Справа № 144/51/26
Провадження № 1-кп/144/48/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2026 с-ще Теплик

Теплицький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в с-щі Теплик клопотання начальника Теплицького відділу Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000123 від 10.10.2025 стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Христинівка, Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , освіта середня, непрацюючого, розлученого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, -

в с т а н о в и в :

19 січня 2026 року до суду надійшло клопотання начальника Теплицького відділу Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, в межах кримінального провадження № 0000123 від 10.10.2025.

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він діючи умисно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, з метою збуту наркотичних засобів, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, маючи прямий умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, обіг яких обмежено, у невстановлені досудовим розслідуванням точні дату, час та місці, але не пізніше 08.11.2025 придбав речовину рослинного походження масою не менше 10,5 г, яка є наркотичним засобом канабіс, який розпочав незаконно зберігати при собі з метою подальшого збуту.

Після цього, достовірно знаючи, що придбана ним речовина рослинного походження є наркотичним засобом, обіг якого обмежено, умисно, незаконно, з метою подальшого збуту, реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел на збут наркотичних засобів, попередньо домовився із ОСОБА_7 (особою зі зміненими анкетними даними) про продаж останньому наркотичних засобів за 1000 грн, які ОСОБА_7 мав передати під час зустрічі, а ОСОБА_4 збути останньому наркотичний засіб.

У подальшому, 08.11.2025 близько 14 години 50 хвилин ОСОБА_7 та ОСОБА_4 за попередньою домовленістю, зустрілися за адресою: АДРЕСА_2 , де під час зустрічі ОСОБА_4 збув ОСОБА_7 речовину рослинного походження масою 10,22 г, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабіс, який знаходився у поліетиленовому пакеті та речовину рослинного походження масою 0,28 г, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабіс, який знаходився у паперовому згортку, за що отримав грошові кошти в сумі 1000 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів.

Також ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він діючи умисно, повторно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, маючи прямий умисел, направлений на придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут наркотичних засобів, обіг яких обмежено, у невстановлені досудовим розслідуванням точні дату, час та місці, але не пізніше дати збуту, 23.11.2025 повторно придбав речовину рослинного походження масою не менше 11,25 г, що є наркотичним засобом канабіс, який розпочав незаконно зберігати при собі з метою подальшого збуту.

Після цього, достовірно знаючи, що придбана ним речовина рослинного походження є наркотичним засобом, обіг якого обмежено, умисно, незаконно, з метою подальшого збуту, реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел на збут наркотичних засобів, попередньо домовився із ОСОБА_7 (особою зі зміненими анкетними даними) про продаж останньому наркотичних засобів за 1000 грн, які ОСОБА_7 мав передати під час зустрічі, а ОСОБА_4 збути останньому наркотичний засіб.

У подальшому, 23.11.2025 близько 16 години 20 хвилин, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 за попередньою домовленістю, зустрілися за адресою: АДРЕСА_2 , де під час зустрічі ОСОБА_4 повторно збув ОСОБА_7 речовину рослинного походження масою 11,25 г, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабіс, який було поміщено до поліетиленового пакету, за що отримав грошові кошти в сумі 1000 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинені повторно.

Крім того, ОСОБА_4 у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 23.11.2025, перебуваючи на присадибній ділянці за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , помітивши дикоростучі рослини коноплі, реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, діючи умисно, зірвав виявлені ним рослини, таким чином незаконно придбав без мети збуту наркотичний засіб - канабіс, обіг якого обмежено та переніс їх до господарчої будівлі, що знаходиться за місцем його проживання по АДРЕСА_2 , де залишив їх сушитись та розпочав незаконно зберігати. Надалі коли листя з гілками висохло, зірвав декілька гілок з листям, подрібнив їх руками та таким чином незаконно виготовив без мети збуту наркотичний засіб канабіс, частину якого переніс до сарайного приміщення, а іншу частину переніс до приміщення літньої кухні та помістив на грубу, тобто залишив їх за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , в якому останній проживає, та продовжував незаконно зберігати до 23.11.2025.

Так, 23.11.2025 у період часу з 18 год. 10 хв. по 19 год. 00 хв. працівниками відділення поліції № 1 Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , по АДРЕСА_2 у сарайному приміщенні виявлено та вилучено речовину рослинного походження - канабіс масою 8,22 г; на грубі у приміщенні літньої кухні виявлено та вилучено речовину рослинного походження - канабіс масою 70,91 г, тобто ОСОБА_4 по 23.11.2025 незаконно зберігав, без мети збуту - канабіс, загальною масою 79,13 г.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Ухвалою слідчого судді Теплицького районного суду Вінницької області від 25.11.2025 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 22.01.2026 включно.

Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 22.01.2026 року, однак судове провадження по даній справі не закінчено.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення вказаних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними доказами, які будуть надані стороною обвинувачення під час судового розгляду, зокрема показаннями свідків, протоколами огляду місця події, протоколом обшуку, протоколами проведення негласних слідчих розшукових дій, висновками експерта та іншими матеріалами у своїй сукупності.

У той же час, ризики, передбаченні ст. 177 КПК України, які слугували підставою для застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час продовжують існувати та жодним чином не зменшилися.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, з конфіскацією майна, на стадії досудового розслідування вини у скоєному не визнавав, усвідомивши невідворотність покарання, останній без застосування запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, може зникнути та переховуватись від суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, існує високий ступінь ризику того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Без продовження строку тримання під вартою, ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, матиме можливість незаконно впливати на свідків з метою їх спонукання шляхом погроз, вмовляння до дачі неправдивих показань або відмови від участі у кримінальному провадженні для створення сприятливих для себе умов, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні трьох умисних кримінальних правопорушень, а тому без продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, останній може вчинити нові кримінальні правопорушення, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відтак, необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення ним незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Копію клопотання про продовження строку тримання під вартою, обвинувачений та його захисник отримали 15.01.2026.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити, продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів з попередньо визначеним розміром застави, вважає, що немає підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід. Вказав на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які викладені в клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив проти клопотання, повідомив, що йому необхідно пройти медичне обстеження. Також повідомив, що до моменту його тримання під вартою, перебуваючи на волі, він раніше за медичною допомогою та обстеженням не звертався. Медичне обстеження в установі, де він утримується, на його думку, проведено поверхнево.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти клопотання, наголосив, що сторона обвинувачення просить про застосування найсуворішого запобіжного заходу, хоча до клопотання доказів не додано. Просить обрати для обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема домашній арешт в нічну пору доби по місцю проживання, що дасть змогу здійснювати догляд за матір`ю та пройти медичне обстеження, оскільки в нього набряки на ногах. Просить врахувати стан здоров`я, вік ОСОБА_4 . Захисником надано довідку про фактичне місце проживання обвинуваченого та запит в ДУ "Вінницька УВП №1", відповідь на який він не одержав. У випадку продовження тримання під вартою просить змінити розмір застави на мінімальний у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, приходить до наступного висновку.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконного впливу на свідків вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України знайшла підтвердження в ході розгляду клопотання про продовження строків тримання під вартою.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в підготовчому судовому засіданні не встановлено.

Зазначені вище обставини свідчать про неможливість запобігання наявним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, та може призвести до затягування строку судового розгляду, що буде суперечити загальним засадам кримінального провадження, а саме ст. 28 КПК України, оскільки:

особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання;

особиста порука, оскільки у ОСОБА_4 відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього в суд на першу вимогу;

застава, оскільки у ОСОБА_4 відсутнє постійне офіційне місце роботи та необхідні кошти;

домашній арешт, так як вказаний запобіжний захід не зможе запобігти заявленим ризикам, оскільки у ОСОБА_4 відсутні стійкі соціальні зв`язки, він є розлученим, не може вказати місце свого постійного проживання, а тому він може в будь-який момент без зайвих труднощів покинути місце свого проживання, при цьому усвідомлюючи загрозу застосування реальної міри покарання, може здійснити спроби переховуватися від суду та може незаконно впливати на свідків.

Стан здоров`я та вік обвинуваченого ОСОБА_4 дозволяють утримувати його під вартою.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та за сукупності наведених обставин, вважаю, за доцільне продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки менш суворі запобіжні заходи недостатні для запобігання вищевказаним ризикам.

У ході судового розгляду кримінального провадження вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України, якою, зокрема, врегульовано порядок продовження строку тримання під вартою (ст. 199 КПК України).

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі ст. 183 КПК України ухвалою слідчого судді Теплицького районного суду від 25.11.2025 визначено розмір застави, достатній для виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України - 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121120 грн. Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_4 , цей розмір буде достатнім для забезпечення виконання в ході судового провадження обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 183, 199, 331 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання начальника Теплицького відділу Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 21 березня 2026 року включно, з попередньо визначеним розміром застави 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) гривень.

Застава може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Теплицького районного суду Вінницької області.

У разі внесення застави, на обвинуваченого покласти наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому обвинуваченим зареєстрований (проживає) без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок, має бути наданий уповноваженій особі установи виконання покарань.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші, покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_4 , його захиснику та скерувати начальнику державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1) для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя