провадження №1-кп/947/1365/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

26 грудня 2025 року м.Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000913 від 18.07.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Київ, громадянина України, раніше не судимого, непрацюючого, неодруженого, із середньою освітою, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Десантне Кілійський район Одеської області, громадянина України, раніше не судимого, непрацюючого, неодруженого, із середньою освітою, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі.

1. Відповідно до обвинувального акту від 29.10.2025 року по кримінальному провадженню №0000913 від 18.07.2025 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у заволодіння чужим майном шляхом обману, за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілому, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

ІІ. Позиція сторін кримінального провадження.

2. Під час судового розгляду, прокурор підтримав пред`явлене ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України. Запропонував не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежитися допитом обвинувачених і дослідженням матеріалів, які характеризують їх особи.

3. Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , під час судового розгляду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України визнали повністю, погодилися не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Надали згоду давати показання.

4. Захисники обвинувачених, проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України також не заперечували.

5. Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення судового розгляду за його відсутності. Крім того зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинувачених не має, вид та міру покарання просив визначити на розсуд суду.

6. На стадії судових дебатів, прокурор просив визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України та призначити кожному з обвинувачених покарання у виді штрафу у розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

7. На стадії судових дебатів, обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник, погодилися з покаранням, яке просив призначити прокурор.

8. На стадії судових дебатів, обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник, також погодилися з покаранням, яке просив призначити прокурор.

9. Під час останнього слова, обвинувачений ОСОБА_3 від промови відмовився, обвинувачений ОСОБА_4 просив його суворо не карати.

ІІІ. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним та статті (частини статті) закону україни про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

10. Враховуючи позицію учасників кримінального провадження щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд визнає, що під час судового розгляду було доведено, що:

11. У невстановлений час та місці, але не пізніше 09.07.2025 року, у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , виник спільний злочинний умисел, що направлений на заволодіння грошовими коштами громадян шляхом обману.

12. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодінням ЧУЖИМ майном, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 переслідуючи корисливий мотив, діючи з прямим умислом, спільно, в умовах воєнного стану, ввели в оману ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомивши йому неправдиві відомості про можливість організації незаконного переправлення через державний кордон України до Республіки Польща за грошову винагороду у розмірі 7500 доларів США (що станом на 31.07.2025 року згідно офіційного курсу НБУ становило 313246,50 грн.), при цьому не маючи наміру реально забезпечити таке переправлення.

13. 31.07.2025 року, близько 06:30 год., ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , перебуваючи у м.Одеса, з метою доведення злочинного умислу до кінця, через застосунок «Уклон» викликав транспортний засіб «Volkswagen Passat» з д.н.з. НОМЕР_1 для створення видимості організації поїздки ОСОБА_9 до м.Києва з метою подальшого нібито «переправлення через кордон».

14. У подальшому, того ж дня, ОСОБА_3 перебуваючи за адресою: м.Одеса, просп.Адміральський 1, отримав від ОСОБА_9 грошові кошти у розмірі 7500 доларів США (що станом на 31.07.2025 згідно офіційного курсу НБУ становило 313246,50 грн.), які за вказівкою ОСОБА_4 передав останньому. Отриманими коштами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розпорядилися на власний розсуд, заподіявши матеріальну шкоду на вказану суму.

15. Згідно з ч.2 ст.24 КК України, прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

16. Відповідно до ч.3 ст.190 КК України, кримінальна відповідальність настає заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або таке, що завдало значної шкоди потерпілому.

17. Відповідно до п.2 примітки ст.185 КК України, у статтях 185, 186, 189 та 190 цього Кодексу значна шкода визнається із врахуванням матеріального становища потерпілого та якщо йому спричинені збитки на суму від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

18. Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

19. Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

20. Станом на 01.01.2025 року, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» становить 3028,00 грн.

21. Тож, у 2025 році для цілей, передбачених ст.190 КК України значною шкодою вважалася сума у розмірі 151400 гривень.

22. Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який неодноразово було продовжено, останній раз законом України від 21.10.2025 №4643-ІХ, затверджено Указ Президента України від 20.10.2025 року №793/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05.11.2025 року строком на 90 діб.

23. Таким чином, суд робить висновок, що вина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України доведена поза розумним сумнівом, а їх дії кваліфіковано правильно, оскільки вони вчинили заволодіння чужим майном шляхом обману, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілому.

ІV. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

24. Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у повному обсязі визнали свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачені, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши прокурору, обвинуваченим та їх захисникам, положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, а саме: в частині події кримінальних правопорушень, винуватості обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, форми їх вини та вирішив обмежитися допитом обвинувачених та дослідженням доказів, які характеризують їх особи та стосуються речових доказів і процесуальних витрат.

25. Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення за участю ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_9 , які викладені в обвинувальному акті та оголошені прокурором в судовому засіданні, а надалі з`ясовані у нього судом. Зазначив, що реальної можливості забезпечити переправлення потерпілого через державний кордон України він не мав. Бажав заволодіти грошовими коштами потерпілого шляхом обману.

26. Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення за участю ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_9 , які викладені в обвинувальному акті та оголошені прокурором в судовому засіданні, а надалі з`ясовані у нього судом. Зазначив, що реальної можливості забезпечити переправлення потерпілого через державний кордон України він не мав. Бажав заволодіти грошовими коштами потерпілого шляхом обману.

V. Призначення покарання.

27. При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

28. Так, обвинувачений ОСОБА_3 відповідно до ч.4 ст.12 КК України, вчинив кримінальне правопорушення, яке класифікується як нетяжкий злочин, раніше не судимий, на обліках у медичних установах не перебуває, не працює.

29. Обвинувачений ОСОБА_4 , відповідно до ч.4 ст.12 КК України, також вчинив кримінальне правопорушення, яке класифікується як нетяжкий злочин, раніше не судимий, на обліках у медичних установах не перебуває, не працює.

30. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст.66 КК України, суд вважає щире каяття та активне сприяння судовому розгляду, а обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст.67 КК України судом не встановлені.

31. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст.66 КК України, суд вважає щире каяття та активне сприяння судовому розгляду, а обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст.67 КК України судом не встановлені.

32. Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

33. З урахуванням наведеного, конкретних обставин вчинення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кримінального правопорушення, особи обвинувачених, їх ставлення до вчиненого та їх наслідків, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за домірне призначити кожному з обвинувачених покарання в межах санкції ч.3 ст.190 КК України, у виді штрафу у мінімального розміру, яке на думку суду є необхідним й достатнім для їх виправлення і попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

VІ. Цивільний позов та заходи забезпечення кримінального провадження.

34. Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

35. Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

36. Таким чином, арешт накладений на майно та речі відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 06.08.2025 року (справа №947/28613/25, провадження №1-кс/947/11780/25) підлягає скасуванню.

37. Відповідно до ч.11 ст.182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

38. Згідно з ч.1 ст.203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому КПК України.

39. Будь яких доказів того, що під час дії запобіжного заходу у вигляді застави, обвинувачений ОСОБА_4 , порушував покладені на нього слідчим суддею обов`язки, суду не надано.

40. Таким чином, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді застави, застосований до ОСОБА_4 відповідного до ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 01.08.2025 року (справа №947/28613/25, провадження №1-кс/947/11624/24) до набрання цим вироком законної сили необхідно залишити без змін, після набрання цим вироком законної сили, застава у розмірі 211960,00 грн. підлягає поверненню заставодавцю.

VІІ. Речові докази та процесуальні витрати.

41. Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

42. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не заявлені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

1. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі чотирьох тисяч (4000) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 68000 (шістдесят вісім тисяч) гривень.

2. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі чотирьох тисяч (4000) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 68000 (шістдесят вісім тисяч) гривень.

3. Речові докази: 1) мобільний телефон марки «Iphone 12 Pro Max» в корпусі синьо-сірого кольору, - повернути обвинуваченому ОСОБА_4 ; 2) мобільний телефон марки «Iphone 7» в корпусі білого кольору, ІМЕІ НОМЕР_2 , з встановленою сім-картою НОМЕР_3 , - повернути обвинуваченому ОСОБА_3 ; 3) 75 імітаційні купюри номіналом 100 доларів США з номером LB23277272G, - знищити.

4. Арешт накладений на майно та речі відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 06.08.2025 року (справа №947/28613/25, провадження №1-кс/947/11780/25), - скасувати.

5. Запобіжний захід у вигляді застави, застосований до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 01.08.2025 року (справа №947/28613/25, провадження №1-кс/947/11624/24) до набрання цим вироком законної сили, - залишити без змін.

Після набрання цим вироком законної сили, заставу у розмірі 211960 (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень, яка була внесена за ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області (код отримувача 26302945) по справі №947/28613/25 - повернути заставодавцю ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (податковий номер НОМЕР_4 ).

6. Роз`яснити, що засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

7. Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

8. Цей вирок не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

9. Цей вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1