ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/87/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2026 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого СВ Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000028 відомості до ЄРДР внесені 22.05.2024 за ч. 1 ст. 367 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Рівненської області, Дубенського району, с. Студянка, українця, громадянина України, освіта вища, працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра, не перебуває, не інвалід, не депутат, державні нагороди пільги відсутні, одружений, має на утриманні раніше двох малолітніх дітей, не судимий; проживає за адресою: АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

18.08.2025 старший слідчий СВ Дарницького УПГУНП у м. Києві ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням погодженим з прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання ОСОБА_7 якому 18.12.2025 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

В обґрунтування зазначеного клопотання слідчий зазначив, а прокурори в судовому засіданні підтримали, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , підтверджується документами щодо укладення та виконання умов договору; висновком товарознавчої експертизи, іншими матеріалами досудового розслідування у їх сукупності.

Також мають місце ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, зважаючи на розмір збитків завданих кримінальним правопорушенням та можливість у зв`язку з чим проживати за кордоном, тривалий час уникаючи відповідальності; незаконно впливати на осіб, які були залучені до виконання договору та були підписантами.

В судовому засіданні прокурори підтримали клопотання з підстав зазначених в останньому.

Підозрюваний та захисник просили відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на відсутність передбачених процесуальним законом підстав для обрання запобіжного заходу. Так, підозра є необґрунтованою, оскільки об`єктивна сторона злочину в якому підозрюється ОСОБА_7 є діяння, яке полягає у невиконанні або неналежному виконанні службових обов`язків через несумлінне ставлення до них. Проте, згідно посадової інструкції посади, яку обіймає ОСОБА_7 , до обов`язків останнього не входить вчинення тих дій, за нібито халатне виконання яких він підозрюється.

Що стосується ризиків заявлених у клопотанні, то ризик втечі обґрунтований, лише розміром ймовірно завданих збитків, завдяки яким підозрюваний ймовірно може проживати за кордоном, вразі залишення території країни у незаконний спосіб. Такі доводи є абсолютно неприйнятними, зазначені без врахування особи підозрюваного, зокрема наявності міцних соціальних зв`язків, роботи на критичній інфраструктурі, наявності на утриманні малолітніх дітей, рухомого та нерухомого майна, виключно позитивної репутації.

Інший ризик заявлений у клопотанні чинним КПК України не передбачений, адже незаконний плив згідно п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, може мати місце лише на особу, яка має визначений процесуальний статус як то, потерпілий, свідок, інший підозрюваний, обвинувачений, експерт, спеціаліст у цьому ж кримінальному провадженні, тоді як клопотання містить посилання про можливий вплив на осіб, які були залучені до виконання договору та підписантів, без визначеного процесуального статусу таких осіб.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, джерелом якої є рішення, що буду наведені далі, обґрунтована підозра у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (Ilgar Mammadov проти Азербайджану, § 88; Erdagoz проти Туреччини, § 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, § 32).

Оцінюючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , інкримінованого кримінального правопорушення слідчий суддя вважає, що підстав вважати її обґрунтованою поза розумним сумнівом не достатньо.

Виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 р., «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 р.).

Аналізуючи положення практики ЄСПЛ, можна дійти висновку, що обґрунтованість підозри містить два аспекти. Перший стосується питання вчинення кримінального правопорушення, а другий - доведення обставин, які за розумного неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до вчинення кримінального правопорушення. Разом з тим, доведення обставин, викладених в повідомленні про підозру, здійснюється наявними в матеріалах провадження доказами.

Відповідно до диспозиції ст. 367 КК України, службова недбалість є невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.

Об`єктивна сторона службової недбалості характеризується: діянням, яке полягає у невиконанні або неналежному виконанні службових обов`язків через несумлінне ставлення до них; наслідками у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам фізичних чи юридичних осіб, державним чи громадським інтересам (ч. 1) чи тяжких наслідків (ч. 2); 3) причинним зв`язком між вчиненим діянням та наслідками.

Службова недбалість може виявлятися у формі: а) бездіяльності, коли суб`єкт повністю не виконує покладені на нього службові обов`язки, або б) дії, коли покладені на нього службові обов`язки хоча і виконуються, але неналежним чином - не так, як того потребують інтереси служби, тобто не відповідно до закону та умов, що склалися, або відповідно до них, але неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччі з встановленим порядком тощо.

Указівка закону на невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них характеризує перш за все об`єктивну сторону вчиненого і свідчить про те, що службова особа не тільки повинна була, а й мала реальну можливість виконати покладені на неї службові обов`язки належним чином, тобто могла діяти так, як того вимагають інтереси служби. Тому для наявності об`єктивної сторони службової недбалості необхідно встановити: а) нормативний акт, яким визначаються компетенція службової особи і коло службових обов`язків, покладених на неї цим актом; б) які саме обов`язки, в якому обсязі та порядку вона повинна була виконувати у відповідних умовах; в) чи мала вона реальну можливість належним чином виконати ці обов`язки в умовах, що склалися; г) у чому саме виявилися допущені особою порушення службових обов`язків і які наслідки вони спричинили; ґ) чи перебували службові порушення у причинному зв`язку з тими наслідками, що настали.

Для кваліфікації злочину за ст. 367 КК діяння службової особи обов`язково повинно бути зумовлене її службовим становищем, а дії, які вона не виконала чи виконала неналежним чином, входили в коло її службових обов`язків. Тому невиконання або неналежне виконання не службових, а інших обов`язків не може розглядатися як службова недбалість.

Указівка закону на несумлінне ставлення службової особи до виконання службових обов`язків виключає можливість кваліфікації діяння як службова недбалість у випадках, коли істотна шкода була заподіяна внаслідок недосвідченості, недостатньої кваліфікації, відсутності належних навичок або з інших обставин, що не залежать від службової особи і виключають реальну можливість належного виконання покладених на неї службових обов`язків.

Згідно посадової інструкції заступника директора з економічних питань, яку обіймає підозрюваний, зокрема п. 2.1, 2.2, 2.5, 2.9, 2.11, 7.1 у порушенні яких підозрюється ОСОБА_7 , останні не передбачають обов`язків ОСОБА_7 формувати ціни, здійснювати експертне вивчення ринку продукції пального.

Разом з тим, ОСОБА_7 повинен знати закони, постанови, укази, розпорядження та інші нормативно - правові акти органів державної влади і місцевого самоврядування, які регулюють діяльність підприємства.

Так, в судовому засіданні встановлено, що при вивченні вартості пального, яке необхідно придбати для підприємства, де працює ОСОБА_7 та з метою підготовки до процедури державної закупівлі, ОСОБА_7 , керувався примірною методикою визначення очікуваної вартості предмета закупівлі, затвердженою Наказом № 275 Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, шляхом дослідження цін зазначених на сайті Міністерства фінансів України; сайтах продавців у мережах інтернет; направив листи потенційним продавцям палива, отримав відповіді та комерційні пропозиції. Після чого відповідно до розпорядження КМДА № 1036 від 11.09.2009 ОСОБА_7 направив зібрану документацію до Головного управління внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) та ввів відповідну інформацію до інформаційно - аналітичної системи «Закупівлі міста Києва». В свою чергу, від Головного управління внутрішнього фінансового контролю КМДА та аудиту як перевіряючогота контролюючого органу, жодних зауважень щодо дій ОСОБА_7 не надходило. В подальшому було проведено процедуру закупівлі палива, яку як і сам договір поставки бензину, погодивДепартамент захисту довкілля та адаптації до зміни клімату КМДА.

Враховуючи зазначене, вочевидьвбачається, що дії ОСОБА_7 при підготовці до публічної закупівлі палива, виходячи з обов`язків передбачених п. 2.1, 2.2, 2.5, 2.9, 2.11, 7.1 посадової інструкції були виконані, а будь яких інших обов`язків, як то експертний аналіз ринків товарів, зокрема палива, посадовою інструкцією не передбачено. Адже, для з`ясування вартості товару, про який йдеться у клопотанні, навіть стороною обвинувачення було залучено експерта.

Клопотання не містить, який чинний нормативно - правовий акт був проігнорований ОСОБА_7 при визначенні вартості пального, що свідчить порушення покладених на нього відповідним пунктом посадових обов`язків.

Отже, враховуючи те, що відповідальність може наставати за невиконання або неналежне виконання саме службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, об`єктивна сторона злочину в якому підозрюється ОСОБА_7 відсутня.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що за час досудового розслідування у кримінальному провадженні була виконана лише одна процесуальна дія, а саме оголошення ОСОБА_7 про підозру. Разом з тим, при належному досудовому розслідуванні, а саме вивченні правової документації, допиту ОСОБА_7 , є підстави вважати, що останній не був би підданий кримінальному переслідуванню.

Також, при вивченні штатного розкладу підприємства, де працює ОСОБА_7 , вбачається, що у штаті є аудитор, провідний економіст, головний економіступовноважений з антикорупційної діяльності, завідувач господарства, проте слідчим не було здійснено перевірку посадових інструкцій вказаних осіб.Зокрема можливо у таких інструкціях було б окреслено повноваження щодо необхідності проведення дослідження вартості товарів для публічної закупівлі на підприємство на експертному рівні з посиланням на законодавство, що передбачає відповідні дії, поза вказівок затвердженої методики, якою керувався ОСОБА_7 .

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що всі дії які стосувалися закупівлі підлягали аналітиці, оцінці, візуванню з боку департаментів державних органів, до повноважень яких і входить контроль за запропонованою ціною товару, що в свою чергу слідчим такожне перевірено.Саме тому доводи прокурора в частині неналежного ставлення ОСОБА_7 до формування ціни палива виходячи не з оптової вартості палива, а у роздріб є неспроможними, зважаючи зокрема на відсутність правової підстави для такого визначення,окреслені повноваження посадової особи на вчинення таких дій та наявність погоджувальних органів, про що з азначено вище.

Слідчий суддя на стадії досудового розслідування не має права вирішувати питання допустимості та належності доказів, тому при обґрунтуванні ухвали слідчий суддя вважає недоцільним надавати оцінку іншим доказам обґрунтованості підозри, які були дослідженні при розгляді даного клопотання, а саме висновку експерта.

Що стосується ризиків заявлених у клопотанні, останні також не є обґрунтованими, зважаючи на тривалість досудового розслідування, відсутність будь яких об`єктивних даних з боку органу досудового розслідування, які б свідчили про те, що існує ризик втечі, зважаючи на належну процесуальну поведінку підозрюваного, міцні соціальні зв`язки, високий соціальний статус та репутацію ОСОБА_7 , а також відсутність у законодавстві підстав для висновку, що зазначеніу клопотанні ймовірні дії підозрюваного можливо визначити як ризик впливу.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку про те, клопотання є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод,

ст. ст. 177, 178, 181, 193-196, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: