ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 127/12102/24

провадження № 51-2477км25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 27 грудня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 25 березня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Короткий зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 27 грудня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК, та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

Частково задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_7 і стягнуто з останнього на користь позивача 30 тис. грн моральної шкоди.

За вироком місцевого суду, 23 жовтня 2022 року близько 12:00 на сходах другого поверху під`їзду № 3 багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яка проживає у квартирі № 45 у цьому ж будинку, на ґрунті неприязних стосунків відбувся незначний конфлікт, про який ОСОБА_8 в телефонній розмові повідомила свого сина ОСОБА_9 .

Того ж дня близько 12:15, повертаючись із магазину додому і піднімаючись сходами на другому поверсі біля вхідних дверей квартири № 38 , у якій проживав ОСОБА_7 , ОСОБА_8 побачила свого сина ОСОБА_9 та почула суперечку між ним і ОСОБА_7 , яка переросла в штовханину. З метою припинення конфлікту ОСОБА_8 встала між ними. Тоді ОСОБА_7 з власної необережності відштовхнув її у напрямку сходів, які ведуть донизу. Внаслідок його дій ОСОБА_8 , збігаючи сходами, втратила рівновагу та впала на сходовому майданчику між першим і другим поверхами під`їзду.

Дії ОСОБА_7 призвели до отримання ОСОБА_8 тілесних ушкоджень у вигляді закритого внутрішньо суглобового перелому обох кісток правої гомілки у верхній третині зі зміщенням зовнішнього виростка великогомілкової кістки та голівки малогомілкової кістки. Ці поранення належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.

Вінницький апеляційний суд ухвалою від 25 березня 2025 року вирок суду першої інстанції залишив без змін.

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, і заперечення на неї

У касаційній скарзі захисник указує, що вирок місцевого суду та ухвала апеляційного суду прийняті зістотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і тому підлягають скасуванню, а справа призначенню до нового розгляду у суді першої інстанції.

Як він стверджує, відповідно до показань учасників процесу конфлікт між засудженим, потерпілою та її сином відбувся о 12:15, однак згідно з показаннями свідка ОСОБА_10 вона почула шум на сходах о 14:30, після чого вийшла до сходів, побачила ОСОБА_8 , допомогла їй підвестися та о 14:50 викликала медичну допомогу.

На думку захисника, проаналізувавши хронологію подій і час за показаннями потерпілої та свідка ОСОБА_10 , а також письмові докази, можна дійти висновку, що після конфлікту з ОСОБА_7 , який стався о 12:15, ОСОБА_8 жодних тілесних ушкоджень не зазнала, а через дві години (о 14:30), коли спускалася сходами разом зі своїм сином, якимось чином упала та отримала тілесні ушкодження, очевидно, від болю почала кричати, утворився шум, її голос почула сусідка ОСОБА_10 , яка вийшла з квартири, побачила ОСОБА_8 на сходах уже після падіння та викликала медичну допомогу.

Натомість ОСОБА_8 , маючи тривалі неприязні стосунки з підзахисним, та враховуючи конфлікт, що стався о 12:15, повідомила сусідці, що це він її штовхнув.

Касатор звертає увагу на те, що зазначену версію суди не спростували; жодних незацікавлених свідків, які б могли підтвердити слова ОСОБА_8 , немає, і вона цим скористалася.

При цьому, як зауважує захисник, свідок ОСОБА_9 ? син ОСОБА_8 , який також перебуває в неприязних стосунках із ОСОБА_7 , підтвердив показання потерпілої, що ідентичні з його показаннями.

Тому, на думку захисника, матеріалами кримінального провадження доведено лише факт наявності в ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, однак жодним чином не доведено факту заподіяння їх ОСОБА_7 .

Сторона захисту вказує на те, що судне зважив на суперечності між викладом подій потерпілої на допиті та свідком ОСОБА_10 .

Також захисник наголошує, що в судових рішеннях вказано про виклик медичної допомоги потерпілою, хоча вона показань про це не давала, і звертає увагу, що згідно з відповіддю КНП «ТМО «ВОЦЕМДМК ВОР» виклик у центральну оперативну диспетчерську надійшов від свідка ОСОБА_10 .

За твердженням захисника, місцевий суд змінив показання потерпілої та зазначив, що вона сама викликала медичну допомогу, при цьому не врахував показань свідка ОСОБА_10 , яка повідомила про виклик нею медичної допомоги, що підтверджується матеріалами справи (згадана вище відповідь КНП «ТМО «ВОЦЕМДМК ВОР»).

Також акцентує, що суди не взяли до уваги частини показань засудженого, зокрема, що він відштовхнув ОСОБА_8 , яка вчепилася за нього ззаду, внаслідок цього вона вдарилася об двері сусідньої квартири, на декілька секунд зупинилася, а лише після цього побігла сходами вниз. Між діями ОСОБА_7 і отриманими потерпілою тілесними ушкодженнями відсутній необхідний і достатній причинний зв`язок.

Захисник указує на те, що оскільки ОСОБА_7 невинен, то і цивільний позов не підлягає задоволенню.

У касаційній скарзі містяться й інші доводи, які стосуються незгоди з фактичними обставинами кримінального провадження, установленими судами першої та апеляційної інстанцій.

У запереченнях на касаційну скаргу прокурор указує на невмотивованість доводів, викладених у ній. Зазначає, що прийняті судами рішення є законними й обґрунтованими; доводи захисника зводяться до оспорювання наданої судом першої інстанції оцінки показань ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та свідків, що не може бути предметом касаційного розгляду.

Крім того, наводить інші доводи на спростування позиції захисника.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні захисник і засуджений просили задовольнити касаційну скаргу з викладених у ній підстав.

Прокурор висловила заперечення щодо задоволення касаційної скарги захисника.

Потерпіла надіслала до суду заяву в якій просила розгляд проводити без її участі та судові рішення залишити без зміни.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення, матеріали кримінального провадження, Суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу (далі - КПК)суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За приписами ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. Вирішуючи питання про наявність зазначених підстав, суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення (ч. 1 ст. 412 КПК).

Статтею 370 КПК визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Виходячи із завдань та загальних засад кримінального провадження, визначених у статтях 2, 7 КПК, функція апеляційного суду полягає в об`єктивному, неупередженому перегляді вироків та ухвал суду першої інстанції, справедливому вирішенні поданих апеляційних скарг із додержанням усіх вимог чинного законодавства.

Апеляційний суд фактично виступає останньою інстанцією, яка надає можливість сторонам перевірити повноту судового розгляду та правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження судом першої інстанції (ч. 1 ст. 409 КПК), і це покладає на апеляційний суд певний обов`язок щодо дослідження й оцінки доказів, але з урахуванням особливостей, передбачених ст. 404 цього Кодексу.

Апеляційне провадження є важливою гарантією досягнення мети і виконання завдань кримінального провадження. Підтверджуючи законність судових рішень, ухвалених судами першої інстанції, вносячи в них зміни, а також скасовуючи незаконні судові рішення, суд апеляційної інстанції тим самим забезпечує охорону прав, свобод і законних інтересів учасників кримінального провадження з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами статей 370, 419 КПК в ухвалі апеляційного суду мають бути наведені належні й достатні мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, та положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. Судове рішення повинно бути ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК. Тобто закон вимагає від суду проаналізувати доводи, викладені в апеляційній скарзі, і дати на них мотивовані відповіді. Недотримання цих положень є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке веде до скасування судового рішення.

Суд апеляційної інстанції під час перегляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 цих вимог кримінального процесуального закону не дотримався та належним чином не перевірив і не проаналізував доводів сторони захисту, викладених в апеляційній скарзі, а також не усунув суперечностей, про які вказано у касаційній скарзі.

Використання апеляційним судом загальних формулювань не свідчить про ретельність та ґрунтовність оскаржуваної ухвали.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що апеляційний суд хоч і виклав короткий зміст доводів сторони захисту, наведених в апеляційній скарзі, утім не розкрив їх суті достатньою мірою та, залишаючи скаргу без задоволення, не зазначив мотивованих підстав, з яких визнав її доводи необґрунтованими.

Так, належним чином у цьому аспекті не проаналізовано та не дано оцінку доводам захисника про те, що:

· потерпіла та її син медичну допомогу не викликали, що підтверджує хронологію подій сторони захисту;

· свідок ОСОБА_10 , почувши крики в під`їзді, вийшла подивитися і побачила ОСОБА_8 із сином, допомогла їй підвестися і викликала медичну допомогу, що було близько 14:30 - 14:50, а не о 12:15;

· згідно з відповіддю КНП «ТМО «ВОЦЕМДМК ВОР» виклик медичної допомоги здійснила ОСОБА_10 о 14:48, це спростовує висновки суду, що медичну допомогу викликала потерпіла;

· суди не оцінили фактичних обставин відповіді КНП «ТМО «ВОЦЕМДМК ВОР», яка підтверджує версію сторони захисту, та не зіставили їх з показаннями засудженого, потерпілої і свідків;

· апеляційний суд викривив показання засудженого, зазначивши: «як під час судового розгляду, так і під час апеляційного розгляду в останньому слові ОСОБА_7 вказував, що штовхнув ОСОБА_8 , після чого вона побігла по сходах»;

· апеляційний суд не дав оцінки, де перебувала потерпіла більше двох годин, якщо згідно вироку тілесні ушкодження вона отримала близько 12:15, а свідок виявила її на сходовому майданчику близько 14:30 та викликала швидку о 14:48.

Крім того апеляційний суд належним чином не обґрунтував своєї позиції щодо спростування версії сторони захисту про те, що під час конфлікту, який відбувся о 12:15, не було заподіяно потерпілій ушкодження середньої тяжкості, а останні ОСОБА_8 отримала через дві години, коли самостійно спускалася по сходах.

Таким чином, на думку колегії суддів, ухвалу апеляційного суду не можна визнати законною, обґрунтованою і вмотивованою, оскільки її постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК є підставою для скасування такого рішення з призначенням нового розгляду в цьому суді.

У зв`язку із цим апеляційний суд, даючи відповідь на вказані доводи, має проаналізувати й оцінити всі фактичні дані, які стосуються тверджень захисника, установити, чи вплинули ці обставини на загальну справедливість прийнятого рішення.

З огляду на наведене Верховний Суд вважає, що касаційна скарга засудженого в частині, яка стосується допущених судом апеляційної інстанції істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, підлягає задоволенню, а ухвала апеляційного суду ? скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 376, 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького апеляційного суду від 25 березня 2025 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3