Житомирський апеляційний суд
Справа №279/6875/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/831/25
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у письмовому провадженні в м.Житомирі судове провадження №279/6875/25 в межах кримінального провадження №0000249 від 21.03.2025 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26.11.2025,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання заступника слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 .

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 60 днів до 24.01.2026 року включно.

Заборонено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22.00 год. до 06.00 год. наступного дня, крім розумного фактичного часу, надання невідкладної медичної допомоги в закладах охорони здоров`я та в інших невідкладних випадках пов`язаних із рятуванням життя чи здоров`я в умовах воєнного стану.

Покладено на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, суду у провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження на визначений час для проведення слідчих дій;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками у вказаному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк цієї ухвали до 24.01.2026.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. При цьому, наголошує, що слідчим суддею не враховано критичний стан здоров`я підозрюваного. Так, ОСОБА_5 , є особою з інвалідністю 3-ї групи, інвалідність встановлена довічно/тривало за основним захворюванням, у нього діагностовано Цукровий діабет І типу (інсулінозалежний), тяжка форма, лабільний перебіг зі схильністю до гіпоглікемії і кетозу. Враховуючи вищевикладене, твердження сторони обвинувачення про наявність ризику переховування (втечі) є абсурдним, оскільки підозрюваний, життя якого залежить від щоденного доступу до специфічних медичних препаратів, які видаються за місцем реєстрації/проживання, фізично не може переховуватися від органів слідства. Втеча для ОСОБА_5 рівнозначна самогубству, оскільки без доступу до інсулінотерапії та медичного нагляду він не зможе вижити. Вважає, що застосування домашнього арешту, навіть у нічний час, створює додаткові перешкоди для отримання термінової медичної допомоги у разі раптового погіршення стану здоров`я вночі (гіпоглікемічна кома), оскільки підозрюваний може побоюватися порушити умови запобіжного заходу, залишаючи житло для порятунку життя. Звертає увагу, що ризик вчинення іншого правопорушення базується на припущеннях, а підозра не може бути єдиною підставою для застосування запобіжного заходу, який обмежує свободу пересування особи. Підсумовуючи наведене вважає, що з огляду на стан здоров`я, соціальну прив`язку до місця проживання та отримання ліків, а також відсутність реальних намірів ухилятися від слідства, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є цілком достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Адвокат ОСОБА_6 направив письмове клопотання про проведення судового розгляду без участі сторони захисту. Клопотань про перенесення чи відкладення розгляду провадження з боку сторони захисту, у тому числі підозрюваного ОСОБА_5 , який є належно повідомлений про судовий розгляд, до суду не надійшло. Участь підозрюваного ОСОБА_5 в судовому розгляді провадження не є обов`язковою.

В свою чергу, прокурор Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_8 подав до апеляційного суду письмове клопотання про розгляд провадження без участі представників прокуратури у письмовому провадженні з позицією в заперечення апеляційних вимог адвоката ОСОБА_6 (клопотання перебувають в матеріалах провадження).

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких згідно з вимогами цього Кодексу або рішенням суду апеляційної інстанції є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається.

Виходячи з положень ч.4 ст.107, ст.406 КПК України апеляційний суд вважає за можливе розглянути вказане судове провадження в письмовому порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Домашній арешт як запобіжний захід полягає в обмеженні свободи пересування підозрюваного шляхом його ізоляції за місцем проживання.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при застосуванні щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу, дотримався вимог ст.ст.132, 176-178, 181, 194 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження №279/6875/25, в провадженні СВ Коростенського РУП ГУНП у Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000249 від 21.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.240-1, ч.1 ст.307 КК України.

У відповідності до клопотання, вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 22.07.2024 ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.240-1 КК України.

21.11.2025, у відповідності до вимог ст.ст.276-278 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.240-1, ч.1 ст.307 КК України.

24.11.2025 слідчий СВ Коростенського РУГІ ГУІІП у Житомирській області лейтенант поліції ОСОБА_7 звернувмя до відповідного слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_5 . За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може бути причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.240-1, ч.1 ст.307 КК України.

На переконання апеляційного суду, наявні у провадженні докази, як вважає апеляційний суд, переконливо вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих кримінальних правопорушень, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_5 міг вчинити вище зазначені кримінальні правопорушення.

Таким чином, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується сукупністю доказів, які були долучені до клопотання слідчого, та об`єктивно на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної останньому, і є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа може бути причетною до вчинення конкретного злочину.

При цьому, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

В свою чергу, як вважає суд апеляційної інстанції, матеріали провадження об`єктивно вказують на наявність ризиків можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на відповідних учасників кримінального провадження, як і вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, на думку апеляційного суду при обранні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею належно враховано тяжкість кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_5 , фактичні обставини їх вчинення, суспільну небезпеку, тощо.

Так, як убачається з матеріалів провадження, інкриміновані ОСОБА_5 кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.240-1, ч.1 ст.307 КК України, згідно з положеннями ст.12 КК України, є тяжкими, санкція яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років (ч.1 ст.307 КК) та на строк від 4 до 7 років (ч.2 ст.240-1 КК).

Крім того, в даному випадку слід врахувати і інкриміновані фактичні обставини вчинення цих кримінальних правопорушень (суть та характер), системність та послідовність дій підозрюваного, як і той факт, що інкриміноване правопорушення, передбачене ч.2 ст.240-1 КК України, останній підозрюється у вчиненні будучи в попередньому притягнутим до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.240-1 КК України, що свідчить сталу антисоціальну поведінку останнього, та як наслідок про суспільну небезпечність особи останнього.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, тому апеляційний суд погоджується з тим, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного ОСОБА_5 , переховуватися від органу від органу досудового розслідування/суду.

Крім того, вище зазначені встановлені обставини (системність дій, кількість епізодів злочинної діяльності, стала антисоціальна поведінка, тощо) свідчать і про наявність процесуального ризику вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовження кримінальних правопорушень, в якому підозрюється останній.

Не залишено поза увагою слідчого судді і дані характеризуючі особу підозрюваного, зокрема, те, що підозрюваний має постійне місце проживання, одружений, не має осіб на утриманні, є особою з інвалідністю ІІІ групи, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, стадію досудового розслідування.

Як вважає апеляційний суд, в даному випадку, слідчим суддею правильно встановлено доведеність прокурором, процесуальних ризиків можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовження кримінальних правопорушень.

Апеляційні посилання сторони захисту на не доведеність таких ризиків є об`єктивно безпідставними. При цьому, стороною захисту фактично не надано жодних відповідних доказів на спростування (хоча б опосередкованих) існування вище зазначених процесуальних ризиків у провадженні.

Таким чином, задовольняючи клопотання про застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що з огляду на встановлені в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які продовжують існувати, підозру останнього у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, а також завдання даного кримінального провадження, які зводяться, в тому числі, до притягнення винної особи до кримінальної відповідальності, тому застосування запобіжного заходу до підозрюваного у виді домашнього арешту, забезпечить та гарантуватиме належну процесуальну поведінку та буде сприяти забезпеченню досягнення завдань даного кримінального провадження на цій стадії.

На переконання апеляційного суду, на даний час, саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у визначений період доби, є цілком достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

З огляду на об`єктивно існуючі обставини справи (провадження), характеру протиправних дій, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , даних, які характеризують особу останнього, на даний час, домашній арешт в визначений період доби буде достатнім для запобігання ризикам, про які зазначають слідчий, прокурор та забезпечить виконання підозрюваним покладених процесуальних обов`язків.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в визначений період доби, з покладанням обов`язків, визначених ст.194 КПК України, оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують достатність такого виду забезпечення кримінального провадження, який на цьому етапі кримінального провадження є найбільш дієвим для підозрюваного.

Як вважає апеляційний суд, саме обмеження свободи пересування підозрюваного шляхом його ізоляції в житлі через заборону залишати житло зможе гарантувати забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 та відповідатиме меті застосування запобіжного заходу з тим щоб орган досудового розслідування зміг виконати завдання передбачені ст.2 КПК України.

На момент апеляційної перевірки матеріалів провадження, вказаний запобіжний захід є необхідним у зазначеному кримінальному провадженні, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та достатні гарантії його явки в суд/орган досудового слідства, забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, а також виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

При цьому, всі викладені захисником апеляційні доводи були об`єктом дослідження при застосуванні підозрюваній запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги на зміну запобіжного заходу, не встановлено.

Крім того, стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 не є тією підставою (за наданими медичними довідками стороною захисту, як і наявність інвалідності), яка об`єктивно унеможливлює застосування такого запобіжного заходу, як домашній арешт, котрий не позбавляє можливості (за повідомлення органу досудового розслідування) на отримання останнім всієї необхідної медичної допомоги.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26.11.2025, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у визначений період доби, з покладення на підозрюваного відповідних обов`язків, з строком дії до 24.01.2026 включно, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :