УХВАЛА

щодо арешту майна

06 січня 2026 рокуСправа № 495/8478/25
Номер провадження 1-кп/495/29/2026

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Білгороді-Дністровському Одеської області клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

04.11.2025 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.10.2024 за №0000735 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

10.11.2025 на адресу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшло клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Клопотання обгрунтоване тим, що в провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 у КП №000735 від 25.10.2024 року, який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Потерпілим в даному провадженні є ОСОБА_4 . Потерпілим ОСОБА_4 заявлено до обвинуваченого ОСОБА_6 та його страховика цивільний позов про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Отже, з моменту подання позовної заяви ОСОБА_4 набув процесуальних прав цивільного позивача в даному провадженні.

ОСОБА_4 повідомляє суд про те, що розмір заподіяної шкоди становить 922 010,00 гривень, що відображено у позовній заяві.

Розмір позовних вимог, заявлених до цивільного відповідача - обвинуваченого ОСОБА_6 становить 500 000,00 гривень.

ОСОБА_4 обґрунтовано вважає, що факт завдання йому шкоди підтверджується як відомостями, викладеними в обвинувальному акті у КП №000735 від 25.10.2024 року, так і статусом потерпілого, набутим ОСОБА_4 .

Зміст обвинувального акта, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 були заподіяні тілесні ушкодження, свідчить про наявність шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

З огляду на ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_6 не визнає вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, називає у своїх клопотаннях слідчому показання потерпілого неправдвивими, існує висока вирогідність в разі задоволення цивільного позову, приховування майна ОСОБА_6 з метою уникнення цивільно-правової відповідальності.

Отже, цивільний позов ОСОБА_4 в частині вимог до ОСОБА_6 необхідно забезпечити.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріальноправових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Крім того, необхідно звернути увагу суду на Постанову ВС від 11.12.2023 року у справі № 904/1934/23, де Верховний Суд звертає увагу на те, що у випадку подання позову про стягнення коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які зберігаються на його рахунках, так і відчужити майно, яке перебуває у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача.

За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

За таких обставин у разі звернення з позовом про стягнення коштів саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить у суду позивач. Зокрема, і ту обставину, що застосовані заходи забезпечення позову створять перешкоди його господарській діяльності.

Враховуючи небажання цивільного відповідача - обвинуваченого ОСОБА_6 добровільно відшкодувати заподіяний збиток та необмежену на цей час можливість відчужити належне йому майно, для подальшої можливості виконати рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення необхідно забезпечити позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 шляхом накладення арешту на нерухоме майно останнього.

З огляду на зазначене, вважаю, що цивільним позивачем аргументовано вимогу про забезпечення позову щодо застосовування заходів забезпечення позову, та доведено те, що цивільному позивачу дійсно заподіяно шкоду, отже існує спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в частині задоволення позову.

Звертає увагу суду, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта.

Щодо майна, на яке необхідно накласти арешт, сторона потерпілого звертає увагу суду на таке.

Стороною цивільного позивача було отримано відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, витяг з якого долучається до даної заяви.

Згідно даного витягу цивільний відповідач ОСОБА_6 на праві власності володіє нерухомим майном, зокрема:

- часткою земельної ділянки площею 1,67 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 243)

- Квартирою загальною площею 44,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 108)

- 506/1000 частками житлового будинку загальною площею 104 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 08). Ціна нерухомого майна 300 000,00 гривень.

- Квартирою загальною площею 31,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 08). Ціна нерухомого майна 141 800,00 гривень.

З огляду на те, що ОСОБА_4 заявлено позов до ОСОБА_6 з вимогою про стягнення 500 000,00 гривень, цивільний позивач вважає накладення арешту на вищезазначене майно (частини майна) цивільного відповідача ОСОБА_6 співмірним заявленій вимозі, збереже баланс прав і законних інтересів усіх учасників правовідносин та є спрямованим на те, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Враховуючи вище викладене просить:

1. Накласти арешт в частині заборони розпорядження на нерухоме майно ОСОБА_6 : частку земельної ділянки площею 1,67 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 243)

2. Накласти арешт в частині заборони розпорядження на нерухоме майно ОСОБА_6 : квартиру загальною площею 44,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 108)

3. Накласти арешт в частині заборони розпорядження на нерухоме майно ОСОБА_6 : 506/1000 частки житлового будинку загальною площею 104 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 08).

4. Накласти арешт в частині заборони розпорядження на нерухоме майно ОСОБА_6 : квартиру загальною площею 31,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 08).

Позиції сторін та явка учасників

У підготовчому судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 просив задовольнити клопотання в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання.

Адвокат обвинуваченого ОСОБА_8 просив відмовити в задоволенні клопотання, покликаючись на неспівмірність заявлених позовних вимог із вартістю майна, на яке позивач просить накласти арешт.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого адвоката.

Мотивація суду

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження (частина 6 ст. 170 КПК України).

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (ч.8. ст.170 КПК України).

З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач (ч. 1 ст. 171 КПК України).

Частиною 3 статті 171 КПК України визначено, що у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено:

1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог;

2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Наведене вище дає суду підстави до висновку, що норми статті 171 КПК України визначають як окремих суб`єктів звернення, так і встановлюють окремі вимоги до клопотання про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до положень статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно норм статті 61 ЦПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка (який) в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила (пред`явив) цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. Цивільний позивач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право підтримувати цивільний позов або відмовитися від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення.

При цьому, згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, судом встановлено, що метою арешту майна в цьому кримінальному провадженні є відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Так, з матеріалів справи вбачається, що 07.11.2025 на електронну адресу суду надійшов цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_6 та товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, відповідно до якого просять:

1. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ГАРДІАН" (Код за ) на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування майнової в розмірі 123 010,00 гривень.

2. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ГАРДІАН" (Код за ) на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності у вигляді неотриманого доходу в розмірі 155 000,00 гривень.

3. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ГАРДІАН" (Код за ) на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування шкоди, пов`язаної зі стійкою втратою працездатності в розмірі 144 000,00 гривень

4. Стягнути з ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 000,00 гривень.

Тобто, як випливає із самої позовної заяви, цивільний позов ОСОБА_4 заявлено і до ОСОБА_6 , і до ТзОВ "СК "ГАРДІАН". Разом з тим, вимога про накладення арешту на майно заявлена лише щодо майна ОСОБА_6 .

Водночас, заявником не зазначена вартість усього майна, яке належить арештувати, що позбавляє суд можливості визначити чи співмірна така із розміром шкоди, зазначеної у цивільному позові.

Також до клопотання, що є предметом розгляду, заявником додано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого ОСОБА_6 зазначений як власник нерухомого майна, на яке заявник просить накласти арешт. Дата формування такого витягу - 07.11.2025.

В обгрунтування ж клопотання, як вже зазначалося судом, зазначається, що є дуже велика вірогідність того, що відповідач ОСОБА_6 в разі задоволення цивільного позову, приховування майна з метою уникнення цивільно-правової відповідальності.

На переконання суду, саме твердження заявника, що існує велика ймовірність приховування майна з метою уникнення цивільно-правової відповідальності обвинуваченим, не є обгрунтованим.

Відтак, суд вважає, що заявником на цій стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін, не доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту на вказане вище майно з метою забезпечення позову, на підставі чого клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Дата оголошення повного тексту ухвали 09.01.2026 о 15:45.

Суддя ОСОБА_9