Справа № 358/1919/25 Провадження № 1-кп/358/241/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2025 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000369 від 18.09.2025 року, щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Медвин, Богуславського району, Київської області, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, маючого професійно-технічну освіту, не одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей, раніше не судимого, абонентський номер мобільного зв`язку - НОМЕР_1 ,

по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 382 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

12.08.2025 постановою Богуславського районного суду Київської області, у справі №358/1166/25, яка набрала законної сили 25.08.2025, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130 КУпАП, ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративні стягнення у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років.

В подальшому, ОСОБА_4 , будучи обізнаним про те, що вищевказаним рішенням суду його позбавлено права керування транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продовжив керувати транспортним засобом при наступних обставинах.

Так, 17.09.2025 близько 14 год. 55 хв. ОСОБА_4 керував автомобілем марки «ВАЗ 21013» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 та рухався по вул. Зарічок в с. Медвин Білоцерківського району Київської області, де був зупинений працівниками ППП в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП за порушення Правил дорожнього руху України.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування визначена за частиною першою статті 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

06 жовтня 2025 року між прокурором у кримінальному провадженні прокурором Таращанського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 була укладена угода про визнання винуватості.

В підготовчому судовому засіданні прокурор у кримінальному провадженні - начальник Таращанського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 зазначив, що при укладанні угоди були дотримані всі вимоги і правила кримінального процесуального та кримінального кодексів України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді про визнання винуватості міру покарання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 382 КК України беззастережно визнав повністю та просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості і призначити йому узгоджену в ній міру покарання. Також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені статтею 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості. Крім того, просив суд обраний йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу змінити на особисте зобов`язання.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого і його захисника, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченого ОСОБА_4 повне розуміння ним своїх процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно частини другої статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Частиною п`ятою статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно частини четвертої статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. У кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Як вбачається з обвинувального акту та угоди про визнання винуватості, ОСОБА_4 скоїв нетяжкий злочин, передбачений частиною першою статті 382 КК України, беззастережно визнав себе винним у вчиненні вказаного злочину, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, та погодився на призначення йому остаточного покарання за цей злочин у вигляді одного року позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Укладена угода за своїм змістом відповідає вимогам статті 472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Обвинуваченому суд відповідно до статті 474 КПК України роз`яснив процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені статтями 473, 476 КПК України, роз`яснив вичерпні підстави оскарження вироку суду, винесеному на підставі угоди.

Суд приходить до переконання, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування, у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри і обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 382 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.

Тому суд враховує факт визнання обвинуваченим своєї вини та кваліфікує його дії за частиною першою статті 382 КК України, оскільки ОСОБА_4 своїми умисними діями здійснив умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Суд також вважає, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, дані про його особу, характер кримінального правопорушення та інші обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором у кримінальному проваджені прокурором Таращанського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 06 жовтня 2025 року, укладену між прокурором у кримінальному провадженні прокурором Таращанського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 382 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угодою про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном один рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази по справі: технічний паспорт №335755 повернути ОСОБА_4 після набрання вироком законної сили.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України:

- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст.474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1