Справа № 314/4407/25
Провадження № 1-кп/314/1037/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2025 м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000472 від 11.07.2025 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільнянськ, Вільнянського району, Запорізької області, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ЗС України, має військове звання «рядовий», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою без реєстрації: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 21.05.2010 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки; 25.07.2011 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 14.09.2011 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 8 місяців позбавлення волі; 18.11.2011 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 10 місяців позбавлення волі;19.03.2018 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.2, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; 15.05.2018 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 11.01.2021 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, в силу ч.1 ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.05.2018 року та призначено остаточне покарання у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнився по відбуттю строку покарання,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Вільнянським районним судом Запорізької області розглядається кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000472 від 11.07.2025, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

На адресу суду від прокурора надійшло клопотання про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 строком на 60 днів, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, існують і на теперішній час, а строк тримання під вартою спливає.

На даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у продовжені запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого.

Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3. 5 ч. 1 ст. 177 КІІК України.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме за вчинення злочину за правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 1 ст.263 КК України, який згідно ст. 12 КК України, віднесений до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семі років.

У судовому засіданні прокурор клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 підтримав покликаючись на доводи, викладені в ньому, а також зазначив, що ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу не змінилися і підстави для застосування запобіжного заходу у більш м`якому виді відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_3 щодо задоволення клопотання заперечив, просив змінити йому запобіжний захід на більш м`який, у зв`язку з тим, що він не переховувався від органів досудового розслідування, злочин не вчиняв.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому заперечував проти обрання обвинуваченому будь-якого запобіжного заходу, оскільки ризики зазначені прокурором не доведені.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження щодо поданого клопотання, дослідивши їх доводи, суд дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому та відповідно задоволення клопотання прокурора з огляду на таке.

Відповідно до п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Пунктом 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року визначено, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів кримінального провадження, 13.08.2025 ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області до ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який 07.10.2025 продовжено.

Таким чином, на теперішній час спливає строк тримання під вартою обвинуваченого.

При вирішенні питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке законодавством передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, з метою уникнення відповідальності обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки може покинути місце служби. Вказані обставини підтверджують наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що існують достатні підстави продовжити дію запобіжного заходу відносно обвинуваченого у виді тримання під вартою на 60 днів - тобто до 23.01.2026 включно.

На даний час судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала.

Оцінивши зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого в подальшому належить утримувати під вартою, тому, з урахуванням наведеного, доцільним є продовження строку тримання обвинуваченого під вартою без визначення розміру застави.

На думку суду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу по кримінальному провадженню, а тому клопотання про продовження тримання під вартою обвинуваченого, заявлене прокурором, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Захід забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на строк 60 днів, кінцевим строком тримання під вартою визначити 23.01.2026 року включно.

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

25.11.2025