У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 серпня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Межове Межівського району Дніпропетровської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000004.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

підозрюваний ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 серпня 2025 року у задоволенні клопотання слідчого про продовження застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено. Відносно підозрюваного ОСОБА_6 змінений запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, із забороною цілодобово залишати житло без дозволу слідчого, прокурора або слідчого судді, за адресою АДРЕСА_1 .

Покладено на строк до 24.09.2025 р. на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки: прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з підозрюваними, свідками, у вказаному кримінальному провадженні; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого суді скасувати та постановити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави у розмірі 170 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 514 760 грн., у разі внесення якого покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Узагальнені доводи апелянта.

У своїй апеляційній скарзі прокурор вказує, що ухвала слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про продовження застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Прокурор звертає увагу на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, що підтверджується сукупністю зібраних доказів та доведено в ході судового розгляду 26.06.2025 р., під час вирішення питання, щодо застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу. Крім того у рішенні слідчого судді від 26.06.2025 р. доведено існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Законність та обґрунтованість рішення слідчого судді від 26.06.2025 р. підтверджено Миколаївським апеляційним судом в ухвалі від 19.07.2025 р.

Вданому випадку, прокурор наголошує на тому, що в судовому засіданні доведено існування, як обґрунтованої підозри ОСОБА_8 , так і продовження існування ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились, однак слідчий суддя всупереч встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам кримінального провадження, прийняв рішення про відмову у задоволенні клопотання слідчого та застосував більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчими СУ ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000004, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливою метою, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , та невстановленою в ході досудового розслідування особою, у січні 2025 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, переслідуючи корисливий мотив і мету, направлену на отримання грошової винагороди, достовірно знаючи про тимчасові обмеження щодо виїзду військовозобов`язаних чоловіків з території України, організували та сприяли незаконному переправлення через державний кордон України громадянин України призовного віку, а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які мали намір незаконно перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску, у воєнний час за грошову винагороду, не зважаючи на діючі обмеження воєнного стану.

У січні 2025 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, невстановлена в ході досудового розслідування особа, спілкуючись за допомогою месенджеру «Телеграм», представляючись під різними іменами, організувала ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 незаконний перетин кордону України та роз`яснила, що вони можуть безперешкодно перетнути державний кордон України у воєнний стан, для цього їм необхідно прибути до автозаправної станції «Socar», розташованої за адресою м. Умань, вул. Незалежності, 64, де їх буде чекати автомобіль, який безпосередньо доставить до смт. Кодима Подільського району Одеської області, звідки відбудеться піший перехід поза встановленими пунктами пропуску державного кордону України до Молдавської Республіки, за заздалегідь обумовленим маршрутом.

В подальшому ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , виконуючи вказівку невстановленої в ході досудового розслідування особи, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 28.01.2025 р., прибули до населеного пункту на околиці м. Умань Черкаської області, при цьому, виконуючи заздалегідь обумовлену вказівку, повідомили своє місце знаходження, шляхом надіслання даних про геопозицію, де почали очікувати, поки невстановлена особа не зв`язалась з ОСОБА_11 та ОСОБА_13 та повідомила, що за ними прибув автомобіль марки «OPEL OMEGA» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_9 , який мав привезти до території автозаправної станції «Socar», розташованої за адресою: м. Умань, вул. Незалежності, 64, де необхідно ще забрати ОСОБА_10 та ОСОБА_12 та розпочати рух до смт. Кодима Подільського району Одеської області, а саме до місця початку пішого переходу державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску державного кордону України.

Перед початком руху до автозаправної станції «Socar», ОСОБА_11 та ОСОБА_13 перебуваючи в салоні автомобіля марки «OPEL OMEGA» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_9 , виконали усну вказівку останнього, а саме вимкнули та віддали ОСОБА_9 належні їм мобільні телефони, після чого почали рух до вказаної авто заправної станції.

Далі, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , виконуючи вказівки невстановленої в ході досудового розслідування особи, прибули на територію автозаправної станції «Socar», розташованої за адресою м. Умань, вул. Незалежності, 64, де почали очікувати наданий засіб вказаною невідомою особою, а саме автомобіль марки «OPEL OMEGA» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_9 .

По приїзду до визначеного місця, до салону автомобіля сіли ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , які також виконали вказівку ОСОБА_9 вимкнули та віддали йому свої мобільні телефони. Перед початком руху ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 про необхідність передати грошову винагороду за послуги, пов`язані з наданням засобу для перевезення до місця початку пішого переходу державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску, на що лише ОСОБА_10 передав ОСОБА_9 грошову винагороду за вказані послуги в сумі 950 Євро, решта повідомили, що за них вказані фінансові операції здійснили їх родичі та близькі особи шляхом переказу на крипто гаманець невстановленої в ході досудового розслідування особи.

У подальшому ОСОБА_9 , керуючи транспортним засобом марки «OPEL OMEGA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з корисливих мотивів, здійснюючи реалізацію злочинного умислу, направленого на сприяння ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , шляхом порад, вказівок, наданням засобів або усуненням перешкод незаконно перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , який керував транспортним засобом марки «Mazda 6» реєстраційний номер НОМЕР_2 почали рух в напрямку смт. Кодима Подільського району Одеської області.

28.01.2025 р. точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, транспортний засіб марки «Mazda 6» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 рухався попереду та останній постійно підтримував зв`язок з ОСОБА_9 , який керував транспортним засобом марки «OPEL OMEGA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в салоні якого перебували ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та повідомляв, які на шляху слідування є перешкоди та надав вказівки з метою їх усунення, а саме тому за повідомленням ОСОБА_6 про наявний блок-пост, ОСОБА_9 змінено маршрут слідування з метою його об`їзду.

Далі, транспортний засіб марки «OPEL OMEGA» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_9 , в салоні якого перебували ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 під`їжджаючи до с. Кодима Подільського району Одеської області водію надійшов телефонний дзвінок від ОСОБА_6 , який рухався попереду в ході якого останній повідомив, що на під`їзді до кладовища, розташованого на околиці с. Кодима Подільського району Одеської області віддати пасажирам їх мобільні телефони та одразу зупинитись та висадити їх.

В подальшому, ОСОБА_9 , зупинившись у заздалегідь обумовленому місці з ОСОБА_6 , висадив ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та повернув належні їм мобільні телефони надав вказівки ввімкнути їх та відкрити застосунок новігації та порадив рухатися чітко по відому їм раніше маршруту з метою успішного незаконно перетину державного кордону України поза пунктами пропуску.

Далі, 28.01.2025 р., приблизно о 23.20 год. ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які рухались в пішому порядку в напрямку с. Василівка Республіки Молдова на західній околиці с. Лабушне Подільського району Одеської області, в подальшому, на відстані 5 000 м. від лінії державного кордону України з Республікою Молдова, затримано працівниками прикордонного наряду «Прикордонний патруль» по оперативній інформації відділу внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_3 прикордонному загону Головного відділу забезпечення внутрішньої та власної безпеки « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Державної прикордонної служби України, чим припинені зазначені незаконні дії ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та невстановленої слідством особи, направлені на організацію незаконного переправлення вказаних осіб через державний кордон України.

24.06.2025 р. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, як організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Ухвалою слідчого судді від 26.06.2025 р. відносно ОСОБА_6 на строк до 22.08.2025 р. застосований запобіжний захід вигляді тримання під вартою, з визначенням застави.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання слідчий мотивував наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливістю застосування інших більш м`яких запобіжних заходів та неможливістю завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу.

Врахувавши, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, доведення прокурором наявності ризиків переховування від слідства та суду, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних, вчинення іншого кримінального правопорушення, зважаючи на обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, одружений, навчається, має міцні соціальні зв`язки, утримує неповнолітню дитину 2014 року народження та батьків пенсійного віку, з яких батько є інвалідом 2 групи, за місцем навчання та проживання характеризується позитивно, має хронічні захворювання, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором не доведено неможливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, і, відносно ОСОБА_6 можливо застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням певних обов`язків, які забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку підозрюваного та його захисника, які вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до вимог ст. ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені ст. 219 цього Кодексу.

За змістом ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовжені строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе що обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Згідно ч. 4 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

За змістом вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За положеннями ст. ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

За змістом ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим видом запобіжних заходів і повинен застосовуватись лише тоді, коли прокурор доведе, що інший запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Вказаних вимог закону слідчим суддею дотримано в повному обсязі.

Обґрунтовуючи правові підстави для продовження відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий у клопотанні зазначив, що такий запобіжний захід необхідний з метою запобігання переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення. Аналогічні доводи наведені й в апеляційній скарзі прокурора.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що ризики можливого переховування ОСОБА_6 від слідства та суду, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення дійсно мають місце, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, обізнаність підозрюваного про свідків та інших осіб, яким можуть бути відомі обставини події, що створює реальну можливість незаконного впливу на них.

Водночас, апеляційний суд виходить з того, що за змістом ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли прокурор доведе, що жоден з більш м`яких заходів не здатен запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З огляду на стадію провадження, дані про особу ОСОБА_6 , який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, одружений, при цьому, дружина інвалід ІІІ групи, утримує малолітню дитину 2014 року народження, батьків похилого віку, з яких батько інвалід ІІ групи, має постійне місця мешкання, незадовільний стан здоров`я, навчається за денною формою, приймав участь у заходах з оборони держави, є учасником бойових дій, а також тривалість фактичного утримання під вартою, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що встановлені на даній стадії судового розгляду ризики можуть бути нейтралізовані менш суворим заходом цілодобовим домашнім арештом з покладенням на підозрюваного процесуальних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Покладення на підозрюваного певних обмежень буде співмірним заявленим ризикам і відповідатиме меті запобіжного заходу визначених у ст. ст. 178, 181, 194 КПК України, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного без надмірного втручання у його право на свободу.

В той же час, прокурором не наведено переконливих даних, що за наявності зазначених обов`язків ризики збережуться на рівні, який виправдовує подальше тримання під вартою, а отже вимога щодо «винятковості» із ч. 1 ст. 183 КПК України не дотримана.

При цьому, слід зауважити, що обґрунтування подальшого утримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, прокурором фактично аргументовано лише висновками викладеними в ухвалі слідчого судді про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу та висновками викладеними в ухвалі Миколаївського апеляційного суду, якою застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід був залишений без змін. Будь-яких нових обставин, які б підтвердили доводи клопотання, або виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, прокурором не наведено.

З огляду на наведене, апеляційний суд доходить висновку, що слідчим суддею всебічно, повно та об`єктивно розглянуто клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу, враховані всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування заходу забезпечення кримінального провадження, тому апеляційна скарга прокурора є необґрунтованою, і, підстав для скасування ухвали слідчого судді не має.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 серпня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3