17.10.2025
Справа № 331/1256/24
Провадження № 1-кс/331/1971/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Олександрівського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого 2-го відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Запорізькій області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Малинівка, Гуляйпільського району, Запорізької області, українця, одруженого, начальника дільниці водопостачання КП «Комунсервіс», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який не має на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку, не є особою щодо якої згідно ст. 480 КПК України передбачений особливий порядок кримінального провадження, раніше не судимого,

за матеріалами досудового розслідування, внесених 14.04.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000234 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.28, ч.2 111 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий у клопотанні вказує на те, що громадянин України ОСОБА_6 будучи проросійськи налаштованою особою, усвідомлюючи протиправність своїх дій, направлених на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, передбачаючи невідворотне настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи з прямим злочинним умислом, не пізніше квітня 2023 року (точні дата та час органом досудового розслідуванням не встановлені), надав добровільну згоду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надавати допомогу представнику іноземної держави представнику федеральної служби безпеки російської федерації на ім`я « ОСОБА_8 », під назвою у месенджері «Telegram» « ОСОБА_9 » в проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану шляхом виконання отриманих від останнього завдань, спрямованих на збір та передачу різного роду інформації щодо розміщення підрозділів ЗС України, задіяних в протидії військовій агресії з боку збройних формувань держави-агресора російської федерації проти України на території Гуляйпільської ОТГ Запорізької області, яку ОСОБА_7 дотримуючись заходів конспірації, передавав за допомогою закритих каналів можливостей всесвітньої мережі Інтернет, месенджеру «Телеграм».

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам останнього здійснити дії, передбачені п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Відтак, є достатні дані вважати про об`єктивну наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_6 інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам.

Посилаючись на вищенаведені обставини, слідчий просить суд застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Малинівка, Гуляйпільського району, Запорізької області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістесят) днів з утриманням в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», без визначення застави.

Прокурор в судовому засіданні внесене клопотання підтримав за вищевикладеними мотивами та обґрунтуваннями, просив слідчого суддю застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_4 заперечували проти клопотання слідчого, просили оборати підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та надані матеріали, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, дійшов наступних висновків.

Слідчим відділом Управління СБ України в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000234 від 14.02.2024 за ч. 2 ст. 111 КК України.

17.10.2025 старшим слідчим слідчого відділу Управління СБ України в Запорізькій області ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, повідомлено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.2 ст. 111 КК України державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, шляхом надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинена в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб.

Згідно з вимогами ст. ст. 177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого, наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання, його репутацію та майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Слідчий суддя приходить до висновку, що матеріалами, зібраними у ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та долученими до клопотання, підтверджується на даній стадії досудового розслідування обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч. 2 ст. 111 КК України а саме:

- листом оперативного підрозділу щодо виконання доручення слідчого №59/31/3138ві від 19.08.2025;

- листом оперативного підрозділу щодо виконання доручення слідчого №59/31/3697 від 06.10.2025;

- листом оперативного підрозділу щодо виконання доручення слідчого №55/2/1-332 від 01.10.2025;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої розшукової дії аудіоконтроль особи, в якому ОСОБА_7 , передає інформацію про сили та засоби ППО, особовий склад Сил оборони України та місця їх дислокації;

- протоколом затримання ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.111 КК України від 15.10.2025;

- протоколом обшуку легкового автомобіля марки «Opel Zafira» сірого кольору, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , свід. про реєстрацію ТЗ СТН187511, під час якого виявлено «секретний» телефон ОСОБА_7 , через який останній підтримував зв`язок з представником іноземної держави представником рф, на ім`я в месенджері Телеграм «Alexandr Fomenko»;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої розшукової дії

- протоколом обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_2 ;

- протоколом обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_6 , під час якого виявлено «секретний» телефон ОСОБА_6 , через який останній підтримував зв`язок з представником іноземної держави представником рф, на ім`я в месенджері Телеграм «Sava»;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 , в якому останній зазначив, що ОСОБА_6 , здійснював передачу інформацію про місця розташування підрозділів Сил оборони України на території Гуляйпільської ОТГ Запорізької області, ОСОБА_7 для подальшої передачі вказаної інформації представнику зф рф;

- протоколом огляду інформації розміщеної на флеш накопичувачі, викачаної з мобільного телефону ОСОБА_7 , з підозрюваним ОСОБА_7 , в якому останній вказав на фотознімки координат. Вищезазначені місця ОСОБА_6 , передав ОСОБА_7 , та зазначив, що там розміщені підрозділи Сил оборони України;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , який зазначив, що йому відомий ОСОБА_6 , останній інформував свого знайомого ОСОБА_7 про розміщення Сил оборони України на території Гуляйпільської ОТГ Запорізької області. Також, ОСОБА_10 допоміг ОСОБА_6 встановити двофакторну аутентифікацію, на «секретний» телефон останнього;

- протоколом огляду інформації розміщеної на флеш накопичувачі, викачаної з мобільного телефону ОСОБА_7 , зі свідком ОСОБА_10 , в якому останній вказав на фотознімки координат. Про вищезазначені місця ОСОБА_6 , інформував ОСОБА_7 , та зазначив, що там розміщені підрозділи Сил оборони України;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , яка зазначила, що їй відомий ОСОБА_6 , що в останнього є знайомий ОСОБА_12 . В ОСОБА_13 є «племінник», який знаходиться на території рф, і що ОСОБА_14 познайомив ОСОБА_6 з ним;

При цьому, слідчий суддя враховує, що на даному етапі провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Оцінивши надані стороною обвинувачення сукупність доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення надано достатньо доказів, які дають підстави слідчому судді дійти висновку про причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому злочину.

Слідчий суддя приймає до уваги, що по даному кримінальному провадженню ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого в умовах воєнного стану, за який за законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, що дає підстави слідчому судді вважати, що залишаючись на волі, підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування або суду з метою уникнення можливого покарання. Вказана позиція узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», згідно з яким суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Підставою для застосування до ОСОБА_6 зазначеного запобіжного заходу слідчий суддя вважає наявність передбачених п.-п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний при обранні йому іншого запобіжного заходу може здійснити наступні дії:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки він розуміє, що за вчинений ним злочин, передбачений ч.2 ст.111 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, і у разі доведеності його винуватості під час судового розгляду до нього, з достатньою долею вірогідності буде застосовано покарання у виді реального позбавлення волі, без звільнення від його відбування.

Також, ОСОБА_6 будучи проросійськи налаштованою особою, усвідомлюючи протиправність своїх дій, направлених на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, передбачаючи невідворотне настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи з прямим злочинним умислом добровільно та ініціативно надав добровільну згоду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надавати допомогу представнику іноземної держави представнику федеральної служби безпеки російської федерації на ім`я « ОСОБА_8 », під назвою у месенджері «Telegram» « ОСОБА_9 » в проведенні підривної діяльності проти України, спрямовану на збір та передачу інформації щодо місць розташування об`єктів цивільної та військової інфраструктури, особового складу та техніки підрозділів Сил оборони України, у тому числі підрозділів ЗС України, задіяних в протидії військовій агресії з боку збройних формувань держави-агресора російської федерації проти України на території Запорізької області, яку останній дотримуючись заходів конспірації, передавав за допомогою закритих каналів можливостей всесвітньої мережі Інтернет, месенджеру «Телеграм»;

Вказане свідчить, що підозрюваний, перебуваючи на волі зможе залишити місце проживання та ймовірніше за все прийме спроби переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Стримуючі фактори, які б свідчили, що підозрюваним не будуть вживатися перешкоди у відправленню правосуддя в спосіб неявки до органу досудового розслідування та суду - відсутні.

знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України), а саме, перебуваючи на більш м`якому запобіжному заході ОСОБА_6 шляхом придбання та використання мобільних пристроїв (телефонів або іншої комп`ютерної техніки) здійснити знищення інформації - листувань з мобільних додатках системах миттєвими обмінами повідомленнями: «Telegram», «Signal», «WhatsApp»», оскільки доступ до вказаних месенджерів може здійснюватися з будь-якого місця, а перебуваючи в слідчому ізоляторі у останнього така можливість буде відсутня;

незаконно впливати на, свідків, у цьому кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України), наявність ризику, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків підтверджується тим, що досудове розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_6 тільки розпочалось, та на теперішній час досудовим розслідуванням здійснюється збирання доказів та встановлення фізичних осіб, яким відомі або можуть бути відомі обставини вчинення дій у яких ОСОБА_6 повідомлено про підозру. Враховуючи, що згідно п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яжинський проти Польщі» ризик незаконного впливу підозрюваного, обвинуваченого особисто на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу. З огляду на вказане, з урахуванням, що досудове розслідування триває та стадія судового розгляду не почалась, - вважаю, що ризик прийняття підозрюваним спроб незаконного впливу на свідків, які наразі встановлюються та безпосередньо перед судом не допитані, з метою переконання або змушення останніх надати покази в вигідному для них аспекті є реальним.

продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), підтверджується тим, що ОСОБА_6 , перебуваючи на більш м`якому запобіжному заході з огляду на проросійські погляди, може продовжити вчиняти аналогічні злочини, збирати, у тому числі у м. Гуляйполе та Гуляйпільської ОТГ Запорізької області, інформацію щодо місць розташування, пересування та дислокації військовослужбовців та військової техніки ЗС України з метою подальшого поширення такої інформації представникам держави, що здійснює збройну агресію проти України.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінці «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За змістом п.п. «b» та «c» ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особу може бути позбавлено свободи для забезпечення виконання нею будь-якого обов`язку, встановленого законом, а також з метою її допровадження до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки підозрюваного, певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Як зазначив Європейський Суд з прав людини у рішенні «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року, для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Враховуючи все вищевикладене, перевіряючи доводи слідчого та прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя встановив, що заявлені слідчим та прокурором ризики, а саме можливість переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та/або суду, знищення, ховання або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні; продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється , об`єктивно існують.

Щодо обставин, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу відповідно до вимог ст. 178 КПК України:

- ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком 15 років або довічного позбавлення волі, а докази у проваджені зібрані, у відповідності до вимог ст. 84 КПК України;

- вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 , дозволяє та не перешкоджає останньому перебувати у слідчому ізоляторі;

- враховуючи суспільно-політичну обстановку, а також той факт, що м. Гуляйполе та Гуляйпільської ОТГ Запорізької області, на теперішній час знаходиться в безпосередній близькості до території ведення активних бойових дій та тимчасово окупованих територій російською федерацією Запорізької області, куди підозрюваний може безперешкодно та/або за сприянням представникам держави, що здійснює збройну агресію проти України, де органи Національної поліції в Запорізькій області не здатні на даний час забезпечити виконання підозрюваним будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, що дасть підозрюваному можливість уникнути від виконання покладених на нього обов`язків і унеможливить запобігання скоєння інших злочинів.

Враховуючи існування ризиків, доведених слідчим та прокурором, а також оцінюючи сукупність таких обставин, як вагомість наявних доказів на підтвердження причетності ОСОБА_6 до інкримінованого злочину, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у вчиненні злочину, який йому інкримінується, поведінку ОСОБА_6 яка свідчить про схильність до вчинення кримінальних правопорушень, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, відповідно до вимог ч. 6 ст. 176 КПК України (зі змінами № 2198-IX від 14.04.2022) під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 є доведеним і обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, Кримінального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого 2-го відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Запорізькій області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» на строк 60 днів без визначення розміру застави.

Строк тримання ОСОБА_6 під вартою обчислювати з 17 жовтня 2025 року з 16 год. 45 хв.

Строк дії ухвали визначити тривалістю до 17 грудня 2025 року до 16 год. 45 хв.

Ухвала слідчого судді щодо негайного застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після оголошення.

Виконання ухвали слідчого судді доручити співробітникам УСБУ в Запорізькій області.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1