Справа №490/5584/25
Провадження №1-кп/490/1467/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України у кримінальному провадженні, внесеному 25.12.2024року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003614 , відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Матросівка, Очаківського району, Миколаївської області, громадянина України, татарина, не судимого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за мобілізацією на посаді робітника підсобного 2 відділення забезпечення (постійного складу) 3 взводу забезпечення (постійного складу) роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос»,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

До Центрального районного суду м. Миколаєва з Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону надійшло для розгляду клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, внесеному 25.12.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №003614, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

В поданому до суду клопотанні прокурор зазначив, що ОСОБА_4 на виконання Указу Президента України «Про введення воєнного стану Україні» N?64/2022 від 24 лютого 2022 року, Указу Президента України «Пр загальну мобілізацію» N?69/2022 від 24 лютого 2022 року та у зв?язку військовою агресією російської федерації проти України, 21.03.202 призваний на військову службу за мобілізацією на період воєнного стану ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 N? 75 від 24.03.2023 ОСОБА_6 призначено на посаду курсанта військової частини НОМЕР_2 , зараховано до списків особового складу вказаної військової частини та поставлено на всі види забезпечення.

В подальшому ОСОБА_7 продовжив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , де наказом командира вказаної військової частини N? 81 від 11.04.2024 ОСОБА_6 призначено на посаду робітника підсобного 2 відділення забезпечення (постійного складу) 3 взводу забезпечення (постійного складу) роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з 21.03.2023, тобто з моменту відправлення ОСОБА_6 у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов?язку - проходження військової служби.

Згідно п. п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов?язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов?язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про запроваджений в країні воєнний стан та порядок проходження військової служби матросу ОСОБА_8 достеменно було відомо, і до часу самовільного залишення місця служби останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проходячи військову службу, матрос ОСОБА_7 відповідно до вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов?язаний був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов?язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Однак, діючи в порушення вимог вищевказаних нормативних актів, матрос ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного військового злочину проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.

Так, о 09 год. 30 хв. 26.09.2024 матрос ОСОБА_7 , діючи умисно, в порушення вимог вищевказаного законодавства, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов?язків з військової служби в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, самовільно залишив місце служби у тимчасовому місці дислокації військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , та незаконно перебував поза межами місця служби, проводячи час на власний розсуд, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який ухилився від військової служби до 02.06.2025.

02.06.2025 о 15 год. 00 хв. матрос ОСОБА_7 доставлений співробітниками МЗВ ВСП до Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР у м. Миколаєві (вул. Спаська, 18 м. Миколаїв), де останній повідомив про себе, як про військовослужбовця, який ухилявся від військової служби.

Зазначені дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України, самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

До клопотання додано письмову згоду підозрюваного, відповідно до якої останній дає свою добровільну згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №0003614 від 25.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України. Також, до матеріалів клопотання додано копію письмової згоди командира військової частини НОМЕР_3 підполковника ОСОБА_9 про надання згоди на проходження ОСОБА_4 військової служби на вакантній посаді у військової частини НОМЕР_3 .

Посилаючись на ч. 5 ст. 401 КК України, ч. 2 ст. 286 КПК України просив звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні подане клопотання підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладені в ньому обставини.

Підозрюваний в судовому засіданні свою у вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, визнав повністю та щиро розкаявся. Клопотання прокурора підтримав, просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, а провадження у справі закрити.

Додатково підозрюваний суду пояснив, що був направлений у Військову частину НОМЕР_3 , звідки направлений до Військової частини НОМЕР_4 де проходив військову службу до звільнення його 01.11.2025 року з військової служби у відставку за хворобою, надав відповідні документи.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КПК України, встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду. У разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Частиною 1 ст. 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Статтею 44 КК України, визначено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Положеннями п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжено, наразі воєнний стан в Україні не припинено та не скасовано.

Відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України, особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_4 проходив військову службу на посаді робітника підсобного 2 відділення забезпечення (постійного складу) 3 взводу забезпечення (постійного складу) роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос».

Підозрюваним подано письмову заяву, в якій він вказує, що надає добровільну згоду на звільнення від кримінальної відповідальності та добровільно виявив намір повернутися до військової частини для продовження проходження військової служби. Добровільність вказаної позиції підозрюваним була підтверджена і під час судового засідання.

Командир військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_10 надав письмову згоду від 27.03.2025 року за №23837на проходження ОСОБА_4 військової служби на вакантній посаді у військовій частині НОМЕР_3 .

Згідно вимоги на перевірку про наявність судимостей та притягнення до кримінальної відповідальності, підозрюваний не вчиняв дії передбачені ст.ст. 407, 408 КК України під час дії воєнного стану.

Зважаючи на те, що підозрюваний раніше не вчиняв кримінальних правопорушень, передбачених статтями 407, 408 КК України, добровільно висловив своє бажання продовжити проходження військової служби, командир військової частини НОМЕР_3 надав згоду на продовження проходження військової служби ОСОБА_4 на вакантній посаді у військовій частині НОМЕР_3 , суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України, та закриття кримінального провадження №0003614 від 25.12.2024 року на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Крім цього, судом з`ясовано, що підозрюваний ОСОБА_4 розуміє підстави та наслідки закриття провадження відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України, звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, безумовної можливості судового розгляду провадження з його вирішенням по суті.

Водночас згідно витягу з Наказу №315 від 07.11.2025 року по військовій частині НОМЕР_4 , солдата ОСОБА_4 , оператора 1 відділення логістичних безпілотних наземних систем військової частини НОМЕР_4 , звільнено наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 01.11.2025 року №256-РС з військової служби у відставку з виключенням х військового обліку за підпунктом "б" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" - за станом здоров`я (на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби).

Отже на даний час ОСОБА_4 не можливо направити до до військової частини для проходження військової служби.

Частиною 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Так, в Постанові Верховного Суду від 15.10.2025 року по справі №484/3679/23 досліджував питання вже звільненої особи з військової служби за станом здоров`я на момент розгляду справи, а також наявності письмової згоди командира військової частини на продовження проходження такою особою військової служби, викладений відповідний висновок, що: "Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2024, справедливість це одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.Згідно з ч. 1 ст. 7 КПК зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального процесу, серед яких - верховенство права.

Однією з умов застосування ч. 5 ст. 401 КК є добровільне звернення особи з клопотанням до слідчого, прокурора або суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини чи до місця служби для продовження проходження військової служби.

Законодавець пов`язує можливість звільнення від кримінальної відповідальності з наявністю добровільного волевиявлення особи на продовження військової служби, що свідчить про її готовність виконувати військовий обов`язок і виправити наслідки попередньої протиправної поведінки.

У цій справі відповідне письмове клопотання ОСОБА_7 про звернення до слідчого, прокурора або суду з наміром повернутися до військової частини чи до місця служби для продовження проходження військової служби відсутнє.

Однак колегія суддів виходить з установлених судом обставин цієї справи, відповідно до яких ОСОБА_7 до того часу коли набув чинності Закон № 3902-IX, після самовільного залишення військової частини добровільно повернувся до місця тимчасової дислокації військової частини, був зарахований наказом командира на всі види забезпечення та продовжував проходити військову службу до настання обставин, які унеможливили її подальше проходження.

Таким чином, дії ОСОБА_7 свідчать про реалізацію ним наміру добровільно повернутися на військову службу шляхом продовження її проходження, що за правовою природою відповідає змісту вимоги про добровільне звернення, передбаченої ч. 5 ст. 401 КК.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що вимога про добровільність звернення особи з клопотанням у цій справі вважається виконаною, оскільки волевиявлення ОСОБА_7 було реалізоване через його фактичне добровільне повернення до служби та подальше її проходження.

Також ще однією умовою для застосування ч. 5 ст. 401 КК є наявність письмової згоди командира військової частини на продовження проходження такою особою військової служби.

Стосовно цієї умови, колегія суддів зазначає те, що ні вказана стаття, ні статті 286 та 287 КПК не містять вимог щодо конкретної форми письмової згоди командира на продовження проходження особою військової служби (лист, наказ чи розпорядження).

Отже, з урахуванням того, що ОСОБА_7 після добровільного повернення до місця тимчасової дислокації військової частини наказом командира № НОМЕР_5 був зарахований на всі види забезпечення, колегія суддів уважає, що цей наказ є належним письмовим підтвердженням згоди командира на проходження військової служби.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За приписами ч. 1 ст. 5 КК закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже, зважаючи на наведене, касаційний суд дійшов висновку, що встановлені Судом умови - добровільне повернення ОСОБА_7 до військової частини і продовження проходження ним військової служби та наявність письмової згоди командира у вигляді наказу № 113, з урахуванням того, що ОСОБА_7 уперше під час воєнного стану притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК, - дають підстави для його звільнення від кримінальної відповідальності відповідно до ч. 5 ст. 401 КК.

Стосовно процедурного порядку для реалізації звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченого абз. 2 ч. 3 ст. 288 КПК, який регламентує порядок закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, то колегія суддів зазначає таке.

Після зарахування за наказом командира ОСОБА_7 проходив військову службу в період з 21 квітня до 08 грудня 2023 року. Однак 08 грудня 2023 року він був звільнений із військової служби наказом командира № 64-РС на підставі пп. «б» (за станом здоров`я - відповідно до висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку). Водночас ОСОБА_7 встановлено третю групу інвалідності, причиною якої є захворювання, пов`язане з проходженням військової служби.

За цих обставин подальше проходження військової служби ОСОБА_7 є неможливим, а положення КПК в цій справі не є перешкодою до реалізації Судом приписів ч. 5 ст. 401 КК у їх взаємозв`язку із вимогами ст. 58 Конституції України та ст. 5 КК щодо вирішення питання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності".

У даній справі, підозрюваний ОСОБА_4 , після вчинення кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України, повернувся на службу до Військової частини НОМЕР_3 , звідки був направлений до Військової частини НОМЕР_4 , та звільнений за станом здоров`я, також наявна його письмова згода на звільнення його від кримінальної відповідальності відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України.

Отже, видача наказу про зарахування ОСОБА_4 до Військової частини НОМЕР_4 є належним письмовим підтвердженням згоди командира на проходження військової служби, саме в цій військовій частині, подальше звільнення із військової служби із вказаної військової частини за станом здоров`я, згідно приписів ч. 5 ст. 401 КК України у їх взаємозв`язку із вимогами ст. 58 Конституції України та ст. 5 КК України не перешкоджає, застосуванню ч. 5 ст. 401 КК України та звільненню ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, без обов`язку прибути до військової частини для проходження військової служби.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальних витрат та речових доказів немає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 5 ст. 401, ч. 5 ст. 407 КК України, ст. ст. 203, 284-286, 288, 314, 372 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, для продовження проходження військової служби.

Кримінальне провадження, внесене 25.12.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003614 - закрити у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 7 /семи/ днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1