Справа № 526/174/26
Провадження № 1-кс/526/31/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2026 року м. Гадяч

слідча суддя Гадяцького районного суду ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання СВ ВП № 1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000058 від 24.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в:

28 січня 2026 року слідча СВ ВП № 1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000058 від 24.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, вказуючи, що 24.01.2026 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на зупинці громадянського транспорту, що розташована на узбіччі автомобільної дороги по вул. Лесі Українки, с. Високе, Миргородського району, Полтавської області виявлено труп ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 .

При виїзді на місце події слідчо-оперативної групи відділення поліції №2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за участю спеціалістів встановлено, що труп ОСОБА_5 має тілесні ушкодження, характерні для дії вибухового пристрою.

За даним фактом 24.01.2026 року відомості внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування № 0000058, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

24.01.2026 року в ході огляду місця події, що по вулиці Л. Українки в с. Високе, Миргородського (колишня назва Лохвицького) району, Полтавської області на зупинці громадського траспорту поблизу трупа ОСОБА_5 виявлено та оглянуто кільце з чекою від запалу, уламки від гранати, важіль від запалу з написом 51 35 54, 035-55/2, UZRGM P-104 70, які поміщено до сейф-пакету НПУ серії CRI 1051216, вилучено до камери зберігання речових доказів ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області.

Вилучене в ході огляду майно 24.01.2026 року постановою слідчого визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Таким чином, у відповідності до ч.1 ст.170, ч.5 ст.171 КПК України, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказані зрізи, для їхнього подальшого використання під час проведення експертних досліджень та слідчих дій, унеможливлення втрати слідів злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідча ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, клопотання підтримала.

Розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали, слідча суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Судом встановлено, що відомості про дану подію внесені до ЄРДР 24.01.2026 за №0000058, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Постановою слідчого у кримінальному провадженні № 0000058 від 24.01.2026 кільце з чекою від запалу, уламки від гранати, важіль від запалу з написом 51 35 54, 035-55/2, UZRGM P-104 70 визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, тому метою арешту в даному випадку є забезпечення збереження речових доказів, а підставою відповідність вилученого майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до п.1,2,5,6 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд врахував:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000058 від 24.01.2026 року встановлені обставини, які вказують на те, що вилучені: кільце з чекою від запалу, уламки від гранати, важіль від запалу з написом 51 35 54, 035-55/2, UZRGM P-104 70, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000058.

Слідча суддя, дослідивши зазначені в клопотанні слідчого обставини, дійшла до обґрунтованого висновку про те, що накладення арешту на кільце з чекою від запалу, уламки від гранати, важіль від запалу з написом 51 35 54, 035-55/2, UZRGM P-104 70 є необхідним тимчасовим заходом, оскільки постановою слідчого від 24.01.2026 року їх визнано речовими доказами в кримінальному провадженні, як таких, що зберегли на собі сліди злочину, в зв`язку з чим з метою виконання вимог процесуального забезпечення ідентифікації, виявлення, фіксування слідів діяння, що містять ознаки правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України, з метою заборони відчуження майна, є підстави для накладення арешту на відповідне майно з метою досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного кримінального правопорушення, для збереження речових доказів, слідової інформації, у зв`язку з необхідністю проведення судових експертиз, для встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Арешт майна, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною підставою для арешту такого майна (та на відміну від забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна, як окремих правових підстав) не вимагає оголошення підозри в кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Приймаючи рішення про арешт майна слідча суддя виходить з того, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна може призвести до його зникнення, реалізації або настання інших наслідків, які можуть перешкодити забезпеченню процесуальних рішень по кримінальному провадженню, оскільки зазначені у клопотанні зрізи з пнів відповідає критеріям зазначеним у ст.98 КПК України.

Керуючись ст. 131, 170-173, 309, 369-372 КПК України, слідча суддя

у х в а л и л а:

Клопотання слідчого СВ ВП № 1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000058 від 24.01.2026 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України - задовольнити.

Накласти на час проведення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження №0000058 від 24.01.2026 арешт на вилучене майно 24.01.2026 під час проведення огляду місця події, а саме: кільце з чекою від запалу, уламки від гранати, важіль від запалу з написом 51 35 54, 035-55/2, UZRGM P-104 70, які поміщені до камери зберігання речових доказів ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області по вулиці Гоголя, 19, м. Лохвиця, Миргородського р-ну, Полтавської області, до прийняття остаточних процесуальних рішень у даному кримінальному провадженні та/або до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Виконання ухвали про арешт майна покласти на слідчого СВ ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 .

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідча суддя: ОСОБА_1