Справа № 635/7606/24
Провадження № 1-кп/635/425/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року с-ще. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 в режимі ВКЗ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в с-ще. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000134 від 27.02.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

30 грудня 2025 року прокурор звернувся у судовому засіданні із клопотання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого

ОСОБА_4 про предмет і позиції сторін:

Суд розглянув клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 у межах кримінального провадження № 0000134 за обвинуваченням за ч. 1 ст. 115 КК України, що перебуває у провадженні Харківського районного суду Харківської області у справі № 635/7606/24. Прокурор підтримав клопотання (за змістом - типове для цієї справи), посилаючись на збереження ризиків, визначених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений і захисник ОСОБА_5 залишили вирішення питання на розсуд суду.

Суд зазначає, що при вирішенні цього питання діє в межах статей 177, 178, 183, 194, 199, 331 КПК України (підстави, критерії необхідності та співмірності і порядок продовження строку тримання під вартою). Відповідно до практики ЄСПЛ за ст. 5 §3 Конвенції:

Після «початкового періоду» обмеження свободи самої лише обґрунтованої підозри недостатньо; держава має наводити «релевантні та достатні» підстави, а суд - демонструвати, що менш суворі заходи є явно недостатніми (Buzadji v. Moldova [GC], §§102-104, 111-123);

Посилання на абстрактні ризики без індивідуалізації по справі є несумісним з Конвенцією (Letellier v. France, §§43-51); тяжкість інкримінованого сама по собі не виправдовує тривале тримання (Ilijkov v. Bulgaria, §§80-84); суд має діяти зі «спеціальною сумлінністю» у просуванні справи та підтриманні пропорційності (Idalov v. Russia [GC], §§127-140);

Щодо України ЄСПЛ неодноразово констатував проблему стереотипних мотивувань при продовженні тримання (Kharchenko v. Ukraine, §§79-86, 98-101).

Що саме має довести сторона обвинувачення при продовженні:

За ч. 3 ст. 199 КПК прокурор повинен обґрунтувати:

(а) що ризики зі ст. 177 КПК реально зберігаються;

(б) що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не нейтралізує ці ризики у конкретних обставинах;

(в) що строк продовження є мінімально необхідним.

Оцінка доводів сторін і доказів:

Щодо фактичної канви обвинувачення та обґрунтованої підозри.

Обвинувачується, що 22-23.02.2024 у с. Липці (Харківський район) ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , під час конфлікту на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин здійснив прицільний постріл із АК-74 у голову ОСОБА_6 , спричинивши його смерть; після чого з місця події зник. Ці дані наведені в обвинувальному блоці клопотання прокурора про продовження строку від 03.11.2025 (м. Харків) та кореспондують категорії злочину проти життя (санкція - 7-15 років позбавлення волі), що у своїй сукупності підтверджує наявність обґрунтованої підозри на цій стадії.

Щодо позицій сторін у поточному засіданні.

Клопотання прокурора має типовий характер для цієї справи та повторює посилання на п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК. Обвинувачений не заперечував проти продовження; захисник ОСОБА_5 погодився з позицією обвинуваченого, звернувши увагу на зруйноване житло; захисник

Перевірка ризиків за ст. 177 КПК.

(1) Ризик переховування (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК). З урахуванням тяжкості інкримінованого (реальна перспектива суворого покарання) об`єктивно підвищується спонукання до ухилення. Прокурор також вказує на обставини військової служби: мобільність дислокації військової частини у зв`язку з бойовими діями, що утруднюватиме судовий контроль та явку (з огляду на можливі переміщення до інших областей). Сукупно це свідчить про реальність цього ризику.

Ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК). Клопотання вказує, що значущу частину доказів складають свідчення осіб, з якими обвинувачений особисто знайомий і які перебувають у тій самій місцевості (включно з військовослужбовцями), що створює потенційну можливість фізичного чи психологічного впливу у разі звільнення. З огляду на незавершену стадію судового розгляду та необхідність безперешкодного допиту - ризик зберігається.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК). З урахуванням характеру інкримінованого, статусу військовослужбовця і доступу до зброї та боєприпасів (за твердженням обвинувачення), наявні підстави вважати, що у разі звільнення існує небезпека повторної протиправної поведінки або вчинення інших злочинів (включно з військовими).

За стандартом Buzadji/Letellier суд зобов`язаний перевірити адекватність альтернатив, і загальні життєві обставини не нівелюють ризиків без конкретних запобіжників впливу/переховування/рецидиву.

Чи можуть ризики бути нейтралізовані менш суворими заходами.

Суд перевірив можливість застосування особистого зобов`язання, поруки, домашнього арешту, застави, ЕЗК (ст. 179-182 КПК). За наданими матеріалами:

- ризик переховування (мобільність дислокації частини/відсутність стабільного житла) не усувається домашнім арештом або порукою;

- ризик впливу на свідків/потерпілих (просторовий і службовий контакт) не нейтралізується менш суворими заходами;

- ризик рецидиву за умов доступу до зброї не знімається покладенням обов`язків.

Окремо суд враховує імператив приписів КПК щодо не визначення застави у провадженнях стосовно злочинів, які спричинили загибель людини; отже, застава як альтернатива не може бути визначена у цій категорії справ. Такий підхід уже застосовано в попередній ухвалі у цій справі.

Про «типовість» клопотання та достатність мотивів.

Факт, що клопотання прокурора має типовий виклад, сам собою не нівелює раніше встановлених ризиків, підтверджених характером обвинувачення та фактичними даними провадження, оціненими судом. Водночас суд уникає «стереотипності» і наводить конкретні підстави з урахуванням індивідуальних обставин цієї справи (див. Kharchenko v. Ukraine; Letellier v. France).

Пропорційність і тривалість (special diligence).

Провадження перебуває на стадії судового розгляду. Суд перевірив динаміку слухання та констатує, що суд здійснює процесуальні дії зі спеціальною сумлінністю, а строк, на який прокурор просить продовження, є мінімально необхідним для завершення процесуальних дій (допити, дослідження доказів, перехід до дебатів).

Висновок суду:

Сторона обвинувачення довела, що визначені раніше ризики за п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК зберігаються (мобільність дислокації військової частини, потенційний контакт зі свідками та потерпілими, доступ до зброї та характер інкримінованого); посилання захисту на намір служби в ЗСУ без підтверджувальних документів не створює сукупності процесуальних гарантій, яка б нейтралізувала ці ризики.

Менш суворі заходи (особисте зобов`язання, порука, домашній арешт, застава, ЕЗК) у конкретних обставинах справи не забезпечать досягнення цілей, передбачених ст. 177 КПК, а застава в цій категорії проваджень не визначається. (Це узгоджується з підходом попередньої ухвали у справі.)

З огляду на пропорційність та необхідність подальшого обмеження свободи виключно на період, потрібний для виконання невідкладних процесуальних дій, клопотання прокурора підлягає задоволенню із продовженням строку тримання під вартою на 60 діб.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 197, 199, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів - до 27 лютого 2026 року.

У відповідності до п.2) ч. 4 статті 177 КПК України не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Строк дії ухвали встановити до 27 лютого 2026 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захиснику, потерпілому, прокурору.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали проголошено 02.01.2026 о 15 годині 25 хвилин.

Суддя ОСОБА_1