УХВАЛА

09 жовтня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м. Рівне кримінальне провадження №0001424 від 26.06.2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ :

До Рівненського міського суду надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки ризики, визначені ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу, не відпали, а продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу.

Заслухавши думку прокурора та обвинуваченого, дослідивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження домашнього арешту обвинуваченому до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Домашній арешт являє собою позбавлення свободи в розумінні підпункту «с» пункту 1статті 5 Європейської конвенції з прав людини(пункт 17 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Вітторіо та Луіджи Манчіні проти Італії», «Лавентс проти Латвії»).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого, має обґрунтувати свій висновок про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. При цьому кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжкими злочином, раніше судимий, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення під час іспитового строку, що на думку суду спонукатиме останнього переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності. Обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , та дані про його особу, свідчать що існують ризики передбачені п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, уникнення вищевказаних ризиків, суд приходить до переконання, що слід продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід домашній арешт у нічну пору доби, з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 331 КПК, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту - задовольнити.

Продовжити щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Солонів, Демидівського району Рівненської області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною залишати житло в період з 22:00 год. по 07:00 год.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки, а саме: прибувати на виклик прокурора та суду; заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період доби з 22:00 год. до 07:00 год., за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах, бомбосховищах на випадок оголошення повітряної тривоги.

Строк дії ухвали та покладених обов`язків до 07.12.2025 року.

Виконання ухвали доручити органам Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала що підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1