Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 1-кп/733/36/25
Єдиний унікальний №733/1957/24
Ухвала

12 грудня 2025 року Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання обвинуваченому ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за № 0000885 від 02 липня 2024 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Охіньки Прилуцького району Чернігівської області, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , освіта повна вища, не одруженого, працюючого охоронцем відділу безпеки Центрального регіонального управління СТОВ «Дружба Нова», раніше не судимого,

у скоєнні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ічнянського районного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , у скоєнні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України.

10.12.2025 року прокурор Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до Ічнянського районного суду Чернігівської області з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання строком на 2 місяці, із покладенням на останнього наступних обов`язків: прибувати до прокурора, суду за кожним викликом; не виїжджати з Чернігівської та Полтавської областей без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну місця проживання або реєстрації та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Подане клопотання прокурор обґрунтовує тим, що, як встановлено досудовим розслідуванням, 01.07.2024 року близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Opel Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в с. Тростянець Прилуцького району Чернігівської області по вул. Центральна у напрямку перехрестя з вул. Миру. Рухаючись у вказаному напрямку, неподалік буд. 56 по вул. Центральна в с. Тростянець Прилуцького району Чернігівської області, ОСОБА_4 , діючи необережно, проявляючи кримінально протиправну недбалість, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, перевищив максимально допустиму швидкість 50 км/год. у межах населеного пункту, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, не зреагував на її зміну, унаслідок чого здійснив наїзд на малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав проїздну частину з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля. У результаті дорожньо-транспортної пригоди малолітній пішохід ОСОБА_7 отримав травми, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті та причиною смерті останнього, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 на місці події. У даній дорожній обстановці ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 2.3. б, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 № 1306, що стало причиною та умовою виникнення і настання дорожньо-транспортної пригоди та знаходиться у прямому причинному зв`язку із настанням смерті та причиною смерті ОСОБА_7 01.07.2024 року.

Крім того, 01.07.2024 року, близько 22 год. 00 хв. у ОСОБА_4 після скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди виник раптовий злочинний умисел на завідоме залишення без допомоги особи, яку він своїми діями поставив у небезпечний для життя стан та яка позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, нехтуючи моральними та правовими нормами, маючи змогу надати медичну допомогу потерпілому, ОСОБА_4 , в порушення п.п. 2.10 (а), (б); 9.10 (в), (г), (ґ), (д), (е) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 № 1306, зник з місця вчиненного злочину з метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення.

Так, у зазначені день та час, у порушення вимог п.п. 2.10 (а), (б); 9.10 (в), (г), (ґ), (д), (е) Правил дорожнього руху, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що своїми діями поставив особу у небезпечний для життя стан, навмисно не залишився на місці події, заходів для надання медичної допомоги малолітньому потерпілому ОСОБА_7 не вжив, швидку медичну допомогу для надання первинної допомоги потерпілому не викликав, в органи поліції про дорожньо-транспортну пригоду не повідомив, прізвища й адреси очевидців події не записав, заходів до забезпечення схоронності слідів події не вжив, а зник з місця пригоди, чим залишив без допомоги малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , якого він своїми діями поставив у небезпечний для життя стан та який був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, хоча ОСОБА_4 повинен та мав змогу надати таку допомогу.

ОСОБА_4 02.07.2024 року у порядку ст. 208 КПК України було затримано, вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, після чого 04.07.2024 року відносно останнього ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 02.09.2024 року.

Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12.08.2024 року змінено застосований до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22 години до 06 години наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та переміщення до укриття та покладено на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки згідно ст. 194 КПК України строком на 2 місяці до 12.10.2024 року.

29.08.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України. За результатами слідства відносно ОСОБА_4 складено та затверджено обвинувальний акт, який скеровано для розгляду по суті до Ічнянського районного суду Чернігівської області.

Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 10.10.2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання строком до 09.12.2024 року включно, ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 26.11.2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк дії вказаного вище запобіжного заходу до 25.01.2025 року включно та ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 17.01.2025 року до 17.03.2025 року включно.

07.11.2025 року ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 07 січня 2025 року.

На даний час продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду, так як останній усвідомлюючи, що здійснив наїзд на малолітню дитину, не викликав швидку та поліцію, не залишився на місці ДТП до їх приїзду, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років та усвідомлює у разі визнання винуватим, можливість призначення йому реального покарання, а тому всіма можливими способами намагатиметься уникнути кримінальної відповідальності за інкриміноване діяння, в тому числі шляхом переховування від суду, про що також свідчить поведінка обвинуваченого після вчинення злочину, який покинув місце ДТП та переховувався в іншому населеному пункті в полі. Також ОСОБА_4 може виїхати за кордон відповідно до внесених 26.08.2025 року змін до Правил перетинання державного кордону України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, про що свідчить поведінка обвинуваченого, який здійснивши наїзд на малолітню дитину, не викликав швидку допомогу та поліцію, не залишився на місці дорожньо-транспортної пригоди до їх приїзду, а навпаки, за 3 км від с. Охіньки Прилуцького району Чернігівської області сховав транспортний засіб, яким скоїв наїзд на потерпілого та сам переховувався в полі, а тому з метою уникнення або пом`якшення покарання, останній може створити штучні докази чи підбурити осіб, які не були свідками вчинення ним кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих показань на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій.

Таким чином, підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, а обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав подане прокурором Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_6 клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, оскільки на даний час все ще існують ризики, передбачені п.п. 1,4 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні проти клопотання прокурора про продовження йому строку дії запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання заперечував та зазначив, що він виконав обов`язки, передбачені ухвалою суду від 07.11.2025 року про вибрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити в клопотанні прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, зазначаючи, що наведені прокурором у клопотанні обставини є суперечливими та нічим не підтвердженими, так як обвинувачений на даний час добросовісно виконує всі умови обраного щодо нього запобіжного заходу, а тому на сьогоднішній день відпала необхідність у продовженні строку такого запобіжного заходу.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Заслухавши учасників судового провадження, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. При чому ризик кримінального провадження як критерій застосування запобіжного заходу має прогностичний характер, спрямований на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому.

Існування кожного вказаного у ч. 1 ст. 177 КПК України ризику має підтверджуватися фактами, наявність яких повинна бути переконливо продемонстрована (п.п. 85, 86 рішення ЄСПЛ від 30.01.2018 у справі «Макаренко проти України»).

У відповідності до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, суд зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, що стосуються тяжкості покарання та вагомості доказів вчинення кримінального правопорушення, та особу підозрюваного, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Частина 1 ст. 179 КПК України визначає, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього кодексу.

Судом встановлено, що 02.07.2024 року у порядку ст. 208 КПК України обвинуваченого ОСОБА_4 було затримано та відносно останнього 04.07.2024 року ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12.08.2024 року клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу задоволено та змінено застосований до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22 години до 06 години наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та переміщення до укриття та покладено на підозрюваного ОСОБА_4 згідно ст. 194 КПК України такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожним викликом; не виїжджати із с. Охіньки, Прилуцького району, Чернігівської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання або реєстрації та/або місця роботи; утримуватись від спілкування із свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну. Визначено термін дії обов`язків строком на 2 місяці до 12.10.2024 року.

Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від від 10 жовтня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді домашнього арешту на 2 місяці до 09 грудня 2024 року включно. Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 26.11.2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді домашнього арешту на 2 місяці до 25.01.2025 року включно.

07.11.2025 року ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 07 січня 2026 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання обґрунтоване та підлягає задоволенню, оскільки на даний час продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України: обвинувачений усвідомлюючи, що здійснив наїзд на малолітню дитину, не викликав швидку допомогу та поліцію, не залишився на місці дорожньо-транспортної пригоди до їх приїзду, усвідомлюючи те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, може переховуватися від суду, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності за інкриміноване діяння. Також суд враховує можливість виїзду ОСОБА_4 закордон, оскільки обвинуваченому ОСОБА_4 на даний час виповнилося повних 22 роки та відповідно до внесених 26.08.2025 року постановою Кабінету Міністрів України № 1031 Про внесення змін до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, у разі введення на території України воєнного стану обмеження щодо перетину державного кордону не поширюється на громадян України чоловічої статі віком від 18 до 22 років (включно).

Крім того, наявний ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, про що свідчить поведінка обвинуваченого, який здійснивши наїзд на малолітню дитину, не викликав швидку допомогу та поліцію, не залишився на місці дорожньо-транспортної пригоди до їх приїзду, а навпаки, сховав транспортний засіб, яким скоїв наїзд на потерпілого та сам переховувався в полі за 3 км від с. Охіньки Прилуцького району Чернігівської області. Обвинувачений, з метою уникнення покарання, може створити штучні докази чи підбурити осіб, які не були свідками вчинення ним кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих показань на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій.

Враховуючи вищевказане та встановлені судом обставини, приймаючи до уваги тяжкість інкримінованих обвинуваченому злочинів, суд бере до уваги поведінку останнього після вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди, яка спричинила смерть неповнолітнього потерпілого, залишення обвинуваченим місця дорожньо-транспортної пригоди, який в подальшому сховав транспортний засіб, яким скоїв наїзд на потерпілого та сам переховувався в полі, що свідчить про його поведінку, спрямовану на переховування від суду, впливу на свідків та створення штучних доказів, підбурення осіб, які не були свідками в кримінальному провадженні та надання обвинуваченим неправдивих свідчень, що доводить обґрунтованість наявних ризиків, передбачених п.п. 1,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про обгрунованість клопотання прокурора та необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, який відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України є найбільш м`яким запобіжним заходом.

Також суд вважає за необхідне роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та у відповідності до ч. 2 ст. 179 КПК України, на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Керуючись ст.ст. 176-177,179,194, КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання обвинуваченому ОСОБА_4 у скоєнні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, поклавши на останнього передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки:

- прибувати до прокурора, суду за кожним викликом;

- не виїжджати з Чернігівської та Полтавської областей без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну місця проживання або реєстрації та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Визначити строк дії ухвали тривалістю 2 місяці до 11 лютого 2026 року включно.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на прокурора.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Cуддя ОСОБА_1