Справа № 454/1650/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1129/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши в м. Львові у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 22 грудня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави ОСОБА_6 , обвинуваченому у кримінальному провадженні №0000509 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, -

з участю прокурора: ОСОБА_8

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 22 грудня 2025 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів до 19.02.2026р. включно з визначенням застави розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатнихосіб,що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят ) грн.00 коп.,яка може бути внесена як самим обвинуваченим,так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26306742, Банк отримувача ДКСУ, м. Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, Рахунок отримувача UA0000757.

Строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначити до 19.02.2026р. включно.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції, врахував те, що прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують тримання під вартою обвинуваченого та встановлено наявність ризиків, визначених ст.177 КПК України, а саме, що він може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того із врахуванням клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, суд першої інстанції зменшив обвинученому розмір застави, врахувавши його негативний стан здоров`я та важке матеріальне становище.

На таку ухвалу захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 22 грудня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави обвинуваченому ОСОБА_6 . Постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем постійного проживання та реєстрації обвинуваченого, а саме: АДРЕСА_1 . Покласти на ОСОБА_6 обов`язок звернутися протягом 48 годин до найближчого ТЦК та СП для проходження військової служби.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та такою що не ґрунтується на обставинах справи.

Наголошує, що ОСОБА_6 з 2023 року суд продовжує запобіжний захід на основі одних і тих самих ризиків, які існували ще станом на 27 січня 2023 року.

Звертає увагу на те, що ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 09 грудня 2024 року ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання у зв`язку із усуненням караності діяння, тому підстав переховуватись у обвинуваченого ОСОБА_6 немає. Єдиний свідок у справі ОСОБА_9 зник безвісти, отже вплив на свідка відсутній.

Покликається на практику Європейського суду з прав людини та стверджує, що у цьому конкретному випадку винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно змінити на більш м`який домашній арешт, що повністю виключить усі можливі ризики.

Заслухавши доповідача, виступ захисника адвоката ОСОБА_7 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, а також наведені доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

За умовами, які передбачено ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Із змісту ст.178 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів провадження суд при прийнятті рішення про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 врахував положення наведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що продовжують існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, та врахувавши те, що ці ризики станом на зараз не зменшилися.

Колегія суддів зважає на положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Доводи захисника ОСОБА_7 про те, що обвинувачений не судимий, має сім`ю та постійне місце проживання, апеляційний суд вважає неналежною підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки наведені доводи

не стали стримуючим фактором під час вчинення дій, які інкримінуються ОСОБА_7 та були враховані судом поряд із доводами про негативний стан здоров`я та важке матеріальне становище обвинувачено при зменшенні розміру застави до мінімальної межі визначеної законодавцем для тяжких злочинів.

Отже, наведені прокурором підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, не змінилися та не зменшилися станом на час апеляційного розгляду. Доказів протилежного сторона захисту не надала.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог обвинуваченого не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого апеляційну ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 22 грудня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави ОСОБА_6 , обвинуваченому у кримінальному провадженні №0000509 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4