ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

02 лютого 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 676/8301/25

Провадження № 11-кп/820/213/26

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду ОСОБА_1 перевірила апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 листопада 2025 року у кримінальному провадженні №0000911 від 07 травня 2025 року, яким затверджено угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченим та ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України, та

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області 18 листопада 2025 року затверджено угоду про примирення, укладену 18 листопада 2025 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України та призначено йому узгоджене покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 71 КК України, частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18.09.2025 року за ст. 390-1 КК України, до покарання у виді пробаційного нагляду строком один рік та остаточно призначено покарання ОСОБА_2 у виді одного року одного місяця обмеження волі.

Строк покарання ОСОБА_2 ухвалено рахувати з моменту фактичного приведення вироку до виконання.

На зазначений вирок 15 січня 2026 року захисник обвинуваченого ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, яка 29 січня 2026 року разом з матеріалами кримінального провадження надійшла до Хмельницького апеляційного суду.

У поданій апеляційні скарзі захисник ОСОБА_3 не погоджуючись із призначеним судом ОСОБА_2 покаранням, просить вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 листопада 2025 року щодо ОСОБА_2 змінити, призначити ОСОБА_2 покарання у виді громадських робіт на строк двісті сорок годин.

Ознайомившись із апеляційною скаргою захисника, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити за наступних підстав.

У частині 1 статті 24 КПК України зазначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Стаття 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК України визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку. Саме тому апеляційна скарга на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, не може бути розглянута по суті.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Порядок та перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку регламентований Главою 31 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно п.3 ч.1 ст.392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

За приписами ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженнях щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

За змістом засади диспозитивності сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (ч.1ст. 26 КПК), а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (ч.3ст. 26 КПК).

З огляду на вказані положення, які складають зміст засади диспозитивності, у випадку ініціювання сторонами вирішення правового спору між ними самостійно, через укладення угоди у порядку, визначеному главою 35 КПК України, дії суду обмежується відповідним бажанням сторін.

Послідовно забезпечуючи реалізацію вимог засади диспозитивності, законодавець виділив в окремій нормі КПК України особливості апеляційного оскарження судових рішень на підставі угод, що передбачає звуження меж вимог, які можуть ставити в апеляційній скарзі суб`єкти оскарження.

Згідно п.1 ч.3 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 листопада 2025 року затверджено угоду про примирення, укладену 18 листопада 2025 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_2 , відповідно до умов якої, останнього визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України та призначено узгоджене вказаними сторонами покарання.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_2 обвинувачувався у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, а тому перешкод для укладення угоди про примирення між обвинуваченим і потерпілою не було.

Таким чином, встановлено, що у захисника були відсутні підстави для оскарження вищезазначеного вироку суду на підставі угоди про примирення між потерпілою й обвинуваченим, оскільки вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення може бути оскаржений обмеженим колом суб`єктів та з чітко визначених законом підстав, зазначених у ч.3 ст. 394 КПК України.

Зокрема, як зазначалось вище, відповідно до положень зазначеної статті, захисник обвинуваченого може оскаржувати таке судове рішення в тому числі,якщо призначення судом покарання, суворіше ніж узгоджене сторонами угоди та ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання.

У той же час, в апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_2 вказує, що судом признано обвинуваченому покарання без звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, що не відповідає дійсній домовленості між сторонами, а також вирок ухвалено без згоди ОСОБА_2 на призначення покарання.

Згідно ст. 471 КПК в угоді про примирення визначаються, серед іншого, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням.

З журналу судового засідання від 18 листопада року вбачається, що прокурор, обвинувачений, захисник та потерпіла не заперечували проти затвердження угоди про примирення і призначення ОСОБА_2 покарання згідно з угодою про примирення.

Укладеною угодою про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_2 сторони дійшли згоди щодо призначення ОСОБА_2 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України у виді одного року обмеження волі. На підставі ст. 71 КК України, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області, яким ОСОБА_2 засуджено за ст. 390-1 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік, остаточно призначити покарання у виді одного року одного місяця обмеження волі.

Згоду із запропонованим видом і мірою покарання потерпіла ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_2 затвердили особистими підписами.

При цьому в цій угоді про примирення не було зазначено про звільнення обвинуваченого від відбування покарання згідно ст. 75 КК України

Таким чином, узгодивши в угоді про примирення вид і міру покарання, надавши згоду на його призначення, з якими обвинувачений ОСОБА_2 добровільно погодився, ознайомившись з наслідками укладення та затвердження угоди, передбаченими статтею 473 цього Кодексу, наслідками невиконання угоди, ОСОБА_2 підписав угоду.

Судом першої інстанції затверджено угоду про примирення та призначено ОСОБА_2 узгоджене сторонами угоди про примирення покарання, у чіткій відповідності з умовами укладеної сторонами угоди. Судове провадження проведено з дотриманням передбаченої ст.474 КПК України процедури.

Отже, з урахуванням положень ст. 394 КПК України, вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 листопада 2025 року за обставин, зазначених в апеляційній скарзі захисника, а саме з підстав незгоди з визначеною судом першої інстанції мірою покарання в цьому випадку не може бути оскаржений.

Крім того, захисник обвинуваченого ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 звертається із апеляційною скаргою на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 листопада 2025 року стосовно ОСОБА_2 повторно.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 29 грудня 2025 року захиснику обвинуваченого ОСОБА_2 адвокату ОСОБА_3 було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою, оскільки така апеляційна скарга була подана на судове рішення виключно з тих підстав, з яких воно не може бути оскаржено, згідно з положеннями статті 394 КПК України.

У повторно поданій апеляційній скарзі захисником викладені аналогічні підстави оскарження вироку Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 листопада 2025 року, які були викладені у первинній апеляційній скарзі.

Зважаючи на положення ч.7 ст. 399 КПК України, згідно якого залишення апеляційної скарги без руху або її повернення не позбавляють права повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на апеляційне оскарження, у випадку відмови у відкритті апеляційного провадження, повторне звернення особи з апеляційною скаргою КПК України не передбачено. Разом з тим, зазначена ухвала апеляційного суду підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, захисник обвинуваченого ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 , подаючи повторно апеляційну скаргу аналогічного змісту на одне й те саме судове рішення, вчиняє дії, що суперечать завданню кримінального судочинства, зловживаючи своїми процесуальними правами, що узгоджується із позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 09 листопада 2021 року у справі №826/9751/14.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

З огляду на вищенаведене, вважаю, що апеляційна скарга захисника подана на судове рішення виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу, у зв`язку з чим у відкритті апеляційного провадження за скаргою слід відмовити, повернувши апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Керуючись статтями 392, 394, 399 КПК України суддя-доповідач, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 листопада 2025 року стосовно ОСОБА_2 .

Копію ухвали разом з оригіналом апеляційної скарги та додатками до неї надіслати апелянту захиснику ОСОБА_3 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя