Справа № 524/9795/25
Провадження 1-кп/524/257/26
УХВАЛА

15.01.2026 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі: головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Кременчука Полтавської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000489 від 19.03.2025 року відносно вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ст.307 ч.2, ст.309 ч.2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурором у судовому засіданні було заявлено клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою , оскільки на даний час місце перебування ОСОБА_5 невідоме , у попереднє судове засідання обвинувачений не з`явився , хоча був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання . На даний час прокурор вважає , що встановлені нові ризики , а тому запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 . Обраний попередній запобіжний захід у виді домашнього арешту вважає прокурор не забезпечив належної процесуальної поведінки обвинуваченого , був припинений , а тому необхідно обрати більш суворий запобіжний захід. Підозра повідомлена ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами , які вважає прокурор є належними , допустимими та достатніми для доведеності вини у вчиненні даного правопорушення в повному обсязі.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень , передбачених ст. 307 ч.2, ст.309 ч.2 КК України .

Так , відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам обвинуваченого незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні , які проживають з ОСОБА_5 в одному будинку і є сусідами останнього , спробам ОСОБА_5 переховуватись від органів суду у зв`язку із суворістю покарання , яке може бути призначене останньому , може вчинити інше кримінальне правопорушення . Крім того , прокурор звертає увагу суду , що обвинувачений ОСОБА_5 не з`явився до судового засідання хоча належним чином був повідомлений , про причини неявки суду не повідомив.

Прокурор вважає , що більш м`які запобіжні заходи, такі як :особисте зобов`язання , особиста порука, застава , домашній арешт не забезпечать виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків належним чином .

Тому , з урахуванням викладеного прокурор просить суд обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів без права внесення застави .

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав заявлене ним клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 в виді тримання під вартою строком на 60 днів .

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила , що заперечує проти задоволення клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів без права внесення застави , так як прокурором ризики , передбачені ст.177 КПК України не доведені , ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки , має на утриманні двох неповнолітніх дітей , працює приватним підприємцем , при обранні раніше судом відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту він обов`язки не порушував .Відносно рапорту оперуповноваженого поліції ОСОБА_6 , що ОСОБА_5 06.01.2026 року не перебував вдома , по АДРЕСА_1 , то він о 8 год. 00 хв. 06.01.2026 року їхав в тролейбусі до суду, але запізнився .Просить суд застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту з встановленням певних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою , так як він працює приватним підприємцем , має на утримання двох неповнолітніх дітей, є особою з інвалідністю 3 групи у зв`язку з травмою хребта , обов`язки , які до цього були встановлені судом при обранні запобіжного заходу у виді домашнього арешту він не порушував , тому просить суд обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Суд вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи , приходить до наступних висновків :

Згідно з ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п.1-5 ч.1 цієї статті.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, що узгоджується з вимогами ч. 5 ст. 9 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як передбачено ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За даних обставин суд має встановити чи є найсуворіший запобіжний захід тримання під вартою, пропорційним та адекватним засобом забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого; чи наявні ризики на підтвердження необхідності його подальшого застосування та чи доведена прокурором та обставина, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 27.03.2018 у справі «Войкін та інші проти України» зазначив, що з метою дотримання пункту 1 статті 5, тримання від вартою, яке розглядається, в першу чергу має бути «законним», у тому числі з дотриманням встановленого законом порядку; у зв`язку з цим Конвенція, по суті, відсилає до національного законодавства та встановлює обов`язок забезпечувати дотримання його матеріальних і процесуальних норм. Проте, вона також вимагає, щоб будь-яке позбавлення свободи відповідало меті статті 5, а саме захисту осіб від свавілля. Крім того, тримання особи під вартою є таким серйозним заходом, що воно може бути виправдане лише тоді, коли були розглянуті інші, менш суворі заходи, і вони були визнані недостатніми для гарантування інтересів особи або суспільства, які можуть вимагати тримання відповідної особи під вартою. Це означає, що відповідності позбавлення свободи вимогам національного законодавства недостатньо; воно також має бути необхідним за конкретних обставин.

Під час розгляду клопотання прокурором доведено наявність підстав вважати, що існують ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик того, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд враховує, що ризик впливу на свідків в даному випадку має важливе значення і він не відпав. Проте, суд вважає, що прокурором в ході розгляду клопотання не доведено того, що встановленим судом ризикам не можливо запобігти шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів.

Суд приходить до висновку , що з урахуванням стадії розгляду кримінального провадження, наявності у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків,те , що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей , працює приватним підприємцем , має місце реєстрації та місце постійного проживання, є особою з інвалідністю 3 групи ,обов`язки , які були покладені на нього при застосування раніше запобіжного заходу у виді домашнього арешту він не порушував і виконував належним чином , що свідчить про відсутність обставин для застосування до ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою .

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризику чи ризикам, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Виконуючи вимоги ст. 178 КПК України, суд вважає застосовати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Так, статтею 181 КПК України визначено, що домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Також цілодобовий домашній арешт є досить суворим запобіжним заходом, який фактично прирівнюється до тримання під вартою, оскільки частиною сьомою статті 72 КК України визначає, що домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Окрім того, суд враховує, що згідно із рішенням ЄСПЛ від 4 липня 2019 року у справі «Корбан проти України», а саме пунктом 138, домашній арешт вважається з огляду на його рівень та суворість позбавленням волі у розумінні цього положення.

Враховуючи вказані обставини суд вважає, що такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченим ОСОБА_5 процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження , в тому числі в умовах контролю з боку працівників органу Національної поліції.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись статтями177,178,181,194,331,350 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 задовольнити частково .

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту .

Поклавши на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-зобов`язати обвинуваченого не залишати місця свого проживання , а саме будинок АДРЕСА_1 , крім випадків щодо явки до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області за викликом та необхідності отримання медичної допомоги і переміщення до укриття.

- зобов`язати без дозволу суду не виїджати за межі м. Кременчука та Кременчуцького району Полтавської області.

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали визначити до 15 березня 2026 року включно .

Направити копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту для виконання та контролю до національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5 .

Зобов`язати Кременчуцьке районне управління поліції ГУНП в Полтавській області відповідно до ч. 4 ст. 181 КПК України після постановки на облік обвинуваченого ОСОБА_5 негайно повідомити про це Автозаводський районний суд м. Кременчука.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_8