Провадження № 1-кп/638/1747/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000627 від 31.03.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Харкова, із середньою освітою, вдови, пенсіонерки, раніше не судимої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 29.03.2025, приблизно о 16 год. 00 хв., перебувала на «Ринку старих речей», що розташований за адресою: м. Харків, пров. Рогатинський, буд. 17, де працює продавцем. Окрім неї на вказаному ринку працює ОСОБА_4 , чиє торгівельне місце знаходиться поряд із торгівельним місцем ОСОБА_5 . Між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виник словесний конфлікт на грунті раптово виниклих неприязних стосунків.

Далі, ОСОБА_5 , використовуючи малозначний привід у вигляді раптово виниклих неприязних стосунків, не маючи умислу на спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень, хоча повинна була та могла їх передбачити, діючи з більшою обачністю, використовуючи фактор раптовості, перебуваючи позаду ОСОБА_4 штовхнула останню в ділянку спини, внаслідок чого, остання, не втримавшись на ногах впала на праву руку.

В результаті дій ОСОБА_5 , які виразились у формі злочинної недбалості, потерпілій ОСОБА_4 були спричинені наступні тілесні ушкодження: закритий уламковий перелом правої променевої кістки у нижній третині із зсувом, який відповідно до висновку судово - медичної експертизи ХОБСМЕ № 12-14/200-A/25 від 02.04.2025 відноситься до середнього за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень (відповідно до п. 2.2.1. «а», «б», «в», п. 2.2.2. Правил «судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

За результатами судового розгляду кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_5 завдала потерпілій необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження, що виникло внаслідок падіння останньої після поштовху обвинуваченої. При цьому, ОСОБА_5 не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була та могла їх передбачити, допустивши таким чином необережність у виді злочинної недбалості.

Судом дії обвинуваченої ОСОБА_5 кваліфікуються за ст. 128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачена свою вину у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення визнала у повному обсязі, щиро розкаялася, надала показання, що підтверджують вчинення нею інкримінованого кримінального правопорушення.

Показання обвинуваченої ОСОБА_5 не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Потерпіла в судовому засіданні надала показання, згідно із якими 29.03.2025 вона перебувала на своєму робочому місці на «Ринку старих речей». В цей день, приблизно о 16-00 год., ОСОБА_5 штовхнула її руками у спину, від чого ОСОБА_4 впала. Внаслідок падіння зламала праву руку, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи. Після чого потерпілій було накладено гіпс та вона лікувалася впродовж 2 місяців.

Враховуючи визнання обвинуваченою своєї вини, неоспорення нею фактичних обставин справи, суд зі згоди учасників судового розгляду, прийняв рішення не досліджувати всі докази щодо обставин скоєння вказаного вище кримінального правопорушення та розглянув справу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої, потерпілої та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої. Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено.

За результатами розгляду кримінального провадження, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення доведена поза розумним сумнівом.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Верховним Судом неодноразово зазначалось, що заходи примусу повинні ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства (постанови від 31.01.2023 у справі № 759/6139/22, від 27.10.2022 у справі № 546/526/18, від 30.11.2022 у справі № 379/1657/18).

Питання призначення кримінального покарання повинно вирішуватися з урахуванням мети покарання (постанова Верховного Суду від 31.01.2023 у справі № 759/6139/22).

Вивченням в процесі судового розгляду даних про особу обвинуваченої ОСОБА_5 встановлено, що вона має середню освіту, вдова, пенсіонерка, раніше не судима, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченій в силу ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченій в межах санкції кримінального закону, яким передбачена відповідальність за вчинене, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжких злочинів, характер суспільної небезпечності діяння, конкретні обставини по справі, вищенаведені дані про особу обвинуваченої, її вік, обставину, що пом`якшує покарання, відсутність таких, що його обтяжують.

Також судом враховуються положення ч. 2,3 ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

На підставі викладеного та з урахуванням думки учасників судового розгляду, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 покарання за ст. 128 КК України у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції статті обвинувачення, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченою так й іншими особами.

При цьому, передбачені санкцією ст. 128 КК України покарання у виді громадських робіт, виправних робіт та обмеження волі, в силу ч. 3 ст. 56, ч. 2 ст. 57, ч. 3 ст. 61 КК України, обвинуваченій призначено бути не може, оскільки ОСОБА_5 досягла пенсійного віку.

Крім цього, приймаючи до уваги вищевказані дані про особу обвинуваченої, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також враховуючи думку прокурора, суд вважає можливим виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим до неї необхідно застосувати положення ст. 75 КК України та звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком з покладенням обов`язків згідно зі ст. 76 КК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої не обирався.

Речові докази, процесуальні витрати по справі відсутні, цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. 369-371, 373-376 КПК України, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки на час іспитового строку:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1