Справа № 579/1392/24
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

24 жовтня 2025 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі - судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кролевець справу по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кролевець Сумської області, громадянина України, освіта вища, одруженого, військовозобов`язаного , зареєстрованого за місцем проживання АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , не судимого,-

- за ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 в один із днів але не пізніше 6 червня 2023 року за допомогою належного йому мобільного телефон марки «Poco M2010J19CG» встановив мобільний додаток «Avtopro», де зареєстрував свій акаунт з продажу автозапчастин під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », вказавши при цьому контактний номер телефону НОМЕР_1 та адресу електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_3

06.09.2023 року ОСОБА_5 перебуваючи в інтернет мережі в пошуку автозапчастин, побачив оголошення про продаж необхідного йому товару на сайті «Avtopro» в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Зв`язавшись з продавцем у додатку «Viber» по номеру мобільного НОМЕР_1 , який було зазначено як контактний, було досягнуто згоди у необхідній кількості деталей та вартості, після чого продавець надав банківську карку АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » № НОМЕР_2 для оплати товару на загальну суму 16791 грн., на яку ОСОБА_5 перерахував грошові кошти 08.09.2023 о 17 год 01 хв.

В подальшому, ОСОБА_4 після отримання переказу грошових коштів у сумі 16791 грн., маючи умисел на заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, з метою власного матеріального збагачення, діючи умисно, зловживаючи довірою ОСОБА_5 , отримані грошові кошти за допомогою додатку « ІНФОРМАЦІЯ_5 » шляхом здійснення різноманітних операцій по рахунку банківської картки № НОМЕР_2 належної ОСОБА_6 використав у власних цілях, при цьому неодноразово запевняючи ОСОБА_5 про отримання замовленого товару в строк або повернення грошових коштів, чого досягнуто в результаті не було, у зв`язку з чим завдав потерпілому майнової шкоди у вказаному розмірі.

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в ході судового розгляду вину не визнав, надав показання про те, що ОСОБА_5 замовив у нього декілька запчастин , він замовив їх у іншого продавця, який попросив передоплату. Він, ОСОБА_4 , попросив повну передоплату у ОСОБА_5 , який перерахував йому кошти в розмірі 16791 грн. Він, ОСОБА_4 , зробив передоплату 30% . Решта грошей були на картці. Продавець запевнив, що через сім днів запчастини будуть у клієнта , про це він повідомив ОСОБА_5 . Після чого продавець попросив до закінчення семи дні повну передоплату, мотивувавши це тим, що запчастини із-за кордону. Він, ОСОБА_4 , перерахував йому решту суми 70% через термінал ІНФОРМАЦІЯ_4 через свій номер НОМЕР_3 . Продавець запевнив , що через три дні запчастини будуть у клієнта. ОСОБА_5 звонив йому , а він дзвонив продавцю, який спочатку запевняв, що все буде , а потім перестав брати слухавку, відключив телефон . Потім через інтернет сайт «автопро» він з`ясував, що цього продавця не має. Пройшов деякий час, він зрозумів, що нічого не дочекається. Вони з ОСОБА_5 вирішили, що він буде повертати кошти частинами. Крім того, він хотів знайти і продавця через « ІНФОРМАЦІЯ_6 », однак адміністратор йому повідомив, що інформації не надасть. Потім його телефон РОСО зламався. Він повіз його в ремонт, після повіз його в іншу майстерню. Телефон налаштували, однак скинули всі налаштування і був відсутній номер ОСОБА_5 , він не міг з ним зв`язатися. І ОСОБА_5 йому також не телефонував. Після чого прийшла поліція , дали йому номер телефона ОСОБА_5 , і тільки тоді він до нього зателефонував і вони домовилися про відшкодування.

Йому потрібна була картка ІНФОРМАЦІЯ_7 , він попросив бабу своєї дружини ОСОБА_6 , щоб вона йому зробила картку для виплат , вона погодилась . Він відвіз ОСОБА_6 в ІНФОРМАЦІЯ_8 , там оформили картку на її ім`я, вона надала йому доступ до карки . Карту він на себе не оформляв, оскільки не можна на одне прізвище , а вони з братом зареєстровані на сайті « ІНФОРМАЦІЯ_6 », це умова сайту. Дозвіл ОСОБА_6 надала йому на управління послугами по відкритому рахунку ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Просить пом`якшити покарання.

Потерпілий ОСОБА_5 в ході судового розгляду дав показання про те , що на сайті « ІНФОРМАЦІЯ_6 » він зв`язався з ОСОБА_4 , уточнив наявність запчастин, повністю сплатив передоплату. Після чого ОСОБА_4 на зв`язок не виходив. Гроші він перерахував з карти ОСОБА_7 близько 17000 грн. , це були кошти ОСОБА_7 , які потім відрахували з його заробітної плати. Ввечері ОСОБА_4 повідомив, що запчастини буде відправляти « ІНФОРМАЦІЯ_10 ». На наступний день зв`язку з ОСОБА_4 не було. З іншого номера телефону він клав слухавку і ігнорував. Це продовжувалось два дні. ОСОБА_4 йому скидав у «Вайбер» фотознімки про згорілий будинок. На теперішній час йому все відшкодовано.

Потерпіла ОСОБА_6 в ході судового розгляду дала показання про те, що ОСОБА_4 попросив її, щоб вона відкрила банківську картку і дала йому її в користування. Вона була не проти , вона добровільно дала згоду ОСОБА_4 на користування карткою, оформленою на її ім`я , рахунком і доступом до ІНФОРМАЦІЯ_9 . Вона була згодна, щоб ОСОБА_4 використовував картку для своєї діяльності .

Даними заяви про вчинення кримінального правопорушення від 18 вересня 2023 року за змістом якої ОСОБА_5 просить внести відомості в ЄРДР за ст. 190 КК України за фактом заволодіння грошима в сумі 16791 грн. за начебто оплачені запчастини (т. 1 а.с.61-63) з додатками квитанцією від 8 вересня 2023 року, згідно якої перераховано 16791грн. на картку НОМЕР_2 (т.1.а.с.66), скріншотами переписки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (т.1 а.с.68-88), протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 9 листопада 2023 року, згідно якого 8 жовтня 2023 року близько 17 години на сайті « ІНФОРМАЦІЯ_2 » невідома особа шляхом обману під приводом продажу запчастин заволоділа грошовими коштами в сумі 16791 грн.(т.1.а.с.102), протоколу тимчасового доступу від 10 червня 2024 року, згідно якого в ОСОБА_8 вилучено диск для лазерних систем зчитування з рухом коштів по картці (т. 2 а.с. 3-5), протоколом огляду предметів від 11 червня 2024 року, згідно якого оглянуто оптичний диск з рухом коштів по карті № НОМЕР_2 , згідно якої ОСОБА_7 перерахував грошові кошти 08.09.2023 о 17 год 01 хв. в сумі 16791 грн. (т.2.а.с.34) підтверджується, що злочин вчинено за обставин, викладених у вироку.

Проаналізувавши зміст доказів, в суду не виникає сумнівів в законності їх отримання, зазначені докази відповідають вимогам КПК України, підстав для визнання їх не допустимими судом не встановлено.

В суду не виникає сумнівів в тому , що ОСОБА_5 перерахував ОСОБА_4 08.09.2023 о 17 год 01 хв. в сумі 16791 грн., в рахунок проданих запчастин, які не були передані останнім покупцю, що крім іншого не оспорюється сторонами.

Оцінивши всі зібрані по справі докази, суд вважає, що факт скоєння злочину обвинуваченим ОСОБА_4 доказаний повністю .

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 190 КК України, він оскільки він умисно вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Судом детально проаналізовані та перевірені показання обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 190 КК України дані в ході судового розгляду.

Суд вважає вказані показання, дані обвинуваченим ОСОБА_4 як обраний спосіб захисту з метою ухилення від кримінальної відповідальність за вчинене.

Суд вважає за необхідне покласти в основу вироку показання потерпілого ОСОБА_5 , за змістом яких він повністю сплатив передоплату близько 17000 грн. Ввечері ОСОБА_4 повідомив, що запчастини буде відправляти « ІНФОРМАЦІЯ_10 ». Після чого ОСОБА_4 на зв`язок не виходив. На наступний день зв`язку з ОСОБА_4 не було. З іншого номера телефону він клав слухавку і ігнорував.

У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених потерпілим .

Даних про його заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, показання потерпілого підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Суд вважає за необхідне покласти в основу вироку квитанцію від 8 вересня 2023 року, згідно якої перераховано 16791 грн. на картку НОМЕР_2 (т.1.а.с.66), скріншоти переписки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (т.1 а.с.68-88), протокол тимчасового доступу від 10 червня 2024 року, згідно якого в Сумській філії АТКБ ІНФОРМАЦІЯ_4 вилучено диск для лазерних систем зчитування з рухом коштів по картці (т. 2 а.с. 3-5), протокол огляду предметів від 11 червня 2024 року, згідно якого оглянуто оптичний диск з рухом коштів по карті № НОМЕР_2 , згідно якої ОСОБА_7 перерахував грошові кошти 08.09.2023 о 17 год 01 хв. в сумі 16791 грн. (т.2.а.с.34).

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 в частині того, що він, будучи посередником в купівлі запчастин з 11.09.2023 по 15.09.2023 зробив продавцю з сайту « ІНФОРМАЦІЯ_6 » передоплату 30%, після чого перерахував йому решту суми 70% через термінал ІНФОРМАЦІЯ_4 через свій номер НОМЕР_3 спростовуються рухом коштів по картці, за змістом якого в указаний обвинуваченим період часу 30% та 70% суми 16791 грн. він нікому не перераховував (т.2.а.с.21-35), матеріалами виконаного судового доручення (т. 2 а.с.91, 94), суд розцінює як обраний спосіб захисту.

Зазначені доводи обвинуваченого повністю спростовуються вище проаналізованими доказами, які в сукупності підтверджуються, узгоджуються та взаємодоповнюються між собою та доводять вину ОСОБА_4 в умисному заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Суд вважає, що ОСОБА_4 вчинив 08.09.2023 о 17 год 01 хв. заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами ОСОБА_5 у розмірі 16791грн. шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Крім того, стороною обвинувачення ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 2023 року (точного часу у ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_3 , попросив у останньої належну їй банківську карку АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » № НОМЕР_2 , не пояснюючи необхідності в її отриманні. В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на використання банківської картки з метою вчинення шахрайських дій. Розраховуючи на те, що його дії не будуть виявлені, усвідомлюючи настання наслідків за вчинюваними ним діями, виробив план для реалізації своїх протиправних намірів. Після отримання банківської картки АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » № НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , попередньо знаючи до неї пароль, на свій мобільний телефон марки «Poco M2010J19CG» встановив додаток « ІНФОРМАЦІЯ_5 », після чого маючи умисел на несанкціоноване втручання у роботу автоматизованої системи, керуючись корисливим мотивом, з метою власного матеріального збагачення, 12.04.2023 року прив`язав належну ОСОБА_6 банківську картку АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » № НОМЕР_2 до свого номеру мобільного НОМЕР_1 , чим здійснив несанкціоноване втручання у роботу автоматизованої системи, а саме у роботу автоматизованої системи віддаленого доступу WEB-банкінгу « ІНФОРМАЦІЯ_5 », де без дозволу потерпілої та її відома отримав незаконний доступ до управління послугами по вказаному рахунку банківської картки.

В подальшому, 26.09.2023 року ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_3 , попросив останню проїхати з ним до відділення АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » в м. Кролевець з метою заміни раніше отриманої ним банківської картки АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » № НОМЕР_2 у зв`язку закінченням строку її дії. Перебуваючи в приміщенні відділення АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » в м. Кролевець, ОСОБА_6 було надано нову банківську картку АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » № НОМЕР_4 , яку ОСОБА_4 після видачі отримав собі у користування та за допомогою належного йому мобільного телефону марки «Poco M2010J19CG» продовжував здійснювати несанкціоноване втручання у роботу автоматизованої системи, що призвело до витоку інформації, а саме у роботу автоматизованої системи віддаленого доступу WEB-банкінгу « ІНФОРМАЦІЯ_5 », де без дозволу потерпілої та її відома отримав незаконний доступ до управління послугами по вказаному рахунку банківської картки.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.361 КК України, як несанкціоноване втручання у роботу автоматизованої системи.

Так, згідно обвинувачення ОСОБА_4 вчинив несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » « ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Диспозицією ч.1 ст.361 КК України передбачена відповідальність за несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж.

Статтею 1 Закону України від 31 травня 2005 року N 2594-IV "Про внесення змін до Закону України "Про захист інформації в автоматизованих системах", який набрав чинності 1 січня 2006 року[3], передбачено: інформаційна (автоматизована) система - організаційно-технічна система, в якій реалізується технологія обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів;несанкціоновані дії щодо інформації в системі - дії, що провадяться з порушенням порядку доступу до цієї інформації, установленого відповідно до законодавства;

Статтею 2 того ж Закону визначено Об`єктами захисту в системі є інформація, що обробляється в ній, та програмне забезпечення, яке призначено для обробки цієї інформації.

Згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 27.09.2021 у справі № 570/2835/16-к, об`єктом посягання у статті 361 КК є правильна обробка інформації в автоматизованій системі, тобто належне виконання запрограмованих у ній операцій. Метою втручання є порушення алгоритму або комплексу алгоритмів функціонування системи, що призводить до наслідків, передбачених у диспозиції статті 361 КК (витоку, втрати, підробки, блокування інформації, спотворення процесу обробки інформації або до порушення встановленого порядку її маршрутизації). Для визнання факту вчинення злочину, склад якого передбачено у статті 361 КК України, суд має встановити настання хоча б одного із зазначених у законі наслідків: витоку, втрати, підроблення, блокування інформації, спотворення процесу її обробки або порушення встановленого порядку її маршрутизації.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст.361 КК України (у редакції Закону № 2149-ІХ від 24.03.2022), вчинення якого вміняється ОСОБА_4 , полягає у несанкціонованому втручанні в роботу автоматизованих систем. Це проникнення до цих машин, їх систем чи мереж і вчинення дій, які змінюють режим їх роботи, або ж повністю чи частково припиняють таку їх роботу, за відсутності дозволу (згоди) власника такої автоматизованої системи або уповноваженої ним особи, а так само вплив на роботу автоматизованої системи за допомогою різних технічних пристроїв, здатних зашкодити її роботі. Крім того, для наявності складу цього кримінального правопорушення необхідно встановити наслідки таких дій.

В судовому засіданні встановлено , та не оспорюється сторонами , 26 листопада 2020 року ОСОБА_6 звернулась до АТ КБ ІНФОРМАЦІЯ_4 з заявою про відкриття поточного рахунку (т. 1 а.с.110), останній відкрито рахунок та видано картку № НОМЕР_2 , в подальшому було змінено фінансовий номер телефону 12 квітня 2023 року , а 26 вересня 2023 року було видано нову банківську картку АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » № НОМЕР_4 (т. 1 а.с. 101-118, т. 2 а.с.5).

В судовому засіданні ОСОБА_6 підтвердила , що добровільно надала ОСОБА_4 доступ до свого банківського рахунку , дала картку , номер картки, пароль доступу до неї та не заперечувала, щоб він через мобільний додаток « ІНФОРМАЦІЯ_5 » здійснював доступ до управління послугами по вказаному банківському рахунку.

Зазначене крім іншого підтверджується протоколом обшуку від 16 травня 2024 року в потерпілої ОСОБА_6 , яка підтвердила , що банківську картку віддала в користування ОСОБА_4 (т.1.а.с.130-133), доказом наданим стороною обвинувачення.

Будь-яких доказів у підтвердження вчинення ОСОБА_4 дій, направлених на фізичне чи інтелектуальне втручання у механізм роботи додатку ІНФОРМАЦІЯ_9 , які використовувались ним для операцій по рахунку, як і будь-яких доказів у підтвердження вчинення ОСОБА_4 дій, направлених на втручання у програмне забезпечення, АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » , що призвело би до неналежного виконання у встановленому програмному забезпеченні операцій, а також будь-яких доказів у підтвердження, що дії ОСОБА_4 , пов`язані з рухом коштів по рахунку, зняттям готівкових коштів з банківської картки ОСОБА_6 за допомогою банкоматів, призвели до наслідків у формі підробки, витоку чи спотворення процесу обробки інформації в системі призначеній для дистанційного керування банківськими рахунками « ІНФОРМАЦІЯ_9 » та встановленими на ній програмними комплексами, суду не надано.

За змістом пред`явленого обвинувачення після отримання банківської картки АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » № НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , попередньо знаючи до неї пароль, на свій мобільний телефон марки «Poco M2010J19CG» встановив додаток « ІНФОРМАЦІЯ_5 », після чого маючи умисел на несанкціоноване втручання у роботу автоматизованої системи, керуючись корисливим мотивом, з метою власного матеріального збагачення, 12.04.2023 року прив`язав належну ОСОБА_6 банківську картку АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » № НОМЕР_2 до свого номеру мобільного НОМЕР_1 , чим здійснив несанкціоноване втручання у роботу автоматизованої системи, а саме у роботу автоматизованої системи віддаленого доступу WEB-банкінгу « ІНФОРМАЦІЯ_5 », де без дозволу потерпілої та її відома отримав незаконний доступ до управління послугами по вказаному рахунку банківської картки.

Застосований ОСОБА_4 спосіб доступу до рахунку потерпілої не потребував вчинення ним будь-яких додаткових дій, спрямованих на підробку, витік, спотворення процесу обробки в системі призначеній для дистанційного керування банківськими рахунками « ІНФОРМАЦІЯ_9 » та встановленими на ній програмними комплексами інформації. Отже, за переконанням суду, ОСОБА_4 не вчиняв дій, які утворюють об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ст.361 КК України (у редакції Закону № 2149-ІХ від 24.03.2022).

Що крім іншого узгоджується даними з сайту АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ІНФОРМАЦІЯ_11 .

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні докази не можна покласти в основу обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст.361 КК України (у редакції Закону № 2149-ІХ від 24.03.2022), оскільки вчинені ним дії не утворюють складу кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена цією статтею.

Дані факти, встановлені в судовому засіданні, не спростовані стороною обвинувачення жодними доказами .

Враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України дані факти суд тлумачить на користь обвинуваченого.

За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до цієї ж норми Основного Закону, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно зі ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію (Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод) та практику Суду (Європейського суду з прав людини) як джерело права. Вказана позиція викладена також і у п. 146 справи «Барбера, Мессегує и Джабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 року, де Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, що виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Трактування поняття презумпції невинуватості міститься зокрема в Рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Грабчук проти України», «Презумпція невинуватості порушена, якщо твердження посадової особи щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, відображає думку, що особа винна, коли цього не було встановлено відповідно до закону (п. 42). Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі № 4291498 «Капо проти Бельгії» від 13.01.2005 року, тягар доказування винуватості лежить на стороні обвинувачення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства України, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюррей проти Сполученого Королівства).

В контексті проголошених статтями 3,8 Конституції України принципів гуманізму та верховенства права за наявності будь-яких сумнівів щодо тлумачення та застосування норм права, ці сумніви мають вирішуватися на користь людини.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Таким чином, суд може ухвалити обвинувальний вирок лише тоді, коли надані докази спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Відповідно до вимог ст.91КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу у відповідності приписів ч.1 ст.92 КПК України покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

Стаття 374 КПК України вимагає від суду викласти в мотивувальній частині вироку формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, встановити форми вини і мотиви злочину, докази, на яких ґрунтується висновок суду, з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постановлення вироку», при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного, обвинувальний ухил є неприпустимим, усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані в справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Таким чином, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, наведених вимог Основного Закону, а також законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення та стороною захисту в їх сукупності, приходить до висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано достатніх та безсумнівних доказів вини ОСОБА_4 за пред`явленим обвинуваченням - ч.1 ст. 361 КК України і суд дійшов висновку про необхідність виправдання ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.361КК України, у зв`язку із тим, що не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад даного кримінального правопорушення на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України .

Суд, вважає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відноситься принцип законності, який поміж іншого визначає, що закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати Кримінальному процесуальному кодексу України. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому кодексу (ст. ст. 7, 9 КПК України).

Виходячи з вимог ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Суд вважає, що протокол обшуку від 16 травня 2024 року (т.1 а.с.120-121) в частині вилучення банківської карти складений з істотним порушенням прав людини .

Згідно п.1 ч.2 ст.87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Протоколом обшуку від 16 травня 2024 року, серед іншого вилучено банківську картку для виплат № НОМЕР_4 з датою 09/27 KDV, однак ухвалою суду від 14 травня 2024 року надано дозвіл на відшукання предмету вчинення кримінального правопорушення банківської картки № НОМЕР_2 .

За змістом ч. 1 ст. 172 , ч. 6 ст. 173 КПК України банківська картка № НОМЕР_4 , на яку накладено арешт 20 травня 2024 року (т.1 а.с.135-136) та до якої надано тимчасовий доступ 23 травня 2024 року підлягала поверненню особі, у якої її було вилучено.

Враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України дані факти суд тлумачить на користь обвинуваченого.

В суду не виникає сумнівів в кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 190 КК України .

Суд не погоджується з позицією обвинуваченого та з його доводами про визнання невинуватим за ч. 1 ст. ст. 190 КК України, оскільки зазначені доводи не знайшли свого підтвердження в суді, є необґрунтованими, не заслуговують на увагу суду та задоволенню не підлягають.

Зазначене суд розцінює як обраний спосіб захисту обвинуваченого з метою ухилитися від відповідальності за вчинене.

Оцінивши всі зібрані по справі докази, суд вважає, що факт скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_4 доказаний повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за за ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки він вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) (в редакції Закону № 3233-ІХ від 13.07.2023).

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Як пом`якшуючими обставинами покарання суд визнає відшкодування заподіяної шкоди покриття додаткових витрат потерпілого.

Суд приймає до уваги, що обвинувачений раніше не судимий , вчинив вперше кримінальний проступок ,за місцем проживання характеризується позитивно.

Суд враховує стан здоров`я та сімейний стан обвинуваченого.

Обтяжуючих покарання обставин суд не вбачає .

Виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає, враховуючи наявність декількох вищевикладених обставин, що пом`якшують покарання та знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, думку потерпілого, суд вважає можливим призначити йому покарання нижче від найнижчої межі зазначеної в санкції ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу, оскільки саме даний вид покарання на думку суду є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_4 покарання, у виді громадських , виправних робіт чи обмеження волі.

Суд вважає, що саме покарання у виді штрафу буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

На розсуд суду звільнення від відбування покарання з випробуванням може застосовуватися у випадках, коли у матеріалах кримінального провадження є дані, які є свідченням того, що зниження суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та самого засудженого зумовлює можливість його виправлення без ізоляції від суспільства.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винуватого, обставин, що впливають на покарання.

За змістом ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

На розсуд суду не можливо досягти мети виправлення обвинуваченого без реального відбуття покарання.

Суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_4 покарання з застосуванням ст. 75 КК України .

Суд вважає, що саме покарання у виді штрафу буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувати до вступу вироку в законну силу.

Арешт на майно накладений ухвалами слідчого судді Кролевецького районного суду від 20 травня 2024, 17 червня 2024 року скасувати.

Речові докази по справі, мобільний телефон POCO M3 чорного кольору з сім-картою « ІНФОРМАЦІЯ_12 » мобільний номер НОМЕР_5 моделі М2010J19CG, ноутбук марки HP чорного кольору моделі 3160НМW із зарядним пристроєм чорного кольору, планшетний пристрій марки Apple модель Ipad сірого кольору серійний номером F9FFG3PYQGC із зарядним пристроєм в чохлі, мобільний телефон fly чорного кольору моделі FF244 з батареєю та сім-карткою « ІНФОРМАЦІЯ_12 » НОМЕР_6 з мобільним номером НОМЕР_1 , які передано ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , дозволити використовувати за призначенням, банківську картку для виплат НОМЕР_4 з датою 09/27 KDV, яка зберігається в камері речових доказів ВП №1 (м. Кролевець) Конотопського РВП за адресою АДРЕСА_4 , повернути ОСОБА_6 , або уповноваженій нею особі, оптичні диски з інформацією АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » - зберігати в матеріалах кримінального провадження - відповідно до ст.100 КПК України.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст.190 КК України і призначити йому за цим законом покарання з застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

ОСОБА_4 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 361 КК України та виправдати у вчиненні вказаного кримінального правопорушення за не доведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад даного кримінального правопорушення , на підставі п. 3 ч.1 ст. 373 КПК України.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не застосовувати.

Арешт на майно накладений ухвалами слідчого судді Кролевецького районного суду від 20 травня 2024, 17 червня 2024 року скасувати.

Речові докази по справі, мобільний телефон POCO M3 чорного кольору з сім-картою « ІНФОРМАЦІЯ_12 » мобільний номер НОМЕР_5 моделі М2010J19CG, ноутбук марки HP чорного кольору моделі 3160НМW із зарядним пристроєм чорного кольору, планшетний пристрій марки Apple модель Ipad сірого кольору серійний номером F9FFG3PYQGC із зарядним пристроєм в чохлі, мобільний телефон fly чорного кольору моделі FF244 з батареєю та сім-карткою « ІНФОРМАЦІЯ_12 » НОМЕР_6 з мобільним номером НОМЕР_1 , які передано ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , дозволити використовувати за призначенням, банківську картку для виплат НОМЕР_4 з датою 09/27 KDV, яка зберігається в камері речових доказів ВП №1 (м. Кролевець) Конотопського РВП за адресою АДРЕСА_4 , повернути ОСОБА_6 , або уповноваженій нею особі, оптичні диски з інформацією АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України , якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Кролевецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1