Справа № 626/252/25
Провадження № 1-кп/626/111/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року м. Берестин

Берестинський районний суд Харківської області

в складі: головуючого -судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Берестинського районноного суду матеріали кримінального провадження № 0000194 по обвинуваченню ОСОБА_3 ,який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Піщанка Красноградського району Харківської області, громадянина України, освіта загальна середня, одруженого, працюючого водієм в КП "Берестин-Водоканал", що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 436-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з Конституцією України Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного права президент російської федерації, а також інші невстановлені представники влади російської федерації, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил російської федерації на територію України.

Так, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці зс рф шляхом збройної агресії незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

На підставі Указу Президента України "Про введення воєнного стану в України" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.

Обвинувачений ОСОБА_3 , усвідомлюючи факт наявності збройної агресії російської федерації проти України, будучи проросійсько-налаштованою особою, що підтримує агресивну політику російської федерації, з метою схиляння інших людей до своєї проросійської позиції, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, 20.02.2024 близько 19:20, перебуваючи поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння розпочав та в подальшому продовжив публічно висловлювати повідомлення, що були реалізовані через комунікативні акти "підтримки" та "схвалення" збройної агресії російської федерації проти України. Зокрема, через визнання дій представників рф, а саме російських військовослужбовців, правильними та допустимими, висловлюючи пряме схвалення їхнім діям та сподіванням на перемогу рф в наступник словах: "Я жду советский союз, понимаешь?; ОСОБА_3 , 26.07.60, я русский человек, пиши русский, россиянин, я тут родился, потому что я русский человек; пойдём сюда, ты не понимаешь, я , за россию, я русский человек, вы мне хоть что не будь делайте, я русский человек, я за россию, да; совершенно верно, я жду россию, я русский человек; я буду за росію, но не за наркомана; так так, наркоман; совершенно верно, да, наркоман, не выполняет обязанности, он подчиненный Америки, это… ты пиши, пиши. Он, нас украинцев не устраивает, не в одном смысле слова; да да! Хай лучше буде росія, чем этот наркоман; я буду за росію, но не за наркомана; вот видишь, он обнюханый даже у белом доме и стоит нос чухае». В даних висловлюваннях міститься визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України. Продовжуючи свої злочинні діяння, ОСОБА_3 заперечував збройну агресію російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, що виразилися у наступник висловлюваннях, на пряму мову поліцейського "путін дітей наших вбиває, а ви за нього, ракетами вбиває наших дітей", ОСОБА_3 повідомив наступне: "не, не наших детей вбиває наш".

У пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_3 у судовому засіданні свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.436-2 КК України визнав повністю та засудив свої дії. В своїх поясненнях не оспорював факти викладені в обвинувальному акті. Просив суворо його не карати, врахувати, що розкаявся у скоєному та зробив належні висновки.

Суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив визнання правомірною та заперечення агресії російської федерації проти України ці дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.436-2 КК України.

При обранні виду та розміру покарання, суд приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення. Відповідно до ст.12 КК України, злочин передбачений ч.1 ст.436-2 КК України є нетяжким.

Враховуються дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_3 не був раніше засудженим, на диспансерному обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, має постійне місце роботи та родину, щиро розкаюється у скоєному.

Згідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Обставинами, які пом"якшують покарання, згідно зіст.66 КК України, суд вважає те, що обвинувачений розкаявся у вчиненому, критично ставиться до своєї протиправної поведінки. Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , не встановлені.

Враховуючи сукупність наведених обставин справи, дотримуючись принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, враховуючи, що за приписами ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд, з урахуванням особи обвинуваченого, який є особою, яка досягла пенсійного віку, раніше засуджений не був, має зареєстроване місце проживання, вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити покарання у виді пробаційного нагляду в межах, передбачених санкцією ч.1 ст.436-2 КК України.

Керуючись ст. ст.381-382, ст. ст.368-371,373-374,376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.436-2 КК України.

Призначити обвинуваченому ОСОБА_3 за ч.1 ст.436-2 КК України покарання у виді пробаційного нагляду строком на 3 (три) роки.

На підставі п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Берестинського районного суду Харківської області від 21 лютого 2024 року на мобільний телефон ТМ "Redmi2, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ; S: НОМЕР_3 .

Вирок може бути оскаржени до Харківського апеляційного суду через Берестинський районний суд Харківської області впродовж 30 днів з дня його проголошення.

Суддя