Справа № 404/8461/25
Номер провадження 1-кс/404/3179/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м. Кропивницький

Фортечного районного суду міста Кропивницького у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання, внесене у кримінальному провадженні №0002034, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , призваного 23.08.2025 по мобілізації до лав ЗС України ІНФОРМАЦІЯ_2 до в/ч НОМЕР_1 , проживає за місцем дислокації військової частини в АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

1.Суть клопотання.

Слідчий СВ Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області капітан поліції ОСОБА_7 за погодженням з прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням у даному кримінальному провадженні про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на строк шістдесят діб.

На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що СВ Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції розслідується кримінальне провадження №0002034 від 07.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що06.08.2025 близько 17:00 години, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тримаючи у правій руці тупий предмет та перебуваючи на відкритій ділянці вулиці на перехресті вулиці Мічуріна та вулиці Володимирська в місті Кропивницький, зустрів ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де на ґрунті неприязних відносин до останнього у ОСОБА_5 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень останньому та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 діючи умисно та цілеспрямовано, тримаючи у правій руці невстановлений в ході досудового розслідування тупий предмет, замахнувся ним на потерпілого ОСОБА_9 , який, намагаючись прикрити голову, підняв перед собою ліву руку до гори на рівень свого обличчя в положення, що вона була зігнута в ліктьовому суглобі під прямим кутом по відношенню до поверхні землі, та привів її до лобної частини свого обличчя. В подальшому ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , із замахом зверху вниз наніс дерев`яним предметом схожим на биту потерпілому не менше шести ударів по лівій руці та голові, а саме в ділянку лівого передпліччя, лівої кисті, перенісся та лобної частини голови.

В результаті неправомірних дій ОСОБА_5 у ОСОБА_9 згідно з висновком судово-медичної експертизи №583 від 21.08.2025 утворилися тілесні ушкодження у вигляді:

- закритого перелому дистальної третини діафізу лівої ліктьової кістки, закритих переломів діафізів 3-5 п`ясткових кісток лівої кисті, які відносяться до категорії середньої ступені тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я, строком понад 21 добу;

- рани перенісся, яка відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я строком понад 6 до 21 доби;

- множинних ран лобної ділянки, синців лівого (1) та правого (1) очей, шиї ліворуч (1), лівої тім`яно-потилично-скроневій ділянці (1), садна лівого колінного суглобу, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування, за ч.1 ст.122 КК України.

Під час досудового розслідування 10.09.2025 було складено і в порядку ст.278 КПК України вручене ОСОБА_5 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

В обґрунтування доводів щодо застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, - можливість переховуватись від органів досудового розслідування або суду; можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; можливість незаконно впливати на потерпілих, свідків; можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.

ІІ. Позиції сторін.

Прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в ньому. Щодо можливості застосування запобіжного заходи з огляду на приписи п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України зазначив, що підозрюваному оголошено підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, наразі обвинувальний акт перебуває на розгляді в суді.

Підозрюваний в судовому засіданні вирішення даного питання залишив на розсуд суду. Вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав.

Щодо себе підозрюваний вказав, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , неодружений, утриманців не має, освіта неповна середня, військовослужбовець, призваний 23.08.2025 по мобілізації до лав ЗС України ІНФОРМАЦІЯ_2 до в/ч НОМЕР_1 , проживає за місцем дислокації військової частини в АДРЕСА_1 , отримує грошове забезпечення в розмірі 20 тис грн., рухомого та нерухомого майна у власності не має, накопичення та заощадження відсутні, інвалідності не має, страждає на хвороби печінки.

Захисник у суді вказав, що прокурор не мав права звертатися до суду з клопотанням про застосування щодо його підзахисного найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою, з огляду на санкцію статті 122 ч.1 КК України, яка передбачає покарання до трьох років позбавлення волі. З приводу висунутого ОСОБА_5 обвинувачення за ч.2 ст.125 КК України пояснив, що розгляд кримінального провадження розпочався лише три місяці тому назад. Звертав увагу суду на те, що ОСОБА_5 є спеціальним суб`єктом - військовослужбовцем, виконує статути ЗСУ та перебуває на території відповідної військової частини, яка здійснює базову військову підготовку військовослужбовця, а тому не може самостійно покинути розташування військової частини, де перебуває цілодобово (режим не порушує/розташування в/ч не покидав). Стверджував, що ОСОБА_5 не має можливості переховуватися та жодним чином впливати на учасників кримінального провадження. Просив обрати ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою такий як: особисте зобов`язання. Додав, що по закінченню військових курсів, які тривають 51 день підозрюваний в подальшому буде розподілений до конкретної військової частини, де буде перебувати до закінчення дії особливого періоду військового стану.

ІІІ. Обставини, встановлені слідчим суддею, їх оцінка, мотиви та висновки слідчого судді

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Кропивницького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження № провадження №0002034 від 07.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

10.09.2025 складено і в порядку ст.278 КПК України ОСОБА_5 вручене повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст.5 параграфу 1 (с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Harav. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Розумна підозра, згадана в ст.5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Дослідивши докази, надані прокурором в обґрунтування поданого клопотання, слідчий суддя вважає їх достатніми для висновку, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, у об`ємі як того вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу, виходячи з критеріїв "розумної підозри", тобто наявності фактів та іншої інформації, яка могла б переконати неупередженого спостерігача в тому, що ОСОБА_5 міг вчинити інкриміноване йому правопорушення.

Обґрунтованість підозри на ранній стадії досудового розслідування на переконання слідчого судді підтверджується на підставі досліджених документів, які долучені до клопотання, зокрема: рапортами прийняття повідомлення по лінії «102», протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується); протоколом допиту потерпілого; протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого; висновком судово-медичної експертизи; протоколами допитів свідків та іншими матеріалами кримінального провадження

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей.

Згідно ст.12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст.122 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, санкція статті за вчинення якого передбачає покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Слідчий суддя при обранні запобіжного заходу приймає до уваги, що ОСОБА_5 має вік 41 років, не одружений, утриманців не має, має постійне місце реєстрації, є військовослужбовцем, призваним 23.08.2025 по мобілізації до лав ЗС України ІНФОРМАЦІЯ_2 до в/ч НОМЕР_1 , проживає за місцем дислокації військової частини в АДРЕСА_1 .

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 04.12.2024 року засуджений Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 1 ст. 296; ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік.

Так, слідчий суддя вважає наявними ризики переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнути можливої кримінальної відповідальності. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі за тяжкий злочин у найближчій перспективі робить цей ризик актуальним.

Разом з тим, підозрюваний не був затриманий, після оголошення повідомлення про підозру самостійно з`явився на розгляд клопотання, та враховуючи, що ОСОБА_5 наразі є військовіослужбовцем, постійно проживає за місцем дислокації військової частини, а тому не може самостійно покинути розташування військової частини, де перебуває цілодобово, доказів порушення режиму під час військової служби не надано, слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органу досудового розслідування має мінімальний рівень інтенсивності.

Стороною обвинувачення доведно наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на те, що знаряддя вчиненого злочину на даний час органами досудового слідства не відшукані та не дослідженні. Разом з тим, слідчий суддя враховує той факт, що кримінальне правопорушення вчинено 06.08.2025, потерпілий сам вказав на підозрюваного як на особу, яка вчинила відносно нього кримінальне правопорушення. З моменту вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 не затримувався, не допитувався, окрім як в статусі підозрюваного, вину визнає, щиро кається, доказів намагання підозрюваного сховати чи спотворити інші речі, на яких могли зберегтися сліди вчиненого злочину не надано.

Ризики незаконного впливу на потерпілого та свідків - наявний, з огляду на те, що підозрюваний знайомий зі свідками та потерпілим, проживають на одній вулиці. Крім того, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Слідчий суддя вважає доведеним ризик вчинити інше кримінальне правопорушення оскільки ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення умисного злочину, на шлях виправлення не став, не зробив для себе належних висновків, щодо своєї подальшої поведінки в суспільстві, та, перебуваючи на іспитовому терміні виконання покарання за попередній злочин, вдруге вчинив новий умисний злочин, що доводить його схильність вчинювати нові злочини. Разом з тим, доводи слідчого та прокурора на обгрунтування ризику, що підозрюваний не працевлаштований та не має постійного джерела доходів, є необгрунтованими, оскільки ОСОБА_5 є військовослужбовцем, відтак, має офіційні доходи.

Отже, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Аналізуючи доводи органу досудового розслідування щодо обрання найтяжчого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно до п.2 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, санкція статті за вчинення якого передбачає покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Додови прокурора, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, що є підставою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважає необгрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до наданого суду обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується за ч.2 ст.125 КК України. Кримінальне правопорушення відноситься до категорії кримінального проступку, а не злочину, як визначено в п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України. Доказів, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, переховувався від досудового розслідування чи перешкоджав кримінальному провадженню, слідчому судді не надано.

За таких підстав у справі відсутні обставини, які б давали можливість застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя враховує таке.

Особиста порука, яка полягає у наданні особам, яких слідчий суддя вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування, не може бути застосована, так як в ході розслідування даного провадження встановлено, що осіб які б могли взяти ОСОБА_5 на поруки не встановлено.

Оскільки підозрюваний не вказав на можливість внесення застави, зазначаючи про відсутність накопичень, як і не вказав на осіб, які можуть внести кошти, застава, як самостійний вид запобіжного заходу не може бути застосована.

Домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Запобіжний захід є засобом для забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного під час проведення досудового розслідування та судового провадження, а не мірою відповідальності за скоєне, а тому тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, в якому підозрюється особа, можливе притягнення до кримінальної відповідальності, не може бути домінуючим критерієм для обрання запобіжного заходу.

ОСОБА_5 наразі проходить військову службу. Згідно довідки тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 23.08.2025 ОСОБА_5 призваний по мобілізації до лав ЗСУ України до в/ч НОМЕР_1 . У вказаній частині підозрюваний проходить військову підготовку, у зв`язку з чим постійно проживає за місцем дислокації військової частини, не може самостійно покинути розташування військової частини, де перебуває цілодобово, виконуючи свій конституційний обов`язок. За таким обставин унеможливлення ризиків, встановленних слідчим суддею, забезпечуються контролем з боку військової частини. Слідчому судді не надано доказів порушення підозрюваним режиму перебування у військовій частині, допущення дисциплінарних проступків, самовільного залишення військової частини.

З огляду на це, враховуючи дані про особу підозрюваного, зокрема, постійне проживає за місцем дислокації військової частини, виконання свого конститутуційного обов`язку, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні вагомі підстави для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання. Такий вид запобіжного заходу як особисте зобов`язання з покладенням певних обов`язків, враховуючи контроль, який здійснюється військовими частинами за військовослужбовцями, буде запобігати встановленим слідчим суддею ризиками та забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.

Прокурором не надано жодного документа, які б підтверджували твердження, що перебуваючи під особистим зобов`язанням, підозрюваний буде порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки чи вчинить інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Разом з цим, наявність контролю з боку уповноважених осіб стане надійною запорукою щодо унеможливлення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, в тому числі на які посилався прокурор та при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність особистого зобов`язання прокурор/слідчий не позбавлені процесуальної можливості, в будь-який момент звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді, щодо зміни запобіжного заходу на більш тяжкий.

Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на нього обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про застосування запобіжного заходу - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися за межі Кіровоградської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

- утриматись від спілкування з потерпілим і свідками у даному кримінальному провадженні, за винятком їх участі у процесуальних діях.

Початок дії строку застосованого відносно підозрюваного особистого зобов`язання обчислювати з дня винесення цієї ухвали, тобто з 15.09.2025.

Особисте зобов`язання встановити у межах існуючого двохмісячного строку досудового розслідування, тобто до 10.11.2025.

Підозрюваному ОСОБА_5 роз`яснити, що в разі невиконання перерахованих обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого, а на стадії перебування справи у провадженні суду, на прокурора.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького ОСОБА_1