Провадження № 1-кс/554/2114/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2026 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання начальника слідчого відділення ВнП №1 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 погоджене прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кропивницький, Кіровоградської області, громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, по матеріалам досудового розслідування №0000460, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.10.2025 року,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 . В клопотанні орган досудового розслідування необхідність прийняття такого рішення аргументував наступним.

У провадженні слідчого відділення ВП №1 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000460 від 20.10.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що не пізніше 17.10.2025 року у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник злочинний умисел на вчинення тяжких кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом вибухових пристроїв та бойових припасів. Причиною цьому став корисливий мотив вчинення злочинів.

З метою маскування своєї злочинної діяльності та висвітлення пропозицій невстановленому колу осіб щодо можливості збуту вибухових пристроїв та бойових припасів, на час підшукання покупців, ОСОБА_4 , використовуючи можливості власного мобільного терміналуу месенджері «Telegram» (багатоплатформенному клауд-месенджері для смартфонів планшетів та ПК,який дозволяє обмінюватися текстовими, голосовими та відеоповідомленнями, наліпками та фотографіями, файлами багатьох форматів), став учасником групи під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2 », вхід до якого можливий за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де кожний зареєстрований користувач на дошці оголошень може висвітлювати продаж товарів різних за призначенням, а також здійснювати їх придбання.

Будучи учасником зазначеної групи месенджеру «Telegram» ОСОБА_4 використовуючи аккаунт під нікнеймом « ОСОБА_7 » ( ОСОБА_7 ), розмістив оголошення щодо продажу квадрокоптеру «Autel Evo Max 4N» за 140 000 грн., після чого ним було встановлено контакт з іншим користувачем месенджеру під нікнеймом « ОСОБА_9 », який виявив зацікавленість у придбанні квадрокоптерута перейшовши з ним у приватне спілкування, ОСОБА_4 на виконання свого злочинного умислу на збут вибухових пристроїв та бойових припасів, з метою доведення злочину до кінця, діючи з корисливих мотивів, запропонував останньому придбати вибухові пристрої та бойові припаси, попередньо довівши інформацію щодо їх наявності, цін та способу здійснення збуту.

В подальшому на виконання свого злочинного плану, з метою доведення злочину до кінця, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_4 у період до 25.10.2025 року, у невстановленому слідством місці, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, протиправно, без передбаченого законом дозволу придбав:

-90 патронів калібру 5,56х45 мм, виготовлені промисловим способом, придатні для забезпечення пострілу та являються бойовими припасами;

-150 патронів калібру 5,45х39 мм, зразка 1974 року, виготовлені промисловим способом, придатні для забезпечення пострілу та являються бойовими припасами;

-2 реактивних термобаричні гранатомети «BULSPIKE-TB», які відносяться до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів);

-1 реактивний протипіхотний гранатомети «BULSPIKE-AP», який відносяться до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів);

-1 реактивна протитанкова граната РПГ-18, яка відносяться до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів);

-1 реактивний протитанковий 84 мм гранатомет АТ-4 (М4740), який відносяться до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів) та переніс зазначені вибухові пристрої та бойові припаси до місця проживання за адресою:АДРЕСА_2 , де без передбаченого законом дозволу та маючи злочинний умисел, спрямований на подальший збут вибухових пристроїв та бойових припасівстав незаконно зберігати без передбаченого законом дозволу, у порушення вимог: ст. 178 Цивільного кодексу України, яка імперативно обмежує право володіння, користування та розпорядження вилученими і обмеженими з цивільного обороту речами; пункту 1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, та абзацу 4 пункту а) Спеціального порядку набуття права власності громадянами на окремі види майна, затверджених Постановою ВРУ № 2471-XII від 17.06.1992 року «Про право власності на окремі види майна»; пунктів 2.1; 1 та 2 ч. 13, п. 1, 2, 3 ч. 14, п. 1, ч. 15 розділу 3Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, пункту 8.10. Інструкції, підпункту 4 п. 12 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва та ремонту вогнепальної зброї невійськового призначення і боєприпасів до неї, холодної зброї, пневматичної зброї калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів на секунду, торгівлі вогнепальною зброєю невійськового призначення та боєприпасами до неї, холодною зброєю, пневматичною зброєю калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів на секунду; виробництва спеціальних засобів, заряджених речовинами сльозоточивої та дратівної дії, індивідуального захисту, активної оборони та їх продажу, затверджених Постановою КМУ № 1000 від 02.12.2015; пункту 1 та пункту 2 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постанови КМУ № 576 від 12.10.1992 року «Про затвердження Положення про дозвільну систему.

Надалі, 25.10.2025 року, близько 22 год. 50 хв. з метою доведення своїх злочинних корисливих дій до кінця та отримання винагороди у вигляді грошових коштів, ОСОБА_4 , діючи умисно, у порушення вказаних вище норм, використовуючи автомобіль марки «BMW», моделі «X5», д.н.з. НОМЕР_1 , в кузові чорного кольору перевіз зазначені вибухові пристрої та бойові припаси з місця попереднього зберігання з адреси:АДРЕСА_2 до відкритої ділянки місцевості, поблизу відділення №19 ТОВ «Нової Пошти», що за адресою м. Полтава, вул. Європейська, 185, де за отримані від залегендованої особи грошові кошти у сумі 200 000 грн. здійснив збут без передбаченого законом дозволу вибухових пристроїв та бойових припасів.

Своїми умисними діями, які виразилися у придбанні, перевезенні, зберіганні та збуті вибухових пристроїв та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, з метою доведення злочину до кінця, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_4 у період до 03.12.2025 року, у невстановленому слідством місці, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, протиправно, повторно, без передбаченого законом дозволу придбав: 2 підривники сповільненої дії ДВМ та 2 корпуси термобаричної гранати РГТ-27С2, споряджені всередині; 4 ручні осколкові гранати М67, які відносяться до категорії вибухових пристроїв; 150 проміжних військових патронів калібру 5,45х39мм, зразка 1974 року, виготовлені промисловим способом та придатні для стрільби 2 реактивні протитанкові гранатомети «BULSPIKE-AТ», які відносяться до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів); 1 реактивний протипіхотний гранатомети «BULSPIKE-AP», який відносяться до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів); 1 одноразовий реактивний, 90 мм гранатомет С90-СR-RB (M3) instalaza, який відносяться до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів) та переніс зазначені вибухові пристрої та бойові припаси до місця проживання за адресою:АДРЕСА_2 , де без передбаченого законом дозволу та маючи злочинний умисел, спрямований на подальший збут вибухових пристроїв та бойових припасівстав незаконно зберігати без передбаченого законом дозволу, у порушення вимог Закону України.

Надалі, 03.12.2025 року, близько 09 год. 37 хв. з метою доведення своїх злочинних корисливих дій до кінця та отримання винагороди у вигляді грошових коштів, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, у порушення вказаних вище норм, використовуючи автомобіль марки «BMW», моделі «X5», д.н.з. НОМЕР_1 , в кузові чорного кольору перевіз зазначені вибухові пристрої та бойові припаси з місця попереднього зберігання з адреси:АДРЕСА_2 до відкритої ділянки місцевості, поблизу пляжу, що по вул. Зелений Острів у м. Полтава, де за отримані від залегендованої особи грошові кошти у сумі 100 000 грн., повторно, здійснив збут без передбаченого законом дозволу вибухових пристроїв та бойових припасів.

Своїми умисними діями, які виразилися у придбанні, перевезенні, зберіганні та збуті вибухових пристроїв та бойових припасів, вчиненого повторно, без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім цього, продовжуючи свою злочинну діяльність, з метою доведення злочину до кінця, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_4 у період до 30.01.2026 року, у невстановленому слідством місці, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, протиправно, повторно, без передбаченого законом дозволу придбав: 1000 гранатометних пострілів «VOG-17М» калібру 30мм, який відносяться до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів); 320 гранатометних пострілів «М430А1» калібру 40мм, який відносяться до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів); 4 реактивних протитанкових гранатометів «BULSPIKE-АТ», які відносяться до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів); 4 реактивних протитанкових гранатометів «BULSPIKE-ТВ», які відносяться до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів); 7 реактивних протитанкових гранатометів «BULSPIKE-АР», які відносяться до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів); 9 ручних осколкових гранат «М67», які відносяться до категорії вибухових пристроїв та переніс зазначені вибухові пристрої до місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де без передбаченого законом дозволу та маючи злочинний умисел, спрямований на подальший збут вибухових пристроїв та бойових припасів став незаконно зберігати без передбаченого законом дозволу, у порушення вимог Закону України.

Надалі, 31.01.2026 року, о 11 год. 30 хв. з метою доведення своїх злочинних корисливих дій до кінця та отримання винагороди у вигляді грошових коштів, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, у порушення вказаних вище норм, використовуючи автомобіль марки «BMW», моделі «X5», д.н.з. НОМЕР_1 , в кузові чорного кольору перевіз зазначені вибухові пристрої з місця попереднього зберігання з адреси: АДРЕСА_2 до відкритої ділянки місцевості, поблизу будинку № 18 по проспекту Миру, у м. Полтава, де за отримані від залегендованої особи грошові кошти у сумі 500 000 грн., повторно, здійснив збут без передбаченого законом дозволу вибухових пристроїв.

Загалом, своїми умисними діями, які виразилися у придбанні, перевезенні, зберіганні та збуті вибухових пристроїв та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу та придбанні, перевезенні, зберіганні та збуті вибухових пристроїв та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, вчиненого повторно, ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 263 КК України.

31.01.2026 року об 11 год. 30 хв. ОСОБА_4 затримано, в порядку ст. 208 КПК України.

31.01.2026 року на підставіп. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000460 від 20.10.2025 року.

З метою запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив задовольнити з підстав, вказаних у клопотанні, без визначення розміру застави. Однак, у разі, якщо суд вирішить застосувати заставу, просив визначити підозрюваному заставу у розмірі 1 664 000 грн. (п`ятсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб). При цьому, необхідно врахувати вартість майна, розмір заподіяних збитків та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Зазначив, що у нього 4 нагороди від Президента України за досягнення на службі в Національній гвардії України. Він діючий військовослужбовець; іде на контакт зі слідством; розкаюється в скоєному. Просив застосувати домашній арешт.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Зазначив, що підозрюваний щиро розкаюється в скоєному. Ризики не доведені, підозра не обгрунтована. Підозрюваний має місце реєстрації та проживання. Просив обрати домашній арешт за фактичним місцем проживання. У разі обрання застави, необхідно врахувати, що на рахунках у ОСОБА_4 відсутні гроші, тому просив визначити мінімальний розмір застави.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Встановлено, що 31.01.2026 року об 11 год. 30 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України.

31.01.2026 року на підставіп. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000460 від 20.10.2025 року.

В матеріалах провадження містяться достатні дані, які переконують суд у тому, що підозрюваний міг вчинити інкримінований йому злочин, висунута підозра є обґрунтованою.

При цьому, слідчим суддею при обранні запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів, що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не є предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Так, в судовому засіданні стороною кримінального провадження надані докази, які на думку слідчого судді свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, санкцією якої передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років, що підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортами від 20.10.2025; протоколами допитів ОСОБА_10 ; протоколами огляду мобільного телефону ОСОБА_10 ; протоколом добровільної видачі від 25.10.2025 року; протоколом добровільної видачі від 03.12.2025; висновками експертів судово-балістичної та вибухотехнічної експертизи; повідомленням про підозру гр. ОСОБА_4 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України; протоколом затримання та обшуку ОСОБА_4 від 31.01.2026; протоколом обшуку автомобіля марки «BMW», моделі «X5», д.н.з. НОМЕР_1 від 31.01.2026; речовими доказами, а також іншими доказами в їх сукупності;

- наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення;

- жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним ризикам.

Суд, у відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує дані про особу підозрюваного в їх сукупності, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його проживання, репутацію, майновий стан.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого та необхідність застосування щодо підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У відповідності до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Разом з тим, на підставі ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При визначенні розміру застави, слідчий суддя наряду з положеннями ст.182 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оцінивши в сукупності тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , дані про його особу, а також стан його здоров`я, матеріальний стан, слідчий суддя зазначає, що застава не є покаранням чи можливістю відшкодування збитків, завданих протиправними діями за рахунок такої застави, а тому її надмірний розмір може перетворити заставу на безальтернативне ув`язнення особи. Саме тому законодавцем заборонено визначати підозрюваному завідомо непомірний розмір застави.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК).

Отже, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Водночас сума застави повинна бути оцінена з врахуванням особи підозрюваного, його активів та взаємовідносин з особами, які мають забезпечити його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності у суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні.

Застосовуючи такий підхід до обставин цієї справи, слідчий суддя виходить із обставин кримінального провадження, в якому особі повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, розміру збитків, які встановлені на цьому етапі досудового розслідування, майнового та сімейного стану ОСОБА_4 , дані про особу підозрюваного, у тому числі його вік, стан здоров`я, відсутність даних з боку сторони обвинувачення щодо підтвердження майнового стану підозрюваного, а також встановлених у судовому засіданні ризиків, томусуд приходить до висновку про необхідність визначення застави, визначивши її розмір відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у вигляді 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка буде співмірною з існуючими в кримінальному провадженні ризиками та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України.

На підставі викладеного, з урахуванням досліджених матеріалів клопотання та пояснень сторони захисту щодо майнового стану підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що відсутні підстави для визначення розміру застави понад межі, встановлені ст.182 КПК України, у зв`язку з чим вважає, що достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного у даному кримінальному провадженні є застава у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 266 240,00 грн.

Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади власний паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Клопотання сторони захисту про застосування щодо підозрюваного домашнього арешту суд вважає безпідставним, враховуючи вищезазначені обставини та обгрунтування.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 131, 132, 176-179, 182-183, 193-194,196-197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку тримання під вартою, передбаченого ч. 1 ст. 197 КПК України, строком на 60 днів, який обчислювати з 11 год. 30 хв. 31 січня 2026 року.

Кінцевим днем тримання під вартою визначити 31.03.2026 року, 11 год. 30 хв.

Розмір застави визначити у межах 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: отримувач - ТУ ДСАУ в Полтавській області , ЗКПО 26304855, р/р UA 0015950 В ДКСУ м. Київ, МФО 820172, призначення платежу - застава, № ухвали суду та назва суду, прізвище, ім`я, по - батькові платника застави, сума застави, дата внесення застави.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь - який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади власний паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю. У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1