Справа № 465/3699/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/725/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції з ДУ «Львівська УВП №19», кримінальне провадження № 0000198 за апеляційною скаргою прокурора Франківської ОП м. Львова ОСОБА_6 на вирок Франківського районного суду м. Львова від 18.06.2025 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. сокільники, Пустомитівського району Львівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

встановила:

Прокурор подав апеляційну скаргу на вироком Франківського районного суду м. Львова від 18.06.2025, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з даним вироком подав апеляційну скаргу в якій просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 ККУкраїни, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 коп.

На підставі ч. 1 ст.71 КК України до даного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Франківського районного суду м. Львова від 15.09.2023 та призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі та штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 коп.

На підставі ч.3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 коп. виконувати самостійно.

Прокурор, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає, що зазначене судове рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення остаточного покарання.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції, у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , при постановленні вироку не були враховані положення кримінального закону та правові позиції Верховного Суду, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме, до незастосування ст. 71 КК України.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Франківського районного суду м. Львова від 15.09.2023 ОСОБА_7 засуджено, за ч.1 ст. 309 КК України, до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік і на підставі ст.75 КК України останнього звільнено від відбування покарання із встановленням іспитового строку 2 роки.

У подальшому ОСОБА_7 , в період часу з 21.03.2025 по 11.04.2025, вчинив кримінальний проступок, передбачений ст. 395 КК України. Оскільки, нове кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_7 після постановлення стосовно нього попереднього вироку Франківського районного суду м. Львова від 15.09.2023, але до повного відбуття покарання, остаточне покарання ОСОБА_7 слід було визначити за правилами ч.1 ст. 71 КК України - за сукупністю вироків. Таким чином, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме, не застосував ст. 71 КК України, яка підлягає застосуванню.

Суд першої провівши розгляд справи у спрощеному провадженні, за відсутності учасників кримінального провадження, у вироку зазначив наступне.

Згідно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000198 від 12.04.2025, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , органами дізнання (досудовим розслідування) та прокуроркою процесуальним керівником у кримінальному провадженні обвинувачується в самовільному залишенні місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.395 КК України.

За змістом обвинувального акту, досудовим розслідуванням (дізнанням) встановлено, що ОСОБА_7 раніше судимий, а саме, вироком Франківського районного суду м. Львова від 15.09.2023, за ч.1 ст. 309 КК України, якому призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України, останнього звільнено від відбування покарання із встановленням іспитового строку 2 роки, однак ОСОБА_7 на шлях виправлення не став та вчинив новий кримінальний проступок.

Так, постановою Франківського районного суду м. Львова від 10.02.2025 у справі №465/940/25 (провадження 1-в/465/131/25) ОСОБА_7 встановлено адміністративний нагляд терміном на 1 рік, з покладенням обмежень та зобов`язань:

- заборона виходити з дому з 22:00 год. до 06:00 год., і в цей час знаходитися в будинку АДРЕСА_1 ;

- заборона виїзду за межі міста Львова по особистих справах без дозволу поліції;

- заборона відвідувати місця, в яких продається спиртне на розлив (кафе, бари, ресторани та інші місця пов?язані з продажем спиртних напоїв на розлив);

- з?являтись на реєстрацію у ЛРУП №2 ГУНП у Львівський області 4 рази на місяць;

- з`являтись до ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівський області для надання усних або письмових пояснень з питань пов`язаних з виконанням правил аміністративного нагляду.

Однак, ОСОБА_7 , будучи 18.02.2025 ознайомленим з постановою Франківського районного суду м. Львова від 10.02.2025, у справі №465/940/25 (провадження 1-в/465/131/25), якою щодо нього встановлено адміністративний нагляд, реалізовуючи свій умисел, спрямований на ухилення від адміністративного нагляду, розуміючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, порушив вимоги встановлені п.в ч.1 ст.9 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», самовільно, з метою ухилення від встановленого йому адміністративного нагляду, в період часу з 21.03.2025 по 11.04.2025, залишив місце проживання, що за адресою АДРЕСА_1 , та протягом цього часу проживав за адресою: АДРЕСА_2 про що не повідомивши працівників Львівського районного управління поліції №2 ГУ НП у Львівській області.

Дані дії обвинуваченого ОСОБА_7 органами дізнання та прокурором - процесуальним керівником у кримінальному провадженні, кваліфіковані як самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, тобто як кримінальний проступок, передбачений ст. 395 КК України.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 надійшов до Франківського районного суду м. Львова у порядку, передбаченому ст. 302 КПК України з клопотанням прокурора та заявою обвинуваченого про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Зміст обвинувального акту у цілому відповідає вимогам ст. 291 КПК України та процесуального закону, відноситься до підсудності Франківського районного суду м. Львова.

Згідно з викладеними у обвинувальному акті фактичними обставинами які підтверджуються дослідженими судом доказами і зокрема рішення Франківського районного суду м. Львова від 10.02.2025 у справі N?465/940/25, провадження 1-в/465/131/25, ОСОБА_7 встановлено адміністративний нагляд терміном на 1 рік, з покладенням обмежень та зобов`язань, які він порушив.

Вина обвинуваченого в інкримінованому кримінальному проступку підтверджується сукупністю матеріалів кримінального провадження, які перевірені судом.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який просив частково задовольнити апеляційну скаргу, думку захисника адвоката ОСОБА_9 , , підтриману обви нуваченим ОСОБА_7 , які просили залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Положення ст. 2 КПК визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судовий розгляд кримінального провадження відбувається у порядку, передбаченому статтями 318-380 КПК України.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, оскільки він самовільно залишив місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення за ст. 395 КК України, не в повній мірі відповідає фактичним обставинам справи.

Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

На думку колегії суддів, зазначені вимоги судом першої інстанції не було виконано в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції не досліджує в повній мірі вимоги апеляційної скарги та не приймає рішення по питанню призначення покарання, як це просить прокурор оскільки колегіє суддів виявлено невідповідність вироку вимогам КПК України.

Згідно з п.3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставинами, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення, зокрема, у разі якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Фабула мотивувальної частини вироку не відповідає вимогам КПК України, так, як там зазначено на початку те, що встановлено досудовим слідством, а не те, що доведено судом першої інстанції під час судового розгляду.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно п.2 ч.3 ст.374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначається:

- формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення;

- статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений;

- докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів;

- мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд та інше.

Враховуючи зазначене вище, приймаючи до уваги доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, а оскаржуваний вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стаді підготовчого судового засідання. Під час розгляду справи по суті необхідно повно та всебічно дослідити докази у кримінальному провадженні в їх сукупності з врахуванням доводів зазначених в апеляційній скарзі, перевірити правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 та у разі визнання винним, обґрунтувати призначене покарання, тобто постановити законне та мотивоване рішення по справі, що відповідає положенням ст.370 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Франківської ОП м. Львова ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Вирок Франківського районного суду м. Львова від 18.06.2025 року яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України - скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: