Справа № 521/654/26
Номер провадження:1-кс/521/477/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Хаджибейського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі клопотання слідчого СВ відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Хаджибейської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за N?0001102 від 27.11.2025, року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором, про арешт майна у кримінальному проваджені, відомості про яке внесені до ЄРДР за N?0001102 від 27.11.2025, року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 27.11.2025 до чергової частини відділення поліції N?3 Одеського районного управління поліції N?1 ГУ НІ в Одеській надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , з якій він просить притягнути до кримінальної відповідальності невстановлену особу, яка в період з 27.06.2024 по 22.11.2025 таємно, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, здійснила викрадення пального для заправлення автомобіля, яке належало ОСОБА_5 , внаслідок чого останньому було завдано матеріального збитку. Сума матеріального збитку встановлюється.

В період з 07 год 20 хв по 07 год 51 хв 23.01.2026 проведений санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_2 . В ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки Samsung Galaxy A36 5G серійний номер RFCY71DMEHH IME: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору в чохлі чорного кольору з сім- карткою НОМЕР_3 .

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вище вказаного факту, а також наявністю достатніх підстав вважати, що вищевказаний вилучений предмет мобільного телефону марки Samsung Galaxy A36 SG серійний номер НОМЕР_4 IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору в чохлі чорного кольору з сім-карткою НОМЕР_3 , є предметом злочину, у зв`язку з чим необхідно накласти арешт на вилучене майно.

Постановою слідчого від 23.01.2026 вказані грошові кошти та мобільний телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Підставою для накладення арешту на майно, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є збереження речових доказів.

Слідча ОСОБА_3 надала до суду заяву, відповідно до змісту якої просила здійснити розгляд клопотання за її відсутності, клопотання просила задовольнити, власник майн повідомлений про розгляд справи, проти задоволення клопотання не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суть клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

На підставі викладеного та враховуючи, що слідчий своєчасно звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна та не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, у зв`язку з чим, слідчий суддя, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого.

Відповідно до п. 4 ч.5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно. Отже, наведеною вимогою законодавства передбачено зазначення в ухвалі слідчого судді лише заборони та обмеження щодо розпорядження або користування майном, тому слідчий суддя із врахуванням вимог клопотання слідчого про арешт майна із забороною відчуження, розпорядження, користування, приходить до висновку про зазначення в ухвалі слідчого судді заборони користування та розпорядження майном.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Хаджибейської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за N?0001102 від 27.11.2025, року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме:

- грошові кошти (імітаційні) номіналом 100 доларів США кожна, серії РВ42719969А кожна у кількості 20 штук, які упаковано до сейф-пакету НПУ №CRI1203852

- мобільний телефон «Редмі С11», ІМЕІ: НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , в якому знаходиться сім-картка мобільного оператора НОМЕР_7

Заборонити розпоряджатись та користуватись арештованим майном, до прийняття рішення, у кримінальному провадженні

Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1