№ 1-кс/756/3368/25
У Х В А Л А

іменем України

01 грудня 2025 року слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 вивчивши матеріали кримінального провадження за клопотанням прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_2 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001949, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 червня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

28 листопада 2025 року до слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора ОСОБА_2 про накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_3 та яке вилучено 27 листопада 2025 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Поданим клопотанням прокурор просить накласти арешт на мобільний телефон марки Iphone 15 Pro, IMEI НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки Iphone 15 Pro Max, IMEI НОМЕР_2 ; ноутбук марки Asus модель Vivobook, с/n 12MN1NOCV096127022 з зарядним пристроєм; ноутбук марки НР модель Elitebook, c/n CNU43380KY з зарядним пристроєм та мобільний телефон марки Iphone 11 Pro, IMEI НОМЕР_3 .

Вивчивши клопотання та дослідивши матеріали додані в його обґрунтування, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурору не відповідає вимогам статей 169, 170, 171 КПК України з огляду на наступне.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що 27 листопада 2025 року під час проведення обшуку кв. АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено вищевказане майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Частиною 2 ст. 168 цього Кодексу передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду, що узгоджується з положеннями ч. 7 ст. 236 КПК України, відповідно до якої речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено (ч. 5 ст. 171 КПК України).

Частиною 1 ст. 171 КПК України передбачено загальний порядок звернення прокурора, слідчого за погодженням з прокурором, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Крім того, у п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України передбачено два альтернативних варіанти доведення належності майна особі: 1) за допомогою документів, які підтверджують право власності на майно; 2) за допомогою конкретних фактів і доказів, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження майном, на чому наголошує Верховний Суд у постанові від 14.02.2023 у справі №947/27786/21 (провадження №51-2759км22).

Натомість, матеріли додані в обґрунтування клопотання не містять протоколу обшуку від 27 листопада 2025 року, який проведено за адресою: АДРЕСА_1 , на який є посилання у самому клопотанні про накладення арешту на майно.

Також, вказані матеріали не містять ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку або ж відомостей, що такий обшук проводився в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України.

Вказані обставини, на переконання слідчого судді, унеможливлюють встановити обставини вилучення майна (дату, час та місце), а також встановити статус майна, яке може бути або тимчасово вилученим або таким, яке входило до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку.

Окрім того, як клопотання так і матеріали додані в його обґрунтування не містять відомостей щодо причетності ОСОБА_3 до вчинення кримінального правопорушення, а також, що вилучене майно дійсно належить останньому, оскільки, як зазначено вище, протокол проведення слідчої дії у матеріалах справи відсутній.

За таких обставин, відсутність у клопотанні інформації про власника (володільця) майна призведе до унеможливлення повідомленням судом заінтересованих осіб про розгляд такого клопотання, що відповідно до ст. 172 КПК України є обов`язком суду.

З огляду на вищевказане, слідчий суддя керується наступним.

Так, згідно ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Враховуючи викладене, слідчий суддя, на підставі ч. 3 ст. 172 КПК України, приходить до висновку про необхідність повернення клопотання прокурору для усунення недоліків.

Керуючись статтями 64-2, 170, 171, 172 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_2 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001949, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 червня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, повернути прокурору та встановити строк сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1