Справа № 461/9524/25
Провадження № 1-кп/461/713/25
УХВАЛА

27.11.2025 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду у місті Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001731 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.10.2025 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобич, Львівської області, громадянина України, одруженого, із вищою освітою, стажера Компанії «Професійна лінія», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України,

встановив:

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він 12 жовтня 2025 року близько 20 годині 00 хвилин, керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Skoda» моделі «Fabia» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним у м. Львові по вулиці Шептицьких до перехрестя з площею Кропивницького, поблизу будинку №5, що на площі Кропивницького у м. Львові, грубо порушив вимоги чинних Правил дорожнього руху, внаслідок чого відбулась дорожньо-транспортна пригода у виді наїзду керованого ним транспортного засобу на пішохода ОСОБА_6 , що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керувала транспортним засобом, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Захисник обвинуваченого подав до суду клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України та закриття провадження у справі, на підставі ст. 46 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні наведене клопотання підтримав, з підстав зазначених у ньому, просив звільнити його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він примирився з потерпілим та повністю відшкодував завдану ним шкоду. Крім того, обвинувачений зазначив, що розуміє наслідки закриття провадження у справі, тобто те, що наведена ним підстава не є реабілітуючою.

Потерпілий у судовому засіданні не заперечив проти закриття провадження у справі з підстав наведених обвинуваченим і його захисником та підтримав наведене клопотання. Потерпілий зазначив, що він з обвинуваченим примирився, а спричинена ним шкода відшкодована. Також, повідомив, що наведена позиція є добровільною та він розуміє наслідки закриття кримінального провадження з підстав наведених стороною захисту.

На підтвердження доводів наведених у клопотанні обвинувачений, його захисник та потерпілий надали суду документи про відшкодування збитків (письмову розписку).

Прокурор проти закриття кримінального провадження не заперечила.

Судом роз`яснено сторонам кримінального провадження наслідки закриття провадження по справі з підстав наведених у зазначеному клопотанні.

Дослідивши обвинувальний акт та долучені до нього матеріали, заслухавши доводи учасників справи, суд приходить до висновку, що клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою слід задовольнити з наступних підстав.

Статтею 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 р. "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності", примирення винної особи з потерпілим належить розуміти як акт прощення її ним в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів.

Звільнення від кримінальної відповідальності із зазначених підстав є обов`язком суду.

Судом встановлено, як і визнається сторонами кримінального провадження, що діяння, яке інкриміновано обвинуваченому, дійсно мало місце, за нього передбачена кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 286 КК України. Сторони кримінального провадження не висловлювали під час розгляду поданого суду клопотання заперечень щодо того, що зібрані докази є достатніми для доведення вини обвинуваченого.

Водночас, встановлено наявність умов та підстав звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, передбачених ст. 46 КК України.

Так, ОСОБА_4 являється раніше не судимою особою, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, обвинувачений вину не заперечив, відшкодував завдану ним шкоду.

Потерпілий підтвердив наведені у клопотанні про звільнення від відповідальності обставини, проти закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не заперечив, повідомивши про добровільність своєї позиції.

Зважаючи на встановлені під час розгляду клопотання обставини, суд вважає, що наявні законні підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку з його примиренням з потерпілим, а дане кримінальне провадження слід закрити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

У висновку наведеному у постанові ККС ВС від 1 лютого 2024 року у справі № 930/497/23 (провадження № 51-4798км23), зазначено, що згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Отже, доводи касаційної скарги захисника щодо відсутності підстав для сплати ОСОБА_7 процесуальних витрат є необґрунтованими, оскільки закриття кримінального провадження стосовно останнього на нереабілітуючих підставах і застосування до нього більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє його від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням судової автотехнічної експертизи № CE-19/102-23/521-IT від 17 січня 2023 року та судової експертизи технічного стану транспортного засобу № CE-19/102-23/78- IT від 24 січня 2023 року.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 вересня 2021 року (справа № 342/1560/20, провадження № 51-2331км21).

Виходячи з наведеного, судові витрати у сумі 13371 грн. 00 коп., за проведення у кримінальному провадженні експертиз, слід стягнути з ОСОБА_4 .

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у даній справі не обирався.

Питання речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Арешт на майно накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 20.10.2025, після набрання даною ухвалою законної сили, слід скасувати.

Керуючись ст. 284 КПК України, ст. 46 КК України,

постановив:

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку із примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, закрити.

Після набрання ухвалою законної сили речові докази, а саме:

- автомобіль марки «Skoda» моделі «Fabia» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 - повернути власнику або уповноваженій ним особі за належністю;

- диск DVD-R з відеозаписами залишити у матеріалах кримінального провадження.

Арешт накладений в межах даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 20.10.2025 на автомобіль марки «Skoda» моделі «Fabia» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , після набрання даною ухвалою законної сили, скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні у розмірі 13371 гривню 00 копійок.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1