ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1414/25 Справа № 182/7517/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
03 грудня 2025 року Кривий Ріг
03.12.2025р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг у складі
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.12.2024р., яким обвинуваченого
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, який фактично проживає в АДРЕСА_1
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік, на підставі ч. 1 ст. 71КК України призначено йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки один місяць.
за участю прокурора ОСОБА_8

в с т а н о в и л а :
Оскаржуваним вироком суду першої інстанції обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік. На підставі ч. 1 ст. 71КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.09.2024, з урахуванням пп.б п.1 ч.1 ст.72 КК України, та остаточно призначено обвинуваченому покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк три роки один місяць.
Вирок суду першої інстанції оскаржено обвинуваченим та прокурором.

В апеляційній скарзі обвинувачений:

- вказує, що кримінальне провадження в суді першої інстанції розглядалося у спрощеному провадженні, він особисто участі у судовому засіданні не приймав;

- зазначає, що із вироком суду першої інстанції не погоджується, оскільки працівники поліції його запевнили, що за вчинене ним кримінальне правопорушення він буде мати умовне покарання;

- вказує, що перебуває на замісній терапії, приймає метадон, та відповідно до вимог ч. 4 ст.309 КК України є особою, яка добровільно звернулась до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, тому він звільняється від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК України;

- прохає оскаржуваний вирок скасувати, кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309 КК України закрити.

В апеляційній скарзі прокурор:

- вважає, що вирок суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.ст. 2, 302, 381 КПК України;

- вказує, що спрощене провадження передбачене для розгляду обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, тобто за діяння, яке за визначенням не може потягнути покарання у виді позбавлення волі;

- зазначає, що обвинувачений ОСОБА_6 був раніше засуджений вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.09.2024р. за ч. 2 ст. 310 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням строком на один рік, нове кримінальне правопорушення вчинив під час іспитового строку, та під час спрощеного судового провадження обвинуваченому не були роз`яснені наслідки підписання заяви про розгляд кримінального провадження судом відповідно до вимог ст. ст. 381, 382 КК України;

- зазначає, що обвинувачений не усвідомлював наслідків згоди на спрощене судове провадження, оскільки не міг передбачити, що за оскаржуваним вироком йому буде призначено реальне покарання із застосуванням вимог ст. 71 КК України;

- прохає оскаржуваний вирок скасувати, призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Про дату, час та місце судового розгляду обвинувачений та його захисник були повідомлені належним чином, до судового засідання не прибули, їх відсутність не є перешкодою для розгляду апеляційних скарг обвинуваченого та прокурора.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді доповідача, доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, частково підтримала апеляційну скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження тат доводи апеляційних скарг дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора та часткове задоволення апеляційної скарги обвинуваченого за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуваним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він у порушення ст.ст. 2, 7, 12, 25, 27 ЗУ «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» 20.11.2024 близько 12:00год. перебуваючи поблизу Нікопольської захисної дамби Каховського водосховища, яка знаходиться в м. Нікополь, вул. Довгалівська 2, Дніпропетровської області, будучи особою, яка раніше вживала наркотичні засоби та психотропні речовини, зірвав кущ рослини роду коноплі канабіс, та помістив його у внутрішню кишеню свого рюкзака, котрий тримав при собі, чим умисно, незаконно придбав зазначені наркотичні засоби, шляхом привласнення знайденого та почав зберігати їх при собі, а саме у внутрішній кишені свого рюкзака, з метою власного вживання, без мети збуту.

Того ж дня, обвинувачений продовжуючи свої протиправні дії, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, незаконно, тобто без передбачених законом дозволів, цілей та порядку, зберігаючи при собі, а саме у внутрішній кишені свого рюкзака, кущ рослини роду коноплі - канабіс, пішов від Нікопольської захисної дамби Каховського водосховища, та проходячи біля будинку № 11 по вул. Іллі Рєпіна в м. Нікополі Дніпропетровської області о 15 год. 25 хв. був зупинений працівниками поліції для перевірки документів. Після цього, у період часу з 15 год. 25 хв. по 18 год. 25 хв. обвинуваченого на підставі ст. 298-2 КПК України було затримано працівниками поліції біля будинку № 11 за вище вказаною адресою, в ході чого, у період часу з 17 год. 30 хв. по 17 год. 51 хв. проведено його особистий обшук, під час якого працівниками поліції у обвинуваченого було виявлено у внутрішній кишені його рюкзака та в подальшому вилучено кущ рослини роду коноплі, верхівкові частини якого є канабісом, який віднесений до наркотичних засобів і рослин, обіг яких обмежено, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 28,254 г.

Дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Суд апеляційної інстанції досліджуючи доводи поданих обвинуваченим та прокурором апеляційних скарг встановив, що обвинуваченим було вчинено кримінальний проступок, та до органу досудового розслідування подано заяву про визнання своєї винуватості, згоди на встановлені досудовим розслідуванням обставини, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

У наведеній вище заяві обвинувачений особисто зазначив, що він прохає суд призначити йому мінімальне покарання, врахувавши сприяння ним особисто досудовому розслідуванню, його щире каяття у вчиненому, дачу правдивих показань, та суворо не карати.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що судовий розгляд обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_6 проведено у спрощеному порядку відповідно од вимог ст.ст. 302, 381, 382 КПК України, без виклику у судове засідання обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що обвинуваченому у присутності захисника було роз`яснено зміст обмежень, які тягне за собою спрощене провадження, зокрема неможливість апеляційного оскарження фактичних обставин справи та не дослідження доказів.

Проте суд апеляційної інстанції зазначає, що обвинуваченому не було належним чином роз`яснено наслідки спрощеного провадження в частині ймовірного покарання, яке може бути йому призначено з урахуванням відомостей про його особу, а саме, вчинення ним нового кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК України у період іспитового строку, та вірогідність призначення реального покарання за сукупністю вироків.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 381 КПК України спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 382 КПК України суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Суд апеляційної інстанції вважає, що у даному випадку, з урахування фактичних обставин справи та відомостей про особу обвинуваченого, суд мав би викликати у судове засідання обвинуваченого та належним чином роз`яснити йому наслідки поданої ним заяви та ймовірні наслідки ухваленого рішення.

Такі дії суд першої інстанції мав обґрунтувати тим, що обвинувачений розумів, що за нове кримінальне правопорушення, яке є кримінальним проступком, йому може бути призначено покарання не пов`язане із позбавленням волі, проте обвинувачений не обізнаний у принципах призначення, зокрема у призначення покарання із застосуванням вимог ст. 71 КК України за сукупністю вироків, та неможливість у такому випадку застосування вимог ст. 75 КК України

Одним із прав, гарантованих ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, є право на справедливий судовий розгляд.

Зазначене право є одним із фундаментальних прав особи і включає в себе як право на захист, тобто право обвинуваченого захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, а також право на участь у судовому розгляді та право на оскарження постановлених щодо особи судових рішень.

Поряд з цим, хоча назване право є одним з фундаментальних прав особи, проте воно не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в закону.

Одним з таких обмежень, визначених кримінальним процесуальним законом, а саме ст. ст. 381-382 КПК України, є розгляд обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні.

За змістом вимог ч. 1 ст. 302 КПК України однією з передумов для направлення прокурором обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному порядку є встановлення під час досудового розслідування того факту, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

При цьому за положеннями ч. 2 ст. 302 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний роз`яснити підозрюваному, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Крім того, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний впевнитися у добровільності згоди підозрюваного, потерпілого та представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що саме на орган досудового розслідування покладається обов`язок роз`яснити підозрюваному наслідки надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку, що, у свою чергу, передбачає і з`ясування того, чи зрозумів підозрюваний, які наслідки очікують на нього у разі надання такої згоди, зокрема і в частині призначення покарання.

Оскільки спрощене провадження у кримінальних провадженнях щодо кримінальних проступків є обмеженням фундаментального права людини на справедливий судовий розгляд (зокрема, права на захист, права брати участь у судовому розгляді, права на оскарження судового рішення), стороною обвинувачення мають бути належним чином виконані вимоги ст. 302 КПК України, тоді як суди повинні належним чином переконатися, що сторона обвинувачення виконала зазначені вимоги, а також належним чином перевірити скарги сторони захисту (у разі їх наявності) на порушення прокурором, слідчим положень указаної статті.

Наведений вище висновок суду апеляційної інстанції ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду, викладеному у постанові Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 06.10.2021р. у справі №185/7793/20.

З урахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції встановив, що судом першої інстанції допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України тягне до скасування судового рішення із призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України.

Таким чином з урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора є слушними та підлягають задоволенню у повному обсязі, доводи апеляційної скарги обвинуваченого є слушними частково та підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 415 КПК України колегія суддів -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.12.2024р., яким обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік, на підставі ч. 1 ст. 71КК України призначено йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки один місяць задовольнити.

Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.12.2024р., яким обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік, на підставі ч. 1 ст. 71КК України призначено йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки один місяць скасувати і призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили після її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді