Справа № 128/1489/22
УХВАЛА

Іменем України

06 жовтня 2025 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.06.2022 за № 0000116, по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Стара Вижівка, Старовижівського району Волинської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, освіта середня спеціальна, працюючого, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває вищевказане кримінальне провадження, по якому проводиться судовий розгляд.

У судовому засіданні 06.10.2025 захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 зазначив, що на даний час строки давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності минули, у зв`язку із чим просить звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав клопотання захисника, погоджується на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, розуміє, що звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі?статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою, зазначив, що за іншими кримінальними правопорушеннями до кримінальної відповідальності не притягувався.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, зазначив, що речові докази та процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Потерпілий ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_5 не заперечували щодо задоволення клопотання сторони захисту та звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, наслідки закриття кримінального провадження з цих підстав їм зрозумілі, зазначили, що розуміють, що у випадку закриття кримінального провадження цивільний позов буде залишено без розгляду.

Заслухавши клопотання та думки учасників судового провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що 20.06.2022 близько 12 години 30 хвилин на дорозі, неподалік будинку АДРЕСА_2 , між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 виник словесний конфлікт на ґрунті тривалих неприязних стосунків між їхніми сім`ями та сварки, що була напередодні. Рухаючись по вулиці Коцюбинського в напрямку будинку №15, на крики ОСОБА_8 вибіг її чоловік ОСОБА_6 . ОСОБА_6 , рухаючись у її напрямку з власного домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, маючи прямий умисел на спричинення шкоди здоров?ю ОСОБА_4 , підняв з ґрунтової дороги предмет, ззовні схожий на камінь, та тримав його в кулаку правої руки. Підійшовши до останнього, ОСОБА_6 наніс ОСОБА_4 один удар кулаком правої руки в область голови, а саме: носа. Далі, в ході штовханини між останніми, ОСОБА_4 втратив рівновагу та впав на землю на коліна. Внаслідок умисних дій ОСОБА_6 ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у виді закритого перелому кісток носа зі зміщенням, синця та садна на обличчі, синця в ділянці лівої вушної раковини, синця та садна в ділянці правого колінного суглобу, що належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У частині першій статті 285 КПК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 8 ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

У статті 44 КК України визначено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Згідно зі ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, на даний час є кримінальним проступком.

Застосування інституту давності обумовлене зменшенням суспільної небезпечності кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила, внаслідок спливу певного проміжку часу.

Строк давності це передбачений статтею 49 КК певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

У частині першій статті 49 КК встановлено диференційовані строки давності, тривалість яких є пропорційною тяжкості кримінального правопорушення й суворості покарання.

Згідно з ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Тобто скоєння впродовж строку давності нового кримінального проступку чи нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років або менш суворі за видом заходи примусу, не впливає на перебіг диференційованих строків давності.

Судом установлено, що, після обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, згідно з обвинувальним актом у даному кримінальному провадженні, ОСОБА_6 кримінальні правопорушення не вчиняв, тому диференційовані строки давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності не переривалися та відраховуються з 20.06.2022 (з дня вчинення кримінального правопорушення).

Таким чином, строки давності по кримінальному правопорушенню, передбаченому ч. 2 ст. 125 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесене до кримінального проступку, минули.

У частині третій статті 288 КПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

З огляду на вищевикладене, враховуючи ті обставини, що ОСОБА_6 притягується до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесене до кримінального проступку, з 20.06.2022 (день вчинення кримінального правопорушення) минуло більше трьох років, обвинувачений ОСОБА_6 не заперечує проти закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав і дає згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України, суд доходить висновку, що ОСОБА_6 слід звільнити від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України, тому усне клопотання сторони захисту слід задовольнити.

Процесуальні витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжні заходи до обвинуваченого ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні не застосовувались.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

З аналізу даної статті убачається, що лише при ухваленні обвинувального вироку чи постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру суд вирішує заявлений цивільний позов.

У разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду (постанова Верховного Суду від 23.06.2022 у справі № 204/2626/21).

Враховуючи викладене, подану 20.01.2023 ОСОБА_4 позовну заяву про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, слід залишити без розгляду.

Керуючись статтею 49 КК України, статтями 284-286, 288, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Усне клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань22.06.2022 за № 0000116, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, закрити на підставі пункту 1 частини другої статті 284 КПК України.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

СУДДЯ