Справа № 445/241/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/945/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борщів Тернопільської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на вирок Золочівського районного суду Львівської області від 16 вересня 2025 року про обвинувачення останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

вищенаведеним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України, та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, із застосуванням до ОСОБА_7 додаткового покарання у виді заборони обіймати посади, пов`язані з роботою з дітьми та займатися діяльністю, пов`язаною із роботою з дітьми, строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбуття призначеного основного покарання із випробуванням та визначено 2 (два) роки іспитового строку.

Згідно зі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вирішено питання з арештом майна, речовими доказами та процесуальними витратами.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 діючи у порушення вимог ст. ст. 19, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 13 Статуту внутрішньої служби у Збройних Силах України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статут Збройних Сил України, п. 6 ч. 1 ст. 36 Закону України «Про медіа», 08.09.2022 перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на доступ, придбання шляхом завантаження та зберігання відеопродукції порнографічного характеру, що містить дитячу порнографію, використовуючи свій персональний комп`ютер марки «Acer Aspire V5-571G-5331661 Tmass», який працює з операційною системою «Windows» та маючи доступ до всесвітньої мережі Інтернет, ввівши особистий пароль « НОМЕР_1 », використовуючи браузер «Google Chrome» та пошукову системи Google, перейшов на сайт, назву якого у ході досудового розслідування встановити не вдалося, про який йому було достовірно відомо, що на ньому розповсюджується дитяча порнографія, одержав доступ до відеофайлів зі сценами дитячої порнографії, всупереч моральним засадам суспільства в частині заборони вульгарно-натуралістичної, цинічної, непристойної фіксації статевих актів із зображенням у будь-який спосіб дитини, які не відповідають моральним критеріям, ображають честь і гідність людини.

Того ж дня, у період часу з 19 год. 37 хв. по 19 год. 38 хв., військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , користуючись програмним продуктом (файлообмінником) «uTorrent», який завантажив з відповідного сайту всесвітньої мережі Інтернет, а також динамічною, об`єктно-орієнтованою прототипною мовою програмування «JavaScript» через протокол «BitTorrent», виконуючи інструкцією щодо завантаження відеофайлів з дитячою порнографією, здійснив взаємодію у всесвітній мережі Інтернет з двома файлами, а саме: «Pthc-Rona Blowjob 2» та «rona hard blowjob», які містять твори з ознаками дитячої порнографії, придбав їх, завантаживши до папки «arma3_unknown», що розміщена на локальному диску (D:) жорсткого диску комп`ютера марки «Acer Aspire V5-571G-5331661 Tmass», та зберігав їх без мети збуту чи розповсюдження до 27.07.2023 у папці «arma3_unknown», що розміщена на локальному диску (D:) жорсткого диску вказаного комп`ютера.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив умисне одержання доступу до дитячої порнографії з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, умисне придбання дитячої порнографії та умисне зберігання дитячої порнографії без мети збуту чи розповсюдженні, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.301-1 КК України.

Не погоджуючись із цим вироком, адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 звернулася з апеляційною скаргою, у якій просить вирок Золочівського районного суду Львівської області від 16 вересня 2025 року у частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, із застосуванням до ОСОБА_7 додаткового покарання у виді заборони обіймати посади, пов`язані з роботою з дітьми та займатися діяльністю, пов`язаною із роботою з дітьми, строком на 2 (два) роки. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного основного покарання із випробування та визначити 1 рік іспитового строку. Згідно зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржений вирок в частині призначеного покарання є незаконним. Вважає, що судом при призначенні покарання мало бути враховано, що ОСОБА_7 щиро покаявся, повністю визнав вину та співпрацював зі слідством, у діях обвинуваченого немає жодних наслідків, відео було скачане без мети розповсюдження. Крім того, обвинувачений є військовослужбовцем та під час розгляду справи на нього чинився тиск з боку керівництва, що не дало йому змоги доводити свою невинуватість. ОСОБА_7 має позитивну характеристику, у нього двоє неповнолітніх дітей та дружина, раніше не притягувався ні до кримінальної, ні до адміністративної відповідальності.

З огляду на це, сторона захисту вважає, що достатньою буде міра покарання 1 рік іспитового строку.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 подану апеляційну скаргу підтримали та просили таку задовольнити.

Прокурор ОСОБА_8 заперечив проти задоволення апеляційних вимог, пославшись на їх безпідставність.

Заслухавши доповідача, позицію сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі захисником не оспорюються, а тому у цій частині апеляційним судом не перевіряються.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначені норми закону застосовуються не лише при вирішення питання про доведеність чи недоведеність вини обвинуваченого, але й враховуються при призначенні покарання в разі ухвалення обвинувального вироку.

Крім цього, положеннями статей 50, 65 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Призначаючи ОСОБА_7 міру покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь суспільної небезпеки та тяжкість скоєного кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, дані про особу винного, який одружений, раніше несудимий, на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває, психічними розладами не страждає, є військовослужбовцем; обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, повне визнання вини; відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Врахувавши викладене, місцевий суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 основного покарання саме у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 1 ст. 301-1 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Водночас, суд першої інстанції дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе і без ізоляції від суспільства, а тому звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки. З таким висновком погоджується і апеляційний суд.

При цьому колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що визначений судом термін іспитового строку за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, і зазначає таке.

Частиною 1 ст. 75 КК України передбачено, що якщо суд, крім визначених цією статтею випадків, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При цьому ч. 4 ст. 75 КК України визначено, що іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

У кримінально-правовому аспекті іспитовий строк - це певний проміжок часу, протягом якого здійснюється контроль за засудженим і останній під загрозою реального відбування призначеного покарання зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки та інші умови випробування.

Колегія суддів звертає увагу, що вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення є тяжким злочином, за яке передбачене максимальне основне покарання у виді шести років позбавлення волі. При цьому суд призначив ОСОБА_7 основне покарання у виді двох років позбавлення волі, що є мінімальним розміром цього виду покарання, передбаченим санкцією ч. 1 ст. 301-1 КК України.

Дійсно, як це вказує в апеляційній скарзі захисник, ОСОБА_7 є військовослужбовцем та має позитивну характеристику, раніше не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, на утриманні має дружину та двох неповнолітніх дітей.

Водночас, вчинений ОСОБА_7 злочин створює загрозу правам і свободам громадян, зокрема дітей, та підриває охоронювані законом інтереси у сфері суспільної моралі, що зумовлює підвищений ступінь суспільної небезпеки та, у свою чергу, потребує більш тривалого строку випробування, протягом якого ОСОБА_7 має довести свою здатність виправитися, виконуючи покладені на нього обов`язки.

З огляду на зазначене, рішення суду про встановлення ОСОБА_7 двох років іспитового строку відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

вирок Золочівського районного суду Львівської області від 16 вересня 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в його інтересах без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4