ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2666/25 Справа № 194/502/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Шахтарської окружної прокуратури ОСОБА_5 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у кримінальному провадженні № 0000308, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка Дніпропетровської області, громадянина України, не працевлаштованого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, -

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2025 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк шість років з конфіскацією майна.

ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, і призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк чотири роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень визначено остаточне покарання ОСОБА_6 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк шість років з конфіскацією майна.

08 грудня 2025 року, від прокурора прокурора Шахтарської окружної прокуратури ОСОБА_5 надійшло клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .

Обґрунтовуючи своє клопотання прокурор вказує, що у вказаному кримінальному провадженні виникла необхідність у продовженні запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, оскільки відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст.184 КПК України встановлена наявність ризиків, передбачених пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, а саме: ризик переховування від суду, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, а також ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

Прокурор також наголошує, що встановлені досудовим розслідуванням обставини вчинення злочинів є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаних ризиків.

Заслухавши прокурора, який підтримав та просив задовольнити клопотання, захисника та обвинуваченого ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення клопотання прокурора, обговоривши доводи клопотання, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Вирішуючи питання обґрунтованості клопотання прокурора щодо необхідності продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Ухвалою судді-доповідача від 23 липня 2025 року відкрито апеляційне провадження та цього ж дня, ухвалою судді-доповідача закінчено підготовку та призначено апеляційний розгляд за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_10 та прокурора Шахтарської окружної прокуратури ОСОБА_5 на зазначений вище вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2025 року відносно ОСОБА_6 .

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Так, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 листопада 2025 ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 02 січня 2026 року, з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень.

З огляду на те, що розгляд вказаних вище апеляційних скарг на вирок суду потребує відповідного часу, вирок суду першої інстанції не набрав законної сили, а строк тримання обвинуваченого під вартою спливає 02 січня 2026 року, є необхідність розглянути клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів, у відповідності до ст. 178 КПК України, враховує ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів, які відносяться до категорії тяжких, суворість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні цих злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, а також наявність ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, а також вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

З огляду на викладене, ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та не припинили існувати.

Апеляційний суд при цьому враховує практику Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Отже, продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави обвинуваченому ОСОБА_6 , є таким, що в повній мірі відповідає наведеним вище нормам закону, правовим позиціям Європейського Суду з прав людини та обставинам цього кримінального провадження і на даному етапі кримінального провадження зможе запобігти визначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Визначений обвинуваченому ОСОБА_6 розмір застави в сумі 242 240 гривень, з огляду на обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та наявність визначених ризиків, в повній мірі відповідає нормам кримінального процесуального закону та завданням кримінального провадження і є достатнім та необхідним для запобігання визначених судом ризиків та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Отже, враховуючи вищенаведене, а також те, що апеляційне провадження щодо обвинуваченого не закінчено, колегія суддів вважає, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, тому доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 є обґрунтованими, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає наявними підстави для продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і неможливим на цей час застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 401, 403, 405, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання прокурора Шахтарської окружної прокуратури ОСОБА_5 , - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06 лютого 2026 року, з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень.

У разі сплати суми застави, вважати, що до ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді застави та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до прокурора або суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну місця свого проживання, роботи або навчання;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Ухвалу про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передати прокурору, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4