Справа № 369/6824/25 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/5179/2025 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 червня 2025 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та мешканку АДРЕСА_1 , громадянку України, РНОКПП НОМЕР_1 , яка має неповну загальну середню освіту, розлучена, раніше судима:

- вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.12.2017 за ч. 1 ст. 186 КК України до штрафу розміром 850 грн;

- вироком Святошинського районного суду м. Києва від 01.05.2025 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, із застосуванням положень ст. 75 КК України, з випробувальним терміном 2 (два) роки;

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 в умовах воєнного стану, введеного 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який триває по сьогодні, 20.03.2025 о 9.53 прийшла в гіпермаркет «АШАН», розташований по вул. Велика Кільцева, 4 в с. Петропавлівська Борщагівка, Бучанського району, Київської області, звідки вирішила викрасти товар, зайшла до торгової зали, з полиць магазину взяла продукти харчування: упаковку індичої шинки вартістю 74,17 грн, брусок твердого сиру «Маасдам» вагою 131 г вартістю. 42,03 грн, чіабату з сиром вартістю 31,25 грн, дві упаковки вафлі «Мілка» з начинкою какао у молочному шоколаді вартістю 17,42 грн за одну, філе сьомги вагою 512 г вартістю 255,57 грн, а також пляшку коньяку «Martell XO» об`ємом 0,7 л вартістю 8790,83 грн та жіночу туалетну воду «Kiwi energy» вартістю 49,92 грн на загальну суму 9278,60 грн, які непомітно склала у рюкзак, який мала з собою, після чого об 11.14 пройшла через касову зону, не розрахувавшись за вказаний вище товар, виконавши всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, та намагалася покинути приміщення гіпермаркету, однак не змогла завершити злочин з причин, які не залежали від її волі, оскільки була зупинена працівником магазину.

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 червня 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, і призначено їй покарання - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового приєднання покарання, призначеного вироком від 01.05.2025 Святошинського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`ять) років 1 (один) місяць позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченою ОСОБА_7 , рахувати з дня затримання - з 22.03.2025.

До набрання вироком законної сили продовжено обраний обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжний захід - тримання під вартою в ДУ «Київський СІЗО» без альтернативи внесення застави.

Вирішено питання стосовно речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок змінити в частині призначеного обвинуваченій ОСОБА_7 покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання про призначення ОСОБА_7 остаточного покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених цим вироком та вироком Святошинського районного суду м. Києва від 01.05.2025. Зазначити про необхідність самостійного виконання вироку Святошинського районного суду м. Києва від 01.05.2025, яким ОСОБА_7 засуджено до покарання у виді 5 років позбавлення волі, від відбування якого її звільнено на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що не оспорюючи доведеність вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, вважає оскаржуваний вирок стосовно ОСОБА_7 незаконним у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Апелянт вказує, що як слідує з тексту оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 вчинила інкриміноване їй кримінальне правопорушення, яке судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, 20.03.2025, тобто до ухвалення відносно неї вироку Святошинського районного суду м. Києва від 01.05.2025.

Разом із тим, встановлено, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуваний вирок, визнав ОСОБА_7 винною за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України та призначив їй покарання у виді 5 років позбавлення волі, а також на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених цим вироком та вироком Святошинського районного суду м. Києва від 01.05.2025, призначив обвинуваченій остаточне покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Однак, як слідує з вищенаведеного, суд, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 остаточне покарання, невірно застосував положення ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки оскаржуваним вироком обвинуваченому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, яке необхідно відбувати реально, а вироком Святошинського районного суду м. Києва від 01.05.2025, який був ухвалений після вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, а тому, вказаний вирок відповідно до абз. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» необхідно виконувати самостійно.

Таким чином, суд, призначаючи ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України, а саме шляхом часткового складання покарань, призначених цим вироком та вироком Святошинського районного суду м. Києва від 01.05.2025, застосував закон, який не підлягає застосуванню, а не зазначивши про необхідність самостійного виконання вироку Святошинського районного суду м. Києва від 01.05.2025 - не застосував закон, який підлягає застосуванню, а отже неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність

Заслухавши доповідь судді,

пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити,

обвинувачена ОСОБА_7 відмовилась від надання будь-яких пояснень з приводу апеляційної скарги прокурора,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. У зв`язку з цим, апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, в апеляційній скарзі прокурора не заперечується, які і висновок суду про правильність кваліфікації дій обвинуваченої.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, то колегія суддів вважає їх обґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, оскаржуваним вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.06.2025 ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначеного цим вироком та вироком Святошинського районного суду міста Києва від 01.05.2025, призначено ОСОБА_7 покарання остаточне покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Разом з тим, з матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_7 вчинила інкриміноване їй кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, 20.03.2025, тобто до ухвалення щодо неї вироку Святошинського районного суду міста Києва від 01.05.2025.

Так, відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими ч. ч. 1-3 даної статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів, рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.

Відповідно до Постанови Об`єднаної Палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 15.02.2021 справа № 760/26543/17, коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що нележить відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовується, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально, виконуються самостійно.

Відтак, як слушно зазначає прокурор, суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 остаточне покарання, невірно застосував положення ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки оскаржуваним вироком обвинуваченій призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, яке необхідно відбувати реально, а вироком Святошинського районного суду міста Києва від 01.05.2025, який був ухвалений після вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст 15 ч. 4 ст. 185 КК України, звільнено останню від відбування покарання з іспитовим строком, а тому, вказаний вирок відповідно абз. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», необхідно виконувати самостійно.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 червня 2025 року щодо ОСОБА_7 підлягає зміні в частині призначеного покарання, а саме, виключенню з вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 червня 2025 року посилання суду про призначення ОСОБА_7 остаточного покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених цим вироком та вироком Святошинського районного суду міста Києва від 01.05.2025 та прийняття рішення про самостійне виконання вироку Святошинського районного суду міста Києва від 01.05.2025 щодо ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 червня 2025 року щодо ОСОБА_7 - змінити в частині призначеного покарання.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання суду про призначення ОСОБА_7 остаточного покарання у виді 5 ( п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених цим вироком та вироком Святошинського районного суду міста Києва від 01.05.2025.

Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Вирок Святошинського районного суду міста Києва від 01.05.2025, яким ОСОБА_7 засуджено до покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі, від відбування якого її звільнено на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 (два) роки - виконувати самостійно.

В решті вирок суду залишити без змін.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4