Справа № 464/6597/25
пр.№ 1-кп/464/605/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.11.2025 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження № 464/6597/25, зареєстроване у ЄРДР за № 0000144 від 18.02.2025, стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Глиняни Золочівського району Львівської області, без місця реєстрації, проживаючий за адресою - АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, невійськовозобов`язаного, неодруженого, не працює, судимості не має, -

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.307 ч.2 КК України, -

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення - прокурор ОСОБА_4 ;

захисту - обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_5

з участю його сторін, -

у с т а н о в и в :

ОСОБА_3 у невстановлені органом досудового розслідування спосіб і час, місці, проте не пізніше 15 липня 2025 року, умисно, керуючись корисливим мотивом, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, обіг якої заборонено, невстановленої кількості, проте масою не менше 0,0457 грам, яку незаконно зберігав з метою подальшого збуту. 15 липня 2025 року близько 20.45 год ОСОБА_3 , перебуваючи у під`їзді № 2, неподалік квартири АДРЕСА_2 , в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, незаконно збув ОСОБА_6 , анкетні дані якого було змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні», паперовий згорток білого кольору з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка згідно з висновком експерта містить особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, обіг якої заборонено, масою 0,0457 грам, та отримав від незаконного збуту грошові кошти в сумі 300 грн.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечних психотропних речовин, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.307 КК України.

Крім цього він же у невстановлені органом досудового розслідування спосіб і час, місці, проте не пізніше 15 вересня 2025 року, умисно, керуючись корисливим мотивом, повторно незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, обіг якої заборонено, невстановленої кількості, проте масою не менше 0,0371 грам, яку повторно незаконно зберігав з метою подальшого збуту. 15 вересня 2025 року о 18 год ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, повторно незаконно збув ОСОБА_6 , анкетні дані якого було змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні», фольговий згорток з порошкоподібною речовиною жовто-коричневого кольору, яка згідно з висновком експерта містить особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, обіг якої заборонено, масою 0,0371 грама, та отримав від незаконного збуту грошові кошти в сумі 300 грн.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечних психотропних речовин, повторно, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.307 КК України.

Крім того він же у невстановлені органом досудового розслідування спосіб і час, місці, проте не пізніше 24 вересня 2025 року, умисно, керуючись корисливим мотивом, повторно незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, обіг якої заборонено, невстановленої кількості, проте масою не менше 0,0842 грама, яку повторно незаконно зберігав з метою подальшого збуту. 24 вересня 2025 року о 20.25 год ОСОБА_3 , перебуваючи у під`їзді № 2, неподалік квартири АДРЕСА_2 , в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, повторно незаконно збув ОСОБА_6 , анкетні дані якого було змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні», паперовий згорток з порошкоподібною речовиною жовто-коричневого кольору, яка згідно з висновком експерта містить особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, обіг якої заборонено, масою 0,0842 грама, та отримав від незаконного збуту грошові кошти в сумі 300 грн.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечних психотропних речовин, повторно, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.307 КК України.

Окрім цього він же же у невстановлені органом досудового розслідування спосіб і час, місці, проте не пізніше 25 вересня 2025 року, умисно, керуючись корисливим мотивом, повторно незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, обіг якої заборонено, невстановленої кількості, проте масою не менше 0,2866 грама, яку повторно незаконно зберігав з метою подальшого збуту за місцем свого проживанн - у квартирі АДРЕСА_3 . 25 вересня 2025 року в період часу з 13.18 по 14.47 год. в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 серед іншого вилучено паперовий згорток з речовиною біло-коричневого кольору, в якій згідно з висновком експерта виявлено PVP, яку віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, масою 0,2866 грам., що зберігав повторно з метою подальшого збуту.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, повторно, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.307 КК України.

За приписами ч.3 ст.349 КПК суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадків, передбачених ч.3 ст.323 та ст.381 цього Кодексу.

У силу положень ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Із постанови Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 521/844/21 випливає, що роз`яснення учасникам судового провадження підстав та наслідків його здійснення за ч.3 ст.349 КПК не повинно мати формальний характер. Це означає, що суд, перш ніж постановити рішення про здійснення розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК, повинен роз`яснити суть цієї норми, при цьому не обмежитися цитуванням самої статті, а у доступній, чіткій та конкретизованій формі викласти її зміст, тим самим дати розгорнуте пояснення сторонам. Метою такого роз`яснення є однакове, правильне і точне розуміння всіма учасниками судового провадження змісту цієї норми, виявлення її сутності, яку законодавець вклав у словесне формулювання. Водночас суд має упевнитися і в тому, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконатися в добровільності їх позицій.

Отже, визнання вини, незаперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому особа обвинувачується, правові наслідки розгляду на підставі ч.3 ст.349 КПК, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є передумовами можливості здійснення розгляду провадження в зазначеному порядку.

Під час судового розгляду обвинувачений за участі свого захисника ОСОБА_5 свою винуватість у інкримінованому злочині, що є багатоепізодним, - за ч.2 ст.307 КК України, визнав повністю, підтвердив викладені в обвинувальному акті фактичні обставини, покаявся, зазначив, що раніше притягувався до кримінальної відповідаланості за ч.1 ст.309 КК України і покарання, від якого був звільнений на підставі ст.75 КК України, відбув повністю; останні 4 роки вживає PVP, яке замовляв через інтернет-магазин по ціні 500 грн за 0.5 г, збував знайомому у значно меншій кількості по 300 грн; усвідомив протиправність своїх дій лише в умовах ізоляції за наслідками припинення самим вживання психотропної речовини; та дав згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, заявивши, що розуміє зміст цих обставин. При цьому суд переконався у правильності розуміння ОСОБА_3 змісту обвинувачення, у добровільності його позиції і належно роз?яснив, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Після чіткого, детального та розгорнутого пояснення судом змісту норми ч.3 ст.349 КПК України обвинувачений ствердно заявив про бажання здійснення судового розгляду за вказаним порядком з правовими наслідками такого розгляду. Зазначене підтримали захисник і прокурор.

Таким чином суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановлених положеннями ст.50 КК України його мети, за якими покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На реалізацію принципу, встановленого ч.2 ст.61 Конституції України, згідно з яким юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, спрямовані положенняст.65 КК України.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; та 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

При визначенні ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення слід виходити з класифікації кримінальних правопорушень (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного кримінального правопорушення й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу винного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення кримінального правопорушення як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо (постанова Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі № 756/15768/21).

Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки кримінального правопорушення, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину та передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Вирішення зазначеного питання належить до дискреційних повноважень суду (судового розсуду), що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 13 березня 2023 року у справі № 127/10995/19, від 19 лютого 2024 року у справі № 332/3278/22, від 05 листопада 2024 року у справі № 163/2298/23.

При призначенні покарання обвинуваченому суд ураховує:

ступінь тяжкості вчиненого ним умисного кримінального правопорушення (злочину), який згідно зі ст.12 КК України є тяжким корисливим злочином у сфері обігу психотропних речовин, що негативно впливає на здоров`я населення, має згубний вплив на соціальне благополуччя суспільства, багатоепізодність та розмір збутих психотропних речовин;

дані про особу винного, який є особою середнього працездатного віку без працевлаштування чи будь-якої іншої зайнятості та відсутності підтвердження наявності джерела отримання правомірних (легальних) доходів, до кримінальної відповідальності не притягувався, у нього відсутнє у встановленому законом порядку місце реєстрації/проживання з 22 листопада 2022 року, посткримінальну поведінку щодо визнання винуватості і усвідомлення скоєного, але лише в умовах ізоляції й за наслідками припинення вживання психотропнитх речовин, соціальні зв`язки, що не є стійкими, під наглядом в наркологічному чи психоневрологічному диспансерах не перебуває, має негативну характеристику за місцем проживання, хронічні захворювання відсутні.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому, як у ході розгляду справи, так і за результатами досудового розслідування (постанова Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 556/588/18), не встановлено.

Покликання сторони захисту на щире каяття як на обставину, що пом`якшує покарання, не знайшли свого відображення на досудовому слідстві і під час судового. Саме по собі визнання обвинуваченим інкримінованого злочину під час судового слідства не свідчить про наявність зазначеної обставини. Щире каяття, окрім визнання особою факту вчинення злочину, передбачає ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися у бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Обвинувачений не висловив щирого жалю з приводу вчиненого, зазначив, що визнає себе винуватим у вчиненому, оскільки усвідомлює міру покарання, та більше подібного не вчинятиме, хоче створити повноцінну сім`ю, має престарілу матір та брата; натомість під час досудового розслідування не сприяв активному розкриттю інкримінованого, не вказав обставин придбання ним психотропної речовини, не вказав на місце, особу, яка здійснювала збут йому психотропної речовини, а також її кількість та вартість тощо.

Схожа позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20 серпня 2020 року у справі № 750/1503/19.

Наявність у обвинуваченого повнолітнього брата і матері похилого віку, які проживають в одному помешканні, та жінки, з якою хоче створити сім`ю, ураховуються при призначенні міри покарання. Водночас суд зауважує, що ці обставини жодним чином не завадили обвинуваченому вчиняти протиправні дії (постанова Верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі № 524/5260/21).

Суд, зважаючи на перелічене вище у своїй сукупності, використовуючи дискреційні повноваження, призначає покарання у межах санкції інкримінованої статті - ст.307 ч.2 КК України - позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з конфіскацією всього особисто належного йому майна.

На переконання суду саме такий вид та розміри покарання засновані на вимогах виваженості, справедливості, відповідають принципу індивідуалізації покарання обвинуваченому та є співмірними протиправним діянням, не можуть вважатися явно несправедливими унаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання, яке полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його до кримінально-виконавчої установи закритого типу в умовах здійснення контролю за поведінкою. Виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень неможливе без реального відбування покарання. Обраний захід примусу сформує правослухняну поведінку обвинуваченого, нейтралізує негативні настанови і позбавить можливості вчиняти нові кримінальні правопорушення. Зазначене не викликатиме у стороннього спостерігача почуття вседозволеності та безкарності.

Суд не знаходить правових підстав для призначення обвинуваченому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання, тобто на підставі ст.69 КК України, а застосування інституту умовного звільнення (ст.75 КК України) до призначеного покарання закон в імперативному порядку забороняє.

Зазначені вид та строк покарання узгоджуються з позиціює прокурора, висловленою в судових дебатах

Ухвалюючи вирок, суд відповідно до ст.368 КПК України зобов`язаний вирішити питання щодо того, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 02.10.2025 було накладено арешт на: упакування від стартового пакету «Водафон» з зазначеним номером телефону НОМЕР_1 ; скляну трубку з чорним нашаруванням; грошові кошти: одна купюра номіналом 200 грн ГЕ2745439, одну купюру номіналом 100 грн ЄЄ 7575208, одна купюра номіналом 50 грн. АЛ 1296602, дві купюри номіналом 20 грн. ГН6457008, ГС9583344, одну купюра номіналом 10 грн ХБ6281117, дві купюри номіналом 5 грн УЕ1267696, ПВ2909451 (загальна кількість 410 грн.); паперовий згорток з порошкоподібною речовиною біло-коричневого кольору. Відтак за наслідками розгляду провадженню такий підлягає скасуванню.

Речові докази підлягають:

- знищенню - паперовий згорток білого кольору з PVP (постанова слідчого від 15.07.2025); фольговий згорток з PVP (постанова про визнання речовими доказами від 15.09.2025); паперовий згорток білого кольору з PVP (постанова про визнання речовими доказами від 24.09.2025), : упакування від стартового пакету «Водафон» з зазначеним номером телефону НОМЕР_1 , скляна трубка з чорним нашаруванням (постанова про визнання речовими дкоазами від 25.09.2025);що зберігаються в камері схову речових доказів ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області;

- поверненню - ГУ НП у Львівській області кошти: одна купюра номіналом 200 грн ГЕ2745439, одна купюра номіналом 100 грн ЄЄ 7575208(постанова про визнання речовими доказами від 25.09.2025), що зберігаються в АТ КБ «Приватбанк» відділення «Західне № 31» (акт прийому-передачі майна на зберігання від 20.11.2025) (постанова про визнання речовими доказами);

- конфіскації в дохід держави - одна купюра номіналом 50 грн. АЛ 1296602, дві купюри номіналом 20 грн. ГН6457008, ГС9583344, одна купюра номіналом 10 грн. ХБ6281117, дві купюри номіналом 5 грн. УЕ1267696, ПВ2909451 (постанова про визнання речовими доказами від 25.09.2025), що належать ОСОБА_3 та зберігаються в АТ КБ «Приватбанк» відділення «Західне № 31» (акт прийому-передачі майна на зберігання від 20.11.2025).

У відповідності до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі. Відтак, процесуальні витрати у розмірі 14262,40 грн за наслідками розгляду провадження з урахуванням засудження ОСОБА_3 за ч.2 ст.307 КК України та документального підтвердження відіповідно до довідок про витрати на проведення експертиз підлягають стягненню з останнього.

Згідно з п.2 ч.4 ст.374 КПК у резолютивній частині вироку зазначаються, зокрема, рішення про залік досудового тримання під вартою.

За змістом ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення відповідно до кримінально-процесуального законодавства України є запобіжним заходом щодо обвинуваченого, підсудного, підозрюваного у вчиненні злочину, за який може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

З огляду на викладене, початок строку відбування обвинуваченому покарання слід обчислювати з 25 вересня 2025 року - з часу його фактичного затримання, про що складено протокол від 25 вересня 2025 року, врахувати подальше взяття під варту та на підставі ч.5 ст.72 КК України у строк покарання слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 25 вересня 2025 року до дня набрання вироком законної сили, із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Обраний обвинуваченому запобіжний захід - тримання під вартою слід залишити без змін, зважаючи на вид покарання, яке призначається судом, відсутність клопотань з боку сторін провадження та з огляду на вимоги ст.377 КПК України; суд не вбачає виняткових обставин для звільнення останнього з-під варти до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 532 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.307 КК України та призначити йому покарання - позбавлення волі на строк шість років шість місяців з конфіскацією всього особисто належного йому майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання - 25 вересня 2025 року, зарахувавши на підставі ч.5 ст.72 КК України в строк покарання попереднє ув`язнення з 25 вересня 2025 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази:

- з н и щ и т и паперовий згорток білого кольору з PVP (постанова слідчого від 15.07.2025); фольговий згорток з PVP (постанова про визнання речовими доказами від 15.09.2025); паперовий згорток білого кольору з PVP (постанова про визнання речовими доказами від 24.09.2025), упакування від стартового пакету «Водафон» з зазначеним номером телефону НОМЕР_1 , скляна трубка з чорним нашаруванням (постанова про визнання речовими дкоазами від 25.09.2025);що зберігаються в камері схову речових доказів ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області;

- п о в е р н у т и ГУ НП у Львівській області кошти: одну купюру номіналом 200 грн ГЕ2745439, одну купюру номіналом 100 грн ЄЄ 7575208(постанова про визнання речовими доказами від 25.09.2025), що зберігаються в АТ КБ «Приватбанк» відділення «Західне № 31» (акт прийому-передачі майна на зберігання від 20.11.2025) (постанова про визнання речовими доказами від 25.09.2025);

- к о н ф і с к у в а т и в дохід держави - одну купюру номіналом 50 грн. АЛ 1296602, дві купюри номіналом 20 грн. ГН6457008, ГС9583344, одну купюру номіналом 10 грн ХБ6281117, дві купюри номіналом 5 грн УЕ1267696, ПВ2909451 (постанова про визнання речовими доказами від 25.09.2025), що належать ОСОБА_3 та зберігаються в АТ КБ «Приватбанк» відділення «Західне № 31» (акт прийому-передачі майна на зберігання від 20.11.2025).

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) процесуальні витрати у розмірі 14262,40 грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 02.10.2025 на: упакування від стартового пакету «Водафон» з зазначеним номером телефону НОМЕР_1 ; скляну трубку з чорним нашаруванням; грошові кошти: одна купюра номіналом 200 грн ГЕ2745439, одну купюру номіналом 100 грн ЄЄ 7575208, одна купюра номіналом 50 грн. АЛ 1296602, дві купюри номіналом 20 грн ГН6457008, ГС9583344, одну купюра номіналом 10 грн ХБ6281117, дві купюри номіналом 5 грн УЕ1267696, ПВ2909451 (загальна кількість 410 грн.); паперовий згорток з порошкоподібною речовиною біло-коричневого кольору.

Залишити ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили запобіжний захід - тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

У відповідності до ч.15 ст.615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку після проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1