Справа № 461/9369/25
Провадження № 1-кс/461/7082/25
УХВАЛА

про тимчасовий доступ до речей і документів

18.11.2025 слідча суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів проти довкілля слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області майора поліції ОСОБА_3 , погодженого зі прокурором відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей та документів у межах кримінального провадження №0000229 від 27.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Слідчий звернувся до Галицького районного суду м. Львова зі вказаним клопотанням, у якому просить надати дозвіл на тимчасовий доступ до документів в електронному вигляді або на паперових носіях в друковано-рукописному вигляді, з можливістю їх вилучення (виїмки), які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: поземельної книги в роздрукованому вигляді, проекту землеустрою щодо відведення ( об`єднання чи поділу), документів які слугували підставою на надання дозволів розроблення проекту землеустрою і подальшого його затвердження, електронних архівних документів ( формат ХML), та інших документів, щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0157.

В обґрунтування клопотання зазначає, що відділом розслідування злочинів проти довкілля слідчого управління ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000229 від 27.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

У ході здійснення досудового розслідування встановлено, що посадові особи органів місцевого самоврядування шляхом зловживання службовим становищем за попередньою змовою з невстановленими особами вчинили дії, що призвели до вибуття земельної ділянки, яка знаходиться на території Львівської ОТГ з земель лісового фонду, що спричинило тяжкі наслідки.

За наявними даними, приватним нотаріусом ОСОБА_5 у змові із окремими посадовими особами органів місцевого самоврядування та фізичною особою, здійснено незаконне відчуження земельної ділянки комунальної власності на території Львівської територіальної громади з використанням підроблених документів.

22 листопада 2024 року вказаний нотаріус, зловживаючи службовим становищем в інтересах ОСОБА_6 , здійснила незаконні реєстраційні дії шляхом державної реєстрації земельної ділянки площею 0,059 га з кадастровим номером :03:001:0157, яка розташована в місті Винники, реєстрація відбулася на підставі підробленого державного акту на право приватної власності на землю, серія та номер: ІІІ-ЛВ №028979, виданий 07.02.1999, рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 №177 від 19.09.1998 р.

28 лютого 2025 року, з метою приховування слідів злочину та подальшої легалізації незаконно відчуженого майна здійснено перереєстрацію земельної ділянки та будинку на підставі договору купівлі-продажу №187, в результаті чого новим власником стала ОСОБА_7 , посвідчив договір приватний нотаріус ОСОБА_8 .

16 травня 2025 року на сайті ІНФОРМАЦІЯ_3 створено оголошення про продаж земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0157 вартістю 87 000 доларів США, на якому зображені фото ділянки, ріелтор ОСОБА_9 НОМЕР_2 (оголошення актуальне).

У результаті вказаних протиправних дій з боку приватного нотаріуса ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 завдано шкоду понад 1 млн.грн.

Згідно з 4,4 ст.83 та ч,4 ст.84 ЗК України до земель державної та комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать зокрема, землі під об?єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не перебачено законом.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна власником земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0157 являється ОСОБА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Відповідно до ч.1 ст.79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об?єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Згідно з ч. 4 вказаної статті земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Частиною 5 ст.79-1 Земельного кодексу України, формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Відповідно до ч. 2. ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок здійснюється шляхом поділу чи об?єднання раніше сформованих земельних ділянок.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля є об?єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

На підставі частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частин першої та другої статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни набувають права власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування у межах їх повноважень.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з частиною п?ятою статті 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Положеннями статті 140 Земельного кодексу України визначено, що припинення права користування земельною ділянкою можливе лише за добровільною згодою користувача або шляхом примусового вилучення у нього земельної ділянки.

Згідно зі статтею 149 Земельного кодексу України примусове вилучення земельної ділянки без згоди землекористувача можливе лише в судовому порядку за позовом відповідного органу влади чи місцевого самоврядування.

Частинами першою та четвертою статті 186-1 Земельного кодексу України встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов?язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Розробник подає на погодження землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до частини третьої статті 186-1 3К України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки: природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, земельної ділянки, розташованої на території чи в межах об?єкта природно-заповідного фонду або в межах прибережної захисної смуги, підлягає також погодженню з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері охорони навколишнього природного середовища, структурним підрозділом обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації (частина шоста статті 186-1 3К України).

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» території природно-заповідного фонду можуть використовуватися у природоохоронних цілях; у науково-дослідних цілях; в оздоровчих та інших рекреаційних цілях; в освітньо-виховних цілях; для потреб моніторингу навколишнього природного середовища.

Частинами першою та третьою статті 152 Земельного кодексу України визначено, що власник або землекористувач земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов?язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою.

За змістом статей 317-318 Цивільного кодексу України власнику належить право володіти, користувтися і розпоряджатися своїм майном.

Згідно зі статтею 324 цього Кодексу земля, її надра, атмосферне повітря, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об?єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.

Кожен громадянин має право користуватися природними об?єктами права власності Українського народу відповідно до закону.

У статті 51 Земельного кодексу України визначено, що до земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об?єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично- оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об?єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об?єктів стаціонарної рекреації.

Статтею 20 Земельного кодексу України передбачено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

На теперішній час для проведення подальшого досудового розслідування та виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, виникла необхідність у вилучені поземельної книги та проекту землеустрою щодо вказаної земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки це землевпорядна документація, яка розробляється при першому оформленні права власності або користування (оренди) на землю, при зміні цільового призначення землі та ін. Підставою для розробки проекту землеустрою є заява замовника та дозвіл відповідного органу місцевого самоврядування на розробку проекту відведення.

Відповідно до положень ст. 50 Закону України «Про землеустрій» проект відведення земельної ділянки є однією із важливих стадій порядку оформлення права власності на земельну ділянку.

Поземельна книга це документ Державного земельного кадастру, який містить такі відомості про земельну ділянку: кадастровий номер; площа; місцезнаходження (адміністративно територіальна одиниця); склад угідь; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); нормативно грошова оцінка; відомості про обмеження у використанні земельної ділянки; відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; кадастровий план земельної ділянки; дата державної реєстрації земельної ділянки; інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також внесені зміни до цих відомостей; інформація про власників (користувачів) земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; дані про бонітування ґрунтів.

Поземельна книга ведеться в паперовій і електронній формах.

Первинним носієм інформації про відомості про земельну ділянку, що формується є електронний документ, який містить результати виконаних землевпорядних робіт з формування земельної ділянки.

Поземельна книга в електронній формі відкривається шляхом її формування за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру з використанням даних електронного документа і засвідчується електронним цифровим підписом державного кадастрового реєстратора.

Паперова форма Поземельної книги створюється на підставі її електронної форми шляхом роздрукування останньої за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру. При цьому, кожен аркуш Поземельної книги в паперовій формі засвідчується підписом державного кадастрового реєстратора та скріплюється його печаткою. Не завірені підписом і не скріплені печаткою державного кадастрового реєстратора записи у Поземельній книзі в паперовій формі вважаються недійсними.

Необхідність отримання таких документів наддасть можливість використовувати їх як докази у цьому кримінальному провадженні, проведенню комплексної судової земельно-технічної експертизи, судової експертизи з питань землеустрою та судової оціночно-земельної експертизи, а також унеможливить зміну або знищення їх.

Виходячи з наведеного необхідно отримати тимчасовий доступ до вказаних документів з можливістю їх вилучення на паперових носіях в друковано-рукописному вигляді, так як іншим процесуальним шляхом неможливо отримати первинні відомості для встановлення істини у даному кримінальному провадженні.

Вказані документи перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що документи щодо вказаної земельної ділянки самі по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у вказаному кримінальному провадженні, а тому необхідно отримати тимчасовий доступ до вказаної документації та її вилучення, просить клопотання задовольнити.

Слідчий у судове засідання не з`явився, просить проводити розгляд клопотання у його відсутності та відсутності прокурора.

На підставі ч. 2 ст. 163 КПК України, слідча суддя вважає за можливе провести розгляд цього клопотання провести без виклику осіб, у володінні яких перебувають речі, про отримання тимчасового доступу до яких орган досудового розслідування просить надати дозвіл.

Згідно зі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження, не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши матеріали клопотання, у тому числі витяг з ЄРДР, рапорт, слідча суддя приходить до такого висновку.

Слідча суддя встановила, що відділом розслідування злочинів проти довкілля слідчого управління ГУНП у Львівській області за процесуального керівництва Спеціалізованої екологічної прокуратури Львівської обласної прокуратури проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000229 від 27.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

У пунктах 5, 6 частини 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як тимчасовий доступ до речей і документів і тимчасове вилучення майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Відповідно до ч.2 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Як передбачено у ч. ч. 5, 6 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю. Слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Оскільки тимчасовий доступ, про який просить слідчий, має суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою даного доступу неможливо, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи та дають підстави надати тимчасовий доступ до вказаних речей, з можливістю вилучення їх копій.

Враховуючи зазначене, слідча суддя доходить до висновку про те, що клопотання підставне, обґрунтоване та є таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 159-166 КПК України, слідча суддя -

п о с т а н о в и л а :

1. Клопотання задовольнити.

2. Надати тимчасовий доступ до документів в електронному вигляді або на паперових носіях в друковано-рукописному вигляді, з можливістю їх вилучення (виїмки), які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: поземельної книги в роздрукованому вигляді, проекту землеустрою щодо відведення ( об`єднання чи поділу), документів які слугували підставою на надання дозволів розроблення проекту землеустрою і подальшого його затвердження, електронних архівних документів ( формат ХML), та інших документів, щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0157.

3. Виконання ухвали суду покласти на старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів проти довкілля слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області майора поліції ОСОБА_10 та інших слідчих, які перебувають у складі групи слідчих у кримінальному провадженні №0000229 від 27.10.2025.

У разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя, за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів, має право постановити ухвалу про проведення обшуку з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.

Строк дії ухвали два місяці з дня постановлення.

Ухвала складена у двох примірниках, один знаходиться в матеріалах судового провадження, а другий наданий стороні кримінального провадження, якій надано право на доступ до документів.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідча суддя ОСОБА_11