Справа № 405/223/26
провадження № 1-кс/405/145/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2026 м. Кропивницький

Слідчий суддя Подільського районного суду м. Кропивницького ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_5 , яке погоджене з прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 20.10.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000144 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ульяновськ Ульяновської області СРСР, громадянина рф, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 110-2 КК України, -

встановив:

до Подільського районного суду м. Кропивницького від заступника начальника слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_5 надійшло клопотання про обрання до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим мотивовано тим, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.110-2 КК України; існування ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість їх запобігання в разі застосування менш суворого запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор просила задовольнити клопотання слідчого про обрання до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за викладених у клопотання підстав.

Захисник заперечив щодо задоволення клопотання слідчого про обрання до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за такого обґрунтування: вважає, що ОСОБА_6 не повідомлений про підозру, не повідомлений про судове засідання, а заявлені ризики є необґрунтованими.

Вивчивши клопотання слідчого про обрання до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дослідивши матеріали, якими стороною обвинувачення обґрунтовано клопотання, заслухавши доводи прокурора, думку захисника, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про які внесені 02.10.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000130 за підозрою ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.110-2 КК України.

06.01.2026 слідчим складено відносно ОСОБА_6 письмове повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.110-2 КК України, відповідно до якої: 24 лютого 2022 року о 5 годині Президент Російської Федерації оголосив про своє рішення почати військову операцію в Україні.

В подальшому цього ж дня Збройними Силами РФ, які діяли за наказом керівництва РФ і ЗС РФ, віроломно здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам ЗС України, а також підрозділами ЗС та інших військових формувань РФ здійснено широкомасштабне вторгнення на територію суверенної держави Україна.

24 лютого 2022 року Законом України № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 та на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який, в подальшому, був неодноразово продовжений та триває на момент складання даного процесуального документу.

У період з 5 години 24 лютого 2022 року та щонайменше до часу складання даного процесуального документу (включно), підрозділи ЗС та інших військових формувань РФ здійснюють спроби окупації українських міст, які супроводжуються бойовим застосуванням авіації, артилерійськими та ракетними ударами, а також застосуванням броньованої техніки та іншого озброєння. При цьому вогневі удари здійснюються по об`єктам, які захищені нормами міжнародного гуманітарного права. Зазначені дії призвели до загибелі людей, у тому числі дітей, та інших тяжких наслідків у вигляді отримання людьми тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості та заподіяння матеріальних збитків у вигляді знищення будівель, майна та інфраструктури.

У свою чергу, голова «Ульяновской региональной организации Общероссийской общественной организации инвалидов войны в Афганистане и военной травмы «Инвалиды войны» (далі «УРО ОООИВА - «Ивалиды войны») ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, усвідомлюючи явну злочинність власних дій та передбачаючи можливість загибелі людей, зокрема й цивільного населення, та настання інших тяжких наслідків, розуміючи, що він порушує встановлений ст.ст. 1-3, 68 Конституції України державний устрій та порядок, посягає на недоторканість та територіальну цілісність України, з метою зміни меж її території та державного кордону, а також розширення впливу РФ, з мотивів перешкоджання Євроінтеграційному курсу розвитку України, відновлення контролю Російської Федерації над політичними та економічними процесами в Україні, здійснив фінансування дій, вчинених з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, якщо вони призвели до інших тяжких наслідків.

Так, 03.03.2023, ОСОБА_6 , будучи головою «УРО ОООИВА - «Ивалиды войны», особисто передав до добровольчого інженерно-саперного батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ЗС РФ, який виконує бойові задачі на території Донецької області проти сил оборони України, броньований автомобіль «УАЗ», засоби супутникового зв`язку, металошукачі, акумулятори, чим здійснив фінансування дій, вчинених з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України. Вказані умисні протиправні дії ОСОБА_6 призвели до ескалації збройного конфлікту та нарощування військової могутності армії Російської Федерації, що, в свою чергу, нанесло шкоду силам оборони України та обороноздатності Держави, призвело до окупації с. Водяне, м. Вугледар, с. Пречистівка, с. Богоявленка, с. Максимівка, с. Новоукраїнка, с. Старомайорське, с. Макарівка, с. Сторожеве, с-ща Урожайне, с-ща Благодатне, с. Нескучне, с-ща Золота Нива, с. Шахтарське, с-ща Ясна Поляна, с. Времівка, с. Новий Комар, с. Слов`янка, с. Петропавлівка, с. Шевченко, с-ща Велика Новосілка, с-ща Роздольне, с-ща Розлив, с. Улакли, с. Новоочеретувате, с. Скудне, с-ща Бурлацьке, с. Веселе, с. Вільне Поле, с. Дніпроенергія, с. Запоріжжя, с. Федорівка Волноваського району Донецької області; Авдіївської міської територіальної громади, с. Веселе, с. Вовче, с. Євгенівка, с-ща Лозуватське, с. Новоолександрівка, с. Прогрес, с. Тимофіївка, с. Іванівка, с. Лисичне, с. Сергіївка, с. Журавка, с. Крутий Яр, с. Свиридонівка, с. Баранівка, с. Воздвиженка, с. Красний Яр, Курахівської міської територіальної громади (за винятком с. Берестки, с. Веселий Гай, с. Вовченка, с. Вознесенка, с. Ганнівка, с. Гігант, м. Гірник, с-ща Гостре, с. Дальнє, с. Зоря, с. Кремінна Балка, с. Ізмайлівка, с-ща Іллінка, с. Костянтинопольське, с-ща Курахівка, с. Новодмитрівка, с. Новоселидівка, с-ща Острівське, с. Сонцівка, с-ща Старі Терни, с. Степанівка, с. Трудове, с. Успенівка, с. Янтарне), м. Гірник, с-ща Гостре, с-ща Курахівка, с. Вовченка, с. Ізмайлівка, с-ща Іллінка, с. Новоселидівка, с-ща Острівське, с. Степанівка, с. Берестки, с. Веселий Гай, с. Вознесенка, с. Ганнівка, с. Дальнє, с. Зоря, с. Костянтинопольське, с. Кремінна Балка, с. Новодмитрівка, с. Сонцівка, с-ща Старі Терни, с. Трудове, с. Успенівка, с. Гігант, с. Янтарне, Мар`їнської міської територіальної громади (за винятком с. Бажане Друге, с. Бажане Перше, с. Зоряне, м. Красногорівка, с. Новомихайлівка, с. Олександропіль, с. Парасковіївка, с. Славне), с. Новомихайлівка, с. Парасковіївка, с. Славне, с. Бажане Друге, с. Бажане Перше, с. Зоряне, м. Красногорівка, с. Олександропіль, с. Завітне, с-ща Комишівка, с. Мемрик, с. Миколаївка, с. Бажане, с. Орлівка, с-ща Птиче, с. Галицинівка, с. Долинівка, с. Калинове, с. Карлівка, с. Лісівка, с. Маринівка, м. Новогродівка, с. Михайлівка, с. Архангельське, с. Бердичі, с. Новоселівка Перша, с. Орлівка, с-ща Очеретине, с. Авдіївське, с. Семенівка, с-ща Північне, с. Соловйове, с-ща Степове, с. Тоненьке, с-ща Кам`янка, с-ща Керамік, с. Новобахмутівка, с. Новокалинове, с. Веселе, с. Ясногорівка, с-ща Криничне, с. Нетайлове, с. Новопокровське, с. Уманське, с-ща Благодатне, с. Межове, с. Сонячне, с. Яснобродівка, с-ща Східне, с. Сокіл, с-ща Невельське, Селидівської міської територіальної громади (за винятком м. Українськ, с-ща Цукурине), м. Українськ, с-ща Цукурине Покровського району Донецької області; с-ща Спірне, с. Залізнянське, с. Миколаївка, с. Сакко І Ванцетті, с. Веселе, с. Роздолівка, м. Бахмут, с-ща Хромове, с. Іванівське, с-ща Шуми, с. Юріївка, м. Залізне, с-ща Південне, с-ща Північне, с-ща Дружба, с. Леонідівка, с-ща Неліпівка, с-ща Нью-Йорк, с. Богданівка Бахмутського району Донецької області; с. Водяне Друге, с. Зелене Поле, с. Калинове, с. Тарасівка, с. Романівка, с. Березівка, с. Нова Полтавка, с. Новооленівка, с. Олександропіль, с. Стара Миколаївка, с. Гнатівка, с-ща Зоря Краматорського району Донецької області, значних економічних втрат для держави та її громадян, руйнування об`єктів критичної інфраструктури, що впливає на життєдіяльність населення, тобто призвели до інших тяжких наслідків.

13.08.2024, ОСОБА_6 , будучи головою «УРО ОООИВА - «Ивалиды войны», особисто передав до НОМЕР_1 десантно-штурмової дивізії ЗС РФ (в/ч НОМЕР_2 ), яка виконує бойові задачі на території Херсонської області проти сил оборони України, матеріали для будівництва укріплень, прилади нічного бачення, запчастини для техніки, мототехніку, чим здійснив фінансування дій, вчинених з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України. Вказані умисні протиправні дії ОСОБА_6 призвели до ескалації збройного конфлікту та нарощування військової могутності армії Російської Федерації, що, в свою чергу, нанесло шкоду силам оборони України та обороноздатності Держави, призвело до окупації та ведення активних бойових дій на території Херсонської області, значних економічних втрат для держави та її громадян, руйнування об`єктів критичної інфраструктури, що впливає на життєдіяльність населення, тобто призвели до інших тяжких наслідків.

14.01.2025, ОСОБА_6 , будучи головою «УРО ОООИВА - «Ивалиды войны», особисто передав до 345-го полку НОМЕР_1 гвардійської десантно-штурмової дивізії ЗС РФ (в/ч НОМЕР_2 ), який виконує бойові задачі на території Херсонської області проти сил оборони України, автомобіль, засоби зв`язку, інструменти, чим здійснив фінансування дій, вчинених з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України. Вказані умисні протиправні дії ОСОБА_6 призвели до ескалації збройного конфлікту та нарощування військової могутності армії Російської Федерації, що, в свою чергу, нанесло шкоду силам оборони України та обороноздатності Держави, призвело до окупації та ведення активних бойових дій на території Херсонської області, значних економічних втрат для держави та її громадян, руйнування об`єктів критичної інфраструктури, що впливає на життєдіяльність населення, тобто призвели до інших тяжких наслідків.

Згідно з ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

В газеті «Урядовий кур`єр» № 4 (8196) від 06.01.2026 та на Офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора слідчим розміщено повідомлення про підозру ОСОБА_6 , а також опубліковано повістку про виклик на 10.01.2026, 12.01.2026, 13.01.2026 за зазначеною в повістці адресою для отримання письмового повідомлення про підозру, допиту в якості підозрюваного.

Жодного разу у призначений час ОСОБА_6 у призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

З підстав перебування ОСОБА_6 на території держави-агресора Російської Федерації та не з`явлення його без поважних причин на виклик слідчого, за умови його належного повідомлення про такий виклик, постановою слідчого від 14.01.2026 ОСОБА_6 оголошено у всеукраїнський та міжнародний розшук.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Так, діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Рішенням ЄСПЛ у справі "Кавала проти Туреччини" (заява №28749/18) встановлено відсутність потреби, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Разом із тим, "обґрунтованість" підозри, на якій засновується арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у п. 1 (с) ст. 5. Слова "обґрунтована підозра" означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано "розумним", залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1 (с) ст. 5. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину.

Обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Термін "обґрунтованість" також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень.

Надані стороною обвинувачення докази, а саме: відповідь на доручення слідчого від 17.10.2025 ТА 31.10.2025; протокол огляду від 10.10.2025; висновок експерта від 18.11.2025 №СЕ-19/112-25/14893-ФП за результатами проведення портретної експертизи, в своїй сукупності свідчать про обґрунтованість підозри про яку повідомлено ОСОБА_6 за ч.4 ст.110-2 КК України.

Вирішуючи питання про встановлення ризиків, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається сторона обвинувачення, слідчим суддею наголошується, що при встановлення наявності/відсутності таких ризиків, слідчий суддя має виходити виключно з конкретної оцінки фактів, сукупність яких може доводити або спростовувати вірогідність вчинення підозрюваним протиправних дій. При цьому, оцінка до вчинення підозрюваним таких дій виходить із: суворості можливого покарання, особи підозрюваного, характеризуючих даних, та інших обставин, які в кожному випадку є індивідуальними та давали слідчому судді прийти до обґрунтованого переконання, що такі дії підозрюваним можуть бути вчиненні, і без застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід, його неможливо уникнути, і така поведінка підозрюваного є потенційно можливою та прогнозованою.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме або вже здійснив відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризики, які наведені слідчим в клопотанні та підтримані прокурором у судовому засіданні, які передбачені п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає доведеними, за наступного:

- щодо ризику передбаченого п. 1 кримінальне правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_6 , є тяжким кримінальним правопорушенням, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волік строком на від восьми до десяти років. Означене покарання в разі визнання ОСОБА_6 винуватим повинне бути призначене до реального відбування без можливості застосування правил ст. 69, 75 КК України (пільгових інститутів призначення покарання), що в сукупності з іншими обставинами може свідчити про існування мотивів та підстав для підозрюваного переховуватися від суду. Така позиція відповідає практиці ЄСПЛ. Зокрема в рішенні від 26.06.2001 у справі «Ilijkov v. Bulgaria» (§ 80, заява № 33977/96) суд зазначив, що суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Окрім цього, в газеті Урядовий кур`єр слідчим розміщено оголошення повістки про виклик до слідчого на 28.10.2025 30.10.2025 для допиту в якості підозрюваного, однак до слідчого не з`явився, причини неявки не повідомив. Крім цього, за матеріалами клопотання, підозрюваний ОСОБА_7 проживає та є громадянкою країни агресора, тобто рф;

- щодо ризику передбаченого п. 2 кримінальне правопорушення, яке ставиться в провину ОСОБА_7 , вчинено ним як посадовою органу влади рф, а тому, з метою уникнення кримінальної відповідальності може здійснити дії щодо знищення, спотворення, приховання доказів у цьому кримінальному провадженні;

- щодо ризику передбаченого п. 5 кримінальне правопорушення, яке ставиться в провину ОСОБА_7 , вчинено нею в умовах воєнного стану, є багатоепізодним, він не затриманий у встановленому законом порядку, а тому існує достатня вірогідність продовження вчинення кримінального правопорушення у якому підозрюється.

Наявність ризиків, передбачених п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчим та прокурором не доведено.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголошено на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості підозри та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від восьми до десяти років, раніше не судимий, а тому, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При обранні відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує також обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 є громадянином рф, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, відомостей про його стан здоров`я або характеризуючих даних учасниками справи не надано, наявність доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.110-2 КК України, та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, у вчиненні якого він підозрюється.

Отже, наведені вище обставини свідчать, що стороною обвинувачення надано достатньо доказів, які б свідчили про наявність підстав та необхідність обрання ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та задоволення клопотання слідчого.

На підставі викладеного, керуючись вимогами статей 40, 131, 132, 176-178, 182-184, 193-194, 196 - 197, 309, 395 КПК України, -

постановив:

клопотання заступника начальника слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_6 і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Вручити копію цієї ухвали прокурору, захиснику негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8