Провадження №: 1-кп/755/329/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" січня 2026 р. місто Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду міста Києва, обвинувальний акт та додані до нього матеріали у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003357 від 22 жовтня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Таджикистан, таджик, без громадянства, з неповною середньою освітою, офіційно непрацюючого, неодруженого, без місця реєстрації на території України, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 25 березня 2021 року вироком Дніпровського районного суду міста Києва за частиною другою статті 186 КК України на 5 років позбавлення волі, звільненого 23 травня 2025 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 152 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника (адвоката) ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

19 грудня 2025 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003357 від 22 жовтня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 152 КК України (справа №755/24869/25, провадження №1-кп/755/329/26).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 грудня 2025 року визначено головуючого - суддю Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_1 та того ж дня передано матеріали провадження.

Ухвалою від 22 грудня 2025 року по даному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані статтями 314-316 КПК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд кримінального провадження, вважаючи, що обвинувальний акт відповідає вимогам, передбаченим статтею 291 КПК України, справу розглядати суддею одноособово у закритому судовому засіданні.

Крім того, звернувся до суду з письмовим клопотанням про застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики, які передбачені статтею 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, а саме обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи на свободі та будучи обізнаним з санкцією статті, яка йому інкримінується, може переховуватись від суду, оскільки останньому інкримінується вчинення кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторконасті особи, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років; перебуваючи на свободі може незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні з метою схилити їх до дачі неправдивих показів у судовому засіданні, оскільки обізнаний про місця проживання останніх, що в свою чергу, може негативно вплинути на хід судового розгляду; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме не з`являтися за викликами до суду з метою затягування часу проведення судового розгляду, що в свою чергу може повпливати на строки проведення останнього, а також, уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований злочин, а також, оскільки він не має стійких соціальних зв`язків у суспільстві та постійного місця проживання у місті Києві, може виїхати з території міста Києва та переховуватись від суду; перебуваючи на свободі може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше вже судимий за скоєння умисного злочину за який відбував реальну міру покарання у місцях позбавлення волі, що свідчить про суспільну небезпечність підозрюваного до оточуючих осіб та його антисоціальну поведінку.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 не заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду та просив призначити розгляд кримінального провадження у закритому судовому засіданні. При цьому, звернувся до суду з письмовим клопотанням про зміну раніше застосованого запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби. Обгрунтовуючи клопотання, захисник посилається на те, що клопотання прокурора із зазначенням ризиків відповідно до положень статті 177 КПК України не обґрунтоване. Крім того, ризик тиску на потерпілу чи свідків, не може бути визнано на початкових стадіях процесу, але зі спливом часу, інтереси слідства стають недостатніми для тримання під вартою обвинуваченого, за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом. На теперішній час, досудове розслідування у кримінальному провадженні закінчено, проведені слідчі дії, усі докази зібрані, жодних доказів, заяв, клопотань скарг, на незаконний вплив з боку підзахисного на свідків, не має. А відповідно, ризику впливу на учасників кримінального провадження чи спотворювання доказів, не доведений. Також, захисник просив врахувати, що ОСОБА_3 має молодий вік, на спеціальних обліках у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, кримінальне правопорушення за вчинення якого обвинувачується ОСОБА_3 не відноситься до категорії тяжких злочинів, а відповідно до статті 12 КК України класифікується як нетяжкий злочин, а тому просив суд застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби в період з 22 години 00 хвилин до 09 години 00 хвилин.

Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду. Щодо клопотання прокурора про застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечив, просив суд відмовити в задоволенні клопотання та застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, при цьому зазначив, що не має наміру здійснювати вплив на потерпілу та буде з`являтись до суду за викликом.

З норм статті 314 КПК України вбачається, що після отримання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

Підготовче судове засідання відбувається за участю обвинуваченого (крім випадків, коли здійснюється спеціальне досудове розслідування), прокурора, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:

1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;

2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу;

3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;

4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;

5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру;

6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Відповідно до статті 315 КПК України якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду.

З метою підготовки до судового розгляду суд:

1) визначає дату та місце проведення судового розгляду;

2) з`ясовує, у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд;

3) з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді;

4) розглядає клопотання учасників судового провадження про: здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту; витребування певних речей чи документів; здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні.

5) вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду.

Під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з вимогами статті 316 КПК України після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

Судовий розгляд має бути призначений не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення.

Вислухавши учасників судового провадження по викладених у статтях 314-315 КПК України питаннях, вивчивши обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки про отримання обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, письмові клопотання прокурора та захисника, обговоривши їх у підготовчому судовому засіданні, суд дійшов наступних висновків.

1. Щодо призначення справи до судового розгляду, складу суду та складу осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Кримінальне провадження №0003357 від 22 жовтня 2025 року підсудне Дніпровському районному суду міста Києва.

Обвинувальний акт складений у відповідності з вимогами чинного КПК України. Підстав, передбачених пунктами 5-8 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України, для закриття кримінального провадження чи для направлення клопотання для визначення підсудності, а також для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України, не встановлено.

Суд також не вбачає підстав для складання досудової доповіді представником уповноваженого органу з питань пробації.

Відповідно до частини другої статті 27 КПК України кримінальне провадження в судах усіх інстанцій здійснюється відкрито. Слідчий суддя, суд може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини лише у разі:

1) якщо обвинуваченим є неповнолітній;

2) розгляду справи про кримінальне правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості особи;

3) необхідності запобігти розголошенню відомостей про особисте та сімейне життя чи обставин, які принижують гідність особи;

4) якщо здійснення провадження у відкритому судовому засіданні може призвести до розголошення таємниці, що охороняється законом;

5) необхідності забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, суд доходить висновку про необхідність здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження.

Судом вирішено питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді: прокурор, перекладач, потерпіла, захисник та обвинувачений.

Таким чином, наявні всі підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду суддею одноособово.

2. Щодо клопотань прокурора та захисника про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу.

Відповідно до частини третьої статті 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно з частиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У частині другій статті 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Статтею 176 КПК України передбачено, що одним із запобіжних заходів є домашній арешт.

Відповідно до статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За правилами частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику ЄСПЛ як джерело права.

Частиною п`ятою статті 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При вирішенні питання доцільності обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд також враховує положення статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику ЄСПЛ, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Продовження тримання особи під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях статтей 177, 178, 183 КПК України та враховано судом при вирішенні клопотань.

З реєстру матеріалів досудового розслідування кримінального провадження №0003357 від 22 жовтня 2025 року вбачається, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 18 січня 2026 року.

При вирішенні в підготовчому судовому засіданні питання про застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує, крім іншого, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, вік та стан здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків, репутацію обвинуваченого, ризик повторення чи продовження ним протиправної поведінки.

Так, суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні нетяжкого злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, раніше судимий, не одружений, офіційно не працевлаштований, без місця реєстрації на території України, постійного місця проживання в місті Києві немає.

Не вирішуючи питання на даному етапі кримінального провадження про оцінку доказів з точки зору їх допустимості і достатності для визнання обвинуваченого винуватим чи невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд доходить висновку, що вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпека кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , дають підстави для висновку, що з боку обвинуваченого існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо ризику втечі обвинуваченого, суд зазначає, що відповідно до практики ЄСПЛ такий ризик не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку, водночас суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування.

При цьому, дані про зменшення або зникнення вказаних ризиків відсутні і наявність характеризуючих даних про особу обвинуваченого, його на думку захисту, бездоганну процесуальну поведінку, наявність у нього тимчасово місця проживання, не виключають наявність зазначених вище ризиків, а також ризику продовження чи повторення протиправної поведінки.

Також, в судовому засіданні стороною захисту не доведено наявності підстав, які б ставили під сумнів обґрунтованість підозри у розумінні частини п`ятої статті 132 КПК України.

Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у статті 178 КПК України, а також доведеність прокурором під час розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою статті 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, тому клопотання прокурора про застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити та застосувати до останнього запобіжний захід - тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Враховуючи викладене, клопотання сторони захисту про застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арештув у нічний час доби задоволенню не підлягає.

Щодо визначення розміру застави суд зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-2553 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При постановленні даної ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, відповідно до частини першої статті 183 КПК України, враховуючи практику ЄСПЛ з цього питання, зазначені вище підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні злочину пов?язаного із застосуванням насильства, вважає за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки вказаний альтернативний запобіжний захід, на думку суду, на даний час не зможе забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти наявним і дійсним ризикам.

Керуючись статтями 3, 7, 9, 27,176-178, 181-183, 194, 314-315, 369-376 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003357 від 22 жовтня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 152 КК України, у закритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Пластова, буд. 3, о 14-00 годині 16 січня 2026 року.

Справу розглядати суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників судового провадження.

У задоволенні клопотання захиника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 про застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби - відмовити.

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити.

Застосувати стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, на строк, що не може перевищувати двох місяців, тобто до 07 березня 2026 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала діє 60 (шістдесят) днів та підлягає негайному виконанню після її проголошення в частині застосування запобіжного заходу.

Виконання ухвали, в частині застосування запобіжного заходу, доручити начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Копію ухвали вручити присутнім учасникам судового провадження та направити для виконання до ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Повний текст ухвали оголосити учасникам судового провадження у судовому засіданні о 10-00 годині 08 січня 2026 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині застосування запобіжного заходу може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

В іншій частині ухвала, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою статті 392 КПК України, окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, винесене за результатами судового розгляду кримінального провадження.

Суддя Дніпровського районного суду

міста Києва ОСОБА_1