Справа № 944/3011/25
Провадження №1-кп/944/1302/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2025м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Яворові кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000323 від 19.05.2025 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львів, Львівської області, українця, громадянина України, тимчасово не працюючого, одруженого, із середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та такого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 будучи особою, раніше судимою за злочин, передбачений статтею 382 КК України, вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 18.11.2024 в справі №447/2202/24, провадження № 1-кп/447/231/24, який набрав законної сили 19.12.2024, згідно якого останнього визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення ч. 1 ст. 382 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, усвідомлюючи про наявність вищевказаного вироку суду, керуючись прямим умислом на невиконання вищенаведеного рішення суду, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч рішення суду 18 травня 2025 року близько 18 години 19 хвилин, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21011» 2932ЛВК р.н. по вул. Сагайдачного, в смт. Шкло, Яворівського району Львівської області, та на підставі п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» був зупинений працівниками Яворівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив умисне невиконання вироку суду, що набрав законної сили, будучи особою, яка раніше судима за цей злочин, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 382 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України, за обставин, які викладені в обвинувальному акті, та вказав, що дійсно був обізнаний із вироком суду, також підтвердив, що покарання у виді штрафу - сплатив. Викладені у обвинувальному акті обставини не оспорював. У вчиненому щиро розкаявся та просив суд суворо не карати.

Обвинувачений та прокурор в судовому засіданні не заперечували фактичних обставин кримінального провадження і не заперечили проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому, судом встановлено, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження і немає сумнівів у добровільності їхніх позиції.

У зв`язку з викладеним, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Також, з врахуванням викладеного, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу.

Крім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 382 КК України як дії, які виразились у умисному невиконані вироку суду, що набрав законної сили, будучи особою, яка раніше судима за цей злочин.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 382 КК України, покарання у виді штрафу сплатив, а також те, що обвинувачений, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно; та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Як обставину, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання, відсутні.

З урахуванням викладеного, враховуючи тяжкість і конкретні обставини скоєного ОСОБА_4 кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який щиро розкаявся в скоєному, що свідчить про надання обвинуваченим критичної оцінки своїм діям, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч. 3 ст. 382 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з експлуатацією транспортних засобів; та дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ч. 1ст. 75 КК України з іспитовим строком з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1ст. 76 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та реального відбування покарання, але в умовах контролю за його поведінкою під час іспитового строку.

На переконання суду саме таке покарання відповідатиме гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 366 371, 373, 374, 381, 382 КПК України,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України та обрати йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 /три/ роки з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з експлуатацією транспортних засобів, на строк 1 /один/ рік.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбуття призначеного покарання із визначенням 1 /одного/ року іспитового строку.

Відповідно до ч.1 статті 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 349 КПК України, до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_7