КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/5339/2025 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5

за участю:

захисника ОСОБА_6 ,

власник майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 подану в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 06 червня 2025 року у кримінальному провадженні №0000350 від 05.05.2025, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно.

Просив накласти арешт на майно із забороною володіння, розпоряджання та користування ним з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні № 0000350 від 05.05.2025, яке вилучено 05.06.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ТОЗ-63 серія НОМЕР_47, предмет ззовні схожий на пістолет з маркуванням «НОМЕР_48» « НОМЕР_1 » з магазином до нього та предметів ззовні схожих на патрони в кількості 14 штук, коробка в якій знаходились 15 предметів ззовні схожих на патрони, грошові кошти у сумі 40 000 доларів США, мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro» ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 з абонентським номером НОМЕР_4 .

В обґрунтування клопотання зазначав, що до СУ ГУНП в Київській області надійшли матеріали з УСР в Київській області НП України про те, що було встановлено мешканців Києва та Київської області (Бучанський, Вишгородський, Броварський, Бориспільський, Обухівський, Білоцерківський, Фастівський райони), які у період повномасштабного вторгнення рф та ведення бойових дій на території України причетні до незаконного зберігання вогнепальної зброю, боєприпасів, вибухових речовин та пристроїв до неї.

В ході виконання доручення працівниками УСР в Київській області НП України встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення причетні:

У Білоцерковському районі встановлені наступні особи:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_5 . Кримінальне прізвисько « ОСОБА_12 ». «Cмотрящий» за Рокитнянським районом. Мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Користується абонентським номером НОМЕР_6 ;

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_7 . Довірена особа ОСОБА_11 . Мешкає за адресою: АДРЕСА_3 . Користується абонентським номером НОМЕР_8 ;

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_9 . Член ОЗГ "ІНФОРМАЦІЯ_23". Мешкає за адресою: АДРЕСА_4 . Користується абонентським номером НОМЕР_10 ;

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_11 . Член ОЗГ «ІНФОРМАЦІЯ_23». Мешкає за адресою: АДРЕСА_5 . Користується абонентським номером НОМЕР_12 ;

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН: НОМЕР_13 . Член ОЗГ «ІНФОРМАЦІЯ_23». Мешкає за адресою: АДРЕСА_6 . Користується абонентським номером НОМЕР_14 ;

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН: НОМЕР_15 . Кримінальне прізвисько « ОСОБА_18 ». Член ОЗГ «ІНФОРМАЦІЯ_23». Мешкає за адресою: АДРЕСА_7 . Користується абонентським номером НОМЕР_16 ;

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН: НОМЕР_17 . Член ОЗГ «ІНФОРМАЦІЯ_23». Мешкає за адресою: АДРЕСА_8 . Користується абонентським номером НОМЕР_18 ;

ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІПН: НОМЕР_19 . Член ОЗГ «ІНФОРМАЦІЯ_23». Мешкає за адресами: АДРЕСА_9 ; АДРЕСА_10 . Користується абонентськими номерами НОМЕР_20 , НОМЕР_21 ;

ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІПН: НОМЕР_22 . Кримінальне прізвисько « ОСОБА_22 ». Активний член ОЗГ «ІНФОРМАЦІЯ_23» Лідер ОЗГ. Мешкає за адресами: АДРЕСА_11 ; АДРЕСА_12 . Користується абонентськими номерами НОМЕР_23 ;

ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , посвiдка на постiйне/тимчасове проживання НОМЕР_24 , ІПН: НОМЕР_25 . Кримінальне прізвисько « ОСОБА_24 ». Активний член ОЗГ «ІНФОРМАЦІЯ_23» Лідер ОЗГ. Мешкає за адресою: АДРЕСА_13 . Користується абонентським номером НОМЕР_26 ;

ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ІПН: НОМЕР_27 . Член ОЗГ «ІНФОРМАЦІЯ_23». Мешкає за адресою: АДРЕСА_14 . Користується абонентським номером НОМЕР_28 ;

ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_29 . Колишній «смотрящий» за корпусом «Брєжнєвка» ДУ «Київський слідчий ізолятор». Мешкає за адресою: АДРЕСА_15 ;

ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ІПН: НОМЕР_30 . «Смотрящій» за ВК № 35. ДУ «Білоцерківська ВК-35» відділення 14 житлова секція бригади № 142;

ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , ІПН: НОМЕР_31 . Кримінальне прізвисько « ОСОБА_29 ». Активний член ОЗГ «ІНФОРМАЦІЯ_23», лідер ОЗГ. Мешкає за адресою: с. Фурси, вул. Львівська, буд. 36а (ЖК «Хуторок»). Користується абонентським номером НОМЕР_32 ;

ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , ІПН: НОМЕР_33 . Член ОЗГ "ІНФОРМАЦІЯ_23". Мешкає за адресою: АДРЕСА_16 . Користується абонентськими номерами НОМЕР_34 , НОМЕР_35 ;

ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , ІПН: НОМЕР_36 . Член ОЗГ "ІНФОРМАЦІЯ_23". Мешкає за адресою: АДРЕСА_25 Користується абонентським номером НОМЕР_37 . На теперішній час проходить службу у підрозділі ЗСУ. Безпосередньо має вільний доступ до вогнепальної «трофейної» зброї, яку вивозить із зони проведення бойових дій;

ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , ІПН: НОМЕР_38 . Кримінальне прізвисько « ОСОБА_33 ». Член ОЗГ "ІНФОРМАЦІЯ_23". Мешкає за адресою: АДРЕСА_17 . Користується абонентським номером НОМЕР_39 ;

ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , ІПН: НОМЕР_40 . Кримінальне прізвисько « ОСОБА_35 ». Член ОЗГ «ІНФОРМАЦІЯ_23». Мешкає за адресою: АДРЕСА_18 . Користується абонентським номером НОМЕР_41 ;

ОСОБА_36 ІНФОРМАЦІЯ_18 , мешкає за адресами: АДРЕСА_19 . АДРЕСА_20 . Користується автомобілем Mercedes-Benz GLС 220D д.н.з. НОМЕР_42 . Зберігання у гаражному приміщенні АДРЕСА_21 ;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_19 . Мешкає за адресою: АДРЕСА_1 разом з півмешканкою ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_20 . Користується автомобілем MERCEDES-BENZ GLE 350D д.н.з.: НОМЕР_43 .;

ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_13 . Мешкає за адресою: АДРЕСА_22 . Користується автомобілем Mercedes-Benz C 220, д.н.з.: НОМЕР_44 ;

ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_21 . Мешкає за адресою: АДРЕСА_23 . Користується автомобілем NISSAN ROGUE н.з. НОМЕР_45 ;

ОСОБА_39 ІНФОРМАЦІЯ_22 . Мешкає за адресою: АДРЕСА_24 . користується автомобілем Toyota Avalon hybrid limited д.н.з. НОМЕР_46 .

08.05.2025 також допитані в якості свідків ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , які вказали вказану інформацію та підтвердили причетність осіб до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.

В ході проведення заходів встановлено, що вищевказані особи, вже раніше були притягнуті, чи мали стосунки з продажем та використанням зброї та вибухових пристроїм.

05.06.2025 в рамках вказаного кримінального провадження на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 де проживає ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_19 у ході якого виявлено та вилучено: ТОЗ-63 серія НОМЕР_47, предмет ззовні схожий на пістолет з маркуванням «НОМЕР_48» « НОМЕР_1 » з магазином до нього та предметів ззовні схожих на патрони в кількості 14 штук, коробка в якій знаходились 15 предметів ззовні схожих на патрони, грошові кошти у сумі 40 000 доларів США, мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro» ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 з абонентським номером НОМЕР_4 .

04.06.2025 вищезазначені предмети у зв`язку із їх відповідністю ст. 98 КПК України визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 06 червня 2025 року задоволено клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000350 від 05.05.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України

Накладено арешт на вилучене під час обшуку 05.06.2025 майно за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ТОЗ-63 серія НОМЕР_47, предмет ззовні схожий на пістолет з маркуванням «НОМЕР_48» « НОМЕР_1 » з магазином до нього та предметів ззовні схожих на патрони в кількості 14 штук, коробка в якій знаходились 15 предметів ззовні схожих на патрони, грошові кошти у сумі 40 000 доларів США, мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro» ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 з абонентським номером НОМЕР_4 .

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження за № 0000350 від 05.05.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, слідчий суддя, встановив, що вилучене в ході проведення обшуку майно має значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та може бути використане як доказ, зважаючи на фабулу досудового розслідування, викладену у витягу з ЄРДР, та обставини викладений у протоколах допитів потерпілого та свідків.

Враховуючи характер і обставини кримінального провадження, слідчий суддя вважав за доцільне накласти арешт на вилучені під час обшуку технічні ТОЗ-63 серія НОМЕР_47, предмет ззовні схожий на пістолет з маркуванням «НОМЕР_48» « НОМЕР_1 » з магазином до нього та предметів ззовні схожих на патрони в кількості 14 штук, коробка в якій знаходились 15 предметів ззовні схожих на патрони, грошові кошти у сумі 40 000 доларів США, мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro» ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 з абонентським номером НОМЕР_4 , оскільки зазначені речі можуть містити відомості, що мають доказове значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема щодо кола причетних осіб, обсягу отриманих коштів, способу їх розпорядження.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник власників майна ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000350 від 05.05.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме щодо накладення арешту на майно, власником якого є ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та наявні підстави для її скасування, через неповноту судового розгляду, порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування законодавства України про кримінальну відповідальність.

Апелянт вказує на те, що накладений у даному кримінальному провадженні арешт на майно порушує право власності громадянин ОСОБА_9 , ОСОБА_42 , ОСОБА_8 .

Накладення арешту на майно ґрунтується лише на особистих припущеннях органу досудового розслідування, оскільки жодними доказами не підтверджується причетність громадянин ОСОБА_9 , ОСОБА_42 , ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні..

Вказує, що неповідомлення власників майна про дату і час розгляду клопотання про накладення арешту позбавило можливості довести безпідставність заявленого прокурором клопотання, а отже надмірно обмежує право приватної власності, яке кожному громадянину гарантоване Конституцією України.

Також апелянт звертає увагу на те, що оскільки розгляд клопотання прокурора про арешт майна відбувся без виклику особи, яка її оскаржує, а про наявність ухвали стало відомо лише після ознайомлення в суді з матеріалами справи клопотання 04.07.2025 то строк на апеляційне оскарження не пропущено.

В судове засідання у справі прокурор не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином були повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду. З урахуванням думки представника власників майна, власників майна які не заперечували щодо розгляду апеляційної скарги без участі прокурора, який належним чином був повідомлений про судове засідання, колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутністю прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника власників майна, в підтримку поданої апеляційної скарги, яку останнй просив задовольнити з наведених в ній підстав, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги представника власника майна колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження та ухвали слідчого судді місцевого суду, що СУ ГУНП в Київській області, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000350 від 05.05.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України.

Досудове розслідування розпочато на підставі матеріалів УСР в Київській області НП України, відповідно до якої встановлено, що мешканці Києва та Київської області (Бучанський, Вишгородський, Броварський, Бориспільський, Обухівський, Білоцерківський, Фастівський райони), які у період повномасштабного вторгнення рф та ведення бойових дій на території України причетні до незаконного зберігання вогнепальної зброю, боєприпасів, вибухових речовин та пристроїв до неї.

05.06.2025 на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 де проживає ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_19 .

Під час обшуку виявлено та вилучено наступні речі та документи: ТОЗ-63 серія НОМЕР_47, предмет ззовні схожий на пістолет з маркуванням «НОМЕР_48» « НОМЕР_1 » з магазином до нього та предметів ззовні схожих на патрони в кількості 14 штук, коробка в якій знаходились 15 предметів ззовні схожих на патрони, грошові кошти у сумі 40 000 доларів США, мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro» ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 з абонентським номером НОМЕР_4 .

04.06.2025 вилучені речі визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженні.

Слідчий послався на необхідність запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна слідчий вказав на п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме: з метою забезпечення збереження речових доказів.

З висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК Українита судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК Україниарештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК Україниарешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК Україниу випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також обставини кримінального провадження № 0000350 від 05.05.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та відношення до нього вилученого майна, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вище зазначене майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Згідно вимог ч. 7 ст. 236 КПК Українипри обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

При цьому, колегія суддів бере до уваги, що постановою слідчого від 04.06.2025, вказане майно, яке вилучено під час обшуку 05.06.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , обґрунтовано визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки в ході проведення досудового розслідування встановлено, що вилучені носії інформації та речі можуть бути використані як доказ обставин вчинення кримінального правопорушення та допоможуть встановити повне коло осіб, причетних до його вчинення.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для частково задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. ст. 132, 170, 173 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування.

Посилання апелянта на те, що слідчим суддею, в порушення вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, розглянуто клопотання про арешт майна без повідомлення власника майна та без обґрунтування висновку про можливість розгляду клопотання без участі власника майна, не можуть бути безумною підставою для скасування правильної по суті ухвали слідчого судді, оскільки вказана обставина є підставою для звернення до слідчого судді в порядку ст. 174 КПК України, з клопотанням про скасування арешту майна.

Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Всі інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК Україниарешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 404, 405, 407, 412, 422 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 подану в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 06 червня 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3