Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/3299/25

Номер провадження: 1-кп/511/341/25

30.09.2025 року колегія суддів Роздільнянського районного суду Одеської області в складі:

судді - доповідача - ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання: ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5 (дистанційно)

обвинуваченого ОСОБА_6 (дистанційно)

захисника ОСОБА_7 (дистанційно)

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської областіта в режимі відеоконференції з ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4", клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000228 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23.01.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Сільниця Тульчинського району Вінницької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

29.09.2025 року до Роздільнянського районного суду Одеської області з Донецької обласної прокуратури надійшов з обвинувальний акт у кримінальному провадженні 0000228 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23.01.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.111 КК України.

Ухвалою колегії суддів Роздільнянського районного суду Одеської області від 29.09.2025 року призначено підготовче судове засідання на 30 вересня 2025 року об 11 год.30 хв.

Як вбачається з матеріалів справи, обвинуваченому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05 жовтня 2025 року (включно).

29.09.2025 року через систему «Електронний суд» прокурор відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Донецької обласної прокуратури ОСОБА_5 , подав клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, в обгрунтування якого зазначив, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, на сьогоднішній день існують ризики визначені пунктами п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовуються наступним.

Обвинувачений спроможний:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду: враховуючи, що обвинувачений згідно із ст. 12 КК України обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`ятнадцяти років до довічного позбавлення волі, існує ризик, що обвинувачений з метою ухилення від кримінальної відповідальності, розуміючи тяжкість та невідворотність покарання, яке, відповідно до діючого законодавства, пов`язане із позбавленням волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, зокрема на тимчасово окупований території або в РФ.

2) обвинувачений може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, що стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення, тобто речі, які можуть бути знайдені та визнані у встановленим законом порядку речовими доказами стосовно злочинів про які органами досудового розслідування не розпочато досудове розслідування, а саме: може дистанційно видалити з мережі інтернет раніше передану ним інформацію про місця розташування та маршрути руху ЗС України та інших військових формувань за можливості їх ідентифікації на місцевості;

3) незаконно впливати на свідків, експерта, у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки незастосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, створить передумови для продовження спілкування ОСОБА_6 із співробітником ФСБ РФ ОСОБА_8 .

Слід також зазначити, що ризик незаконного впливу на експертів є актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання за необхідності показань від осіб, які є експертами, у кримінальному провадженні, а саме усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. ст. 23, 356 КПК України;

4) перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином, а саме: ОСОБА_6 , у разі незастосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зможе попередити співробітника ФСБ РФ ОСОБА_8 , із котрим він підтримував контакт для здійснення протиправної діяльності, про необхідність зміни акаунту чи способів зв`язку, чим унеможливить документування інших злочинів;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Беручи до уваги той факт, що обвинувачений в умовах воєнного стану ініціативно надавав допомогу представнику іноземної організації - співробітнику ФСБ РФ у проведенні підривної діяльності проти України, зважаючи на його лояльність до ЗС РФ, які здійснюють збройну агресію проти України, існує ризик вчинення подібних злочинів.

Вказані ризики встановлені з урахуванням того, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення.

Прокурор вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобігання встановленим ризикам.

Стислий виклад позиції сторін відносно клопотання.

В судовому засіданні прокурор відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Донецької обласної прокуратури ОСОБА_5 , будучи в судовому засіданні в режимі відеоконференції, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , діюча на підставі доручення №002-150004247 від 07.08.2025 року та яка перебувала в режимі відеконференціїї, просила застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Обвинувачений ОСОБА_6 , будучи в судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4», заперечував щодо заявленого клопотання та просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем мешкання, заставу просив не обирати, оскільки не спроможний її внести.

Висновки колегії суддів за результатами розгляду клопотання.

Диспозиція частини третьої статті 315 КПК України визначає, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Частина перша статті 177 КПК України регламентує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини 2 статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Під час розгляду клопотання, стороною обвинувачення доведена наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, зокрема: обвинувачений може переховуватись від органу досудового розслідування та суду; обвинувачений може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, що стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експерта, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Вказані ризики встановлені з урахуванням того, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених диспозицією статті 177 КПК.

При цьому, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини щодо наявності ризиків неодноразово зазначав, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення ЄСПЛ за скаргою №26772/95 від 06.04.2000 року по справі «Лабіта проти Італії», пп. 162-165).

Згідно практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що 24 лютого 2022 року указом Президента України ОСОБА_9 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, тому необхідно взяти до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину під час воєнного стану.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, зокрема передбаченого статтею 111 КК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочину, зокрема передбаченого статтею 111 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тобто тримання під вартою.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що правових підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді застави, не має.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про те, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, і саме такий запобіжний захід здатен запобігти наведеним вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 315, 318, 372 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000228 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23.01.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, - задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 28 листопада 2025 року (включно), без визначення розміру застави з утриманням його в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4".

Копію ухвали направити Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань №4", - для виконання, прокурору та обвинуваченому, - до відома.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст виготовлений та підписаний колегією суддів 30.09.2025 року.

Суддя: доповідач ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3