Провадження № 1-кп/643/1088/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2025

26 листопада 2025 року місто Харків

Салтівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників: ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

законних представників: ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001998, внесеному до ЄРДР від 06.07.2025, відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, відносно неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, відносно неповнолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні суду перебуває вищевказане кримінальне провадження.

В ході підготовчого судового засідання прокурор вважав за необхідне призначити обвинувальний акт до судового розгляду.

Крім того, прокурором заявлені клопотання про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_9 та неповнолітніх ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Потерпіла у підготовче засідання не з`явилася, будучи належним чином та своєчасно повідомленою про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання, надавши заяву про проведення судового розгляду без її участі.

Захисники обвинувачених вважали за можливе призначити судовий розгляд, з чим погодились обвинувачені та їх законні представники.

Разом з цим захисники, кожний окремо заперечували щодо заявленого прокурором клопотання про продовження відносно обвинувачених дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_4 зазначила, що ризики, перелічені прокурором не підтверджені, її підзахисний має стійкі соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, процесуальна поведінка останнього при зміни запобіжного заходу на більш м`який, буде відповідати належної поведінки обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_5 зазичив, що прокурором не доведені доводи щодо наявності ризиків в розумінні ст.177 КПК України, підзахисний є неповнолітньою особою, має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, доказів про будь-який вплив на потерпілих, свідків не наведено, а ОСОБА_10 такого наміру не має, його батько може ефективно спостерігати за поведінкою сина тощо. Доводи прокурора неаргументовані щодо неможливості зміни запобіжного заходу на більш м`який, а тому захисник вважає, що є підстави для зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, у іншому випадку - визначення застави.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_6 також заперечував щодо продовження дій запобіжного заходу у вигляді тримання піл вартою ОСОБА_11 , посилаючись на те, що останній має міцні соціальні зв`язки, місце постійного проживання з родиною, а стороною обвинувачення ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не доведені, а тому є усі підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Обвинувачені, законні представники підтримали позицію сторони захисту.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, ознайомившись з обвинувальним актом та зваленими прокурором клопотаннями, дійшов такого.

Так, підстав для повернення обвинувального акту у зв`язку з невідповідністю вимогам Кримінально-процесуального Кодексу України, зокрема положень ст.ст.291,292 КПК України, не встановлено.

Справа підсудна Салтівському районному суду міста Харкова.

Інших клопотань щодо обрання, зміни чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження, про витребування певних речей чи документів, вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи від учасників справи не надходило.

Отже, аналізуючи вищевикладене, є підстави для призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Далі, встановлено, що відносно обвинувачених, в тому числі і неповнолітніх ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого спливає.

Процедура продовження тримання піл вартою неповнолітніх є аналогічною до дорослих, з посиланнями на відповідні статті Кримінально процесуального кодексу України.

Частиною 3 ст.315 КПК України визначено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до правил ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Положеннями ст. 178 КПК України визначений перелік обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу, в тому числі, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим, стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність утриманців, майновий стан тощо.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»)

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЕСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, з постанов Верховного Суду від 20.06.2019 по справі №166/313/17, від 13.08.2020 по справі №674/1202/19, від 27.02.2019 по справі №0503/10653/2012 вбачається, що усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчать про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання під вартою.

Далі, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (п.35 рішення ЄСПЛ №12369/86 від 26.06.1991 року «Летельє проти Франції»).

З матеріалів кримінального провадження суд встановив, що обвинуваченим інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, що є тяжким злочином, за який встановлено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, тому ризик втечі для них може бути менш небезпечним, ніж призначене покарання і його відбування, а тому існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також продовжує існувати ризик і незаконного впливу обвинувачених на свідків, в тому числі і неповнолітніх, потерпілу особу з метою зміни показів останніх на їх користь тощо.

По справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи тримання під вартою, що завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обвинувачується у вчинені злочину, постала перед компетентними органами.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням обставин справи, з метою об`єктивного встановлення істини по справі, забезпечення виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків, для запобігання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, запобігання спробам переховуватися від суду, перешкоджати виконанню судового рішення, вчинити інше правопорушення, оцінюючи в сукупності всі обставини і у відповідності до вимог ч.1 ст. 178 КПК України, а також те, що судовий розгляд не початий, а тому суд переконаний у необхідності задоволення клопотання прокурора та вважає за необхідне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_9 та неповнолітніх ОСОБА_12 , ОСОБА_11 строком не більше двох місяців.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Далі, положеннями ч.1 ст. 177 КПК України визначено мета застосування запобіжного заходу відповідно як забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії.

Як вже зазначено судом, обставини, що враховуються при застосування запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК України, відповідно до якої, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинувачений кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчинені якого він обвинувачується; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Отже, суд вважає, що прокурором доведено наявність усіх обставин, передбачених ст. 177 КПК України, для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених, що є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Доказів про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України для застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, суду не надано, а наявність ризиків, що стали підставою для обрання такого виду запобіжного заходу, продовжують існувати та не зменшились настільки, що вже не могли би виправдовувати подальше тримання обвинувачених під вартою, та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний запобігти вказаним ризикам.

Далі, відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.1 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Захисником ОСОБА_10 адвокатом ОСОБА_5 крім іншого, заявлено клопотання про визначення для його підзахисного розміру застави.

Між тим, з боку захисника не надано суду жодних доказів щодо майнового стану членів родини неповнолітнього обвинуваченого, інших даних, які б гарантували виконання обвинуваченими покладених на нього обов`язків, в розумінні вищенаведених статей КПК України.

Усі інші питання, фактичні обставини кримінальних правопорушень, питання винуватості чи не винуватості у скоєному, питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час судового розгляду, який у даному випадку, ще не почався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 314, 315, 369-372, 376, 392 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Призначити судовий розгляд за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0001998, внесеному до ЄРДР від 06.07.2025, відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, відносно неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, відносно неповнолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, у відкритому судовому засіданні на 05.12.2025 о 11:00, з викликом учасників судового провадження відповідно до обвинувального акту.

Задовольнити клопотання прокурора про продовження застосування дії запобіжного заходу.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком не більше двох місяців, тобто до 24.01.2026.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право на ознайомлення з матеріалами кримінальної справи.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору, направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд міста Харкова протягом 5 днів лише в частині продовження дії запобіжного заходу. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1