Справа № 461/8501/25
Провадження № 1-кс/461/6412/25
16.10.2025 року м. Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , отримавши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невиконанні ухвали суду від 07.07.2025 року у справі № 461/5364/25, -
16.10.2025 року до суду надійшла відповідна скарга ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невиконанні ухвали суду від 07.07.2025 року у справі № 461/5364/25, відповідно до якої просить суд: визнати факт невиконання ухвали суду від 07.07.2025 р. у справі № 461/5364/25; зобов`язати прокурора Львівської обласної прокуратури надати суду письмові пояснення щодо причин невиконання цієї ухвали; направити окрему ухвалу (повідомлення) до Державного бюро розслідувань про можливе вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України, службовими особами Львівської обласної прокуратури. В обґрунтування скарги посилається на те, що 07 липня 2025 року ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_3 у справі № 461/5364/25 (провадження № 1-кс/461/4248/25) зобов`язано уповноважену особу Львівської обласної прокуратури розглянути мою заяву від 20.06.2025 року про вчинення кримінального правопорушення відповідно до вимог ст. 214 КПК України. Однак станом на 15.10.2025 року ухвала суду не виконана: Львівська обласна прокуратура не надала ОСОБА_2 відповіді, не повідомила про результати розгляду заяви, відомості до ЄРДР не внесла. Тому просить задовольнити скаргу.
Перевіривши матеріали скарги в їх сукупності, слідчий суддя дійшов до висновку, що у відкритті провадження необхідно відмовити за наступних підстав.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
У рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку визначеному процесуальним законом.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Разом з тим, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що зазначено у ст. 26 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
За правилами ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесенні на його розгляд стороною та віднесені до його повноважень нормами КПК України.
Частиною 1 ст. 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності дізнавача, слідчого або прокурора, що можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, а саме:
1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;
2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;
4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;
6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;
7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;
8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;
9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;
10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;
11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.
Аналіз вищезазначених пунктів ч. 1 статті 303 КПК України дозволяє зробити висновок, що слідчому судді може бути оскаржена не будь-яке рішення або бездіяльність прокурора, а лише ті, які передбачені відповідною нормою законодавства.
З аналізу змісту поданої ОСОБА_2 скарги вбачається, що скаржником оскаржується невиконання службовими особами Львівської обласної прокуратури ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 07.07.2025 року у справі № 461/5364/25.
Відповідно до прохальної частини скарги ОСОБА_2 просить визнати факт невиконання ухвали суду від 07.07.2025 р. у справі № 461/5364/25; зобов`язати прокурора Львівської обласної прокуратури надати суду письмові пояснення щодо причин невиконання цієї ухвали; направити окрему ухвалу (повідомлення) до Державного бюро розслідувань про можливе вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України, службовими особами Львівської обласної прокуратури.
При цьому, скаржником не зазначено жодного із визначених у ч. 1 ст. 303 КПК України видів рішень прокурора або бездіяльності, які можуть бути оскаржені слідчому судді під час досудового розслідування.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Відтак, така бездіяльність прокурора може бути предметом розгляду лише під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Таким чином, ОСОБА_2 звернулася до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність прокурора, що не підлягає оскарженню.
Окрім цього, відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:
1) скасування рішення слідчого чи прокурора;
1- 1) скасування повідомлення про підозру;
2) зобов`язання припинити дію;
3) зобов`язання вчинити певну дію;
4) відмову у задоволенні скарги.
Тобто, КПК України не передбачає повноважень слідчого судді вирішувати поставлені скаржником питання про визнання факту невиконання ухвали суду від 07.07.2025 р. у справі № 461/5364/25 та направлення окремої ухвали (повідомлення) до Державного бюро розслідувань про можливе вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України, службовими особами Львівської обласної прокуратури.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що скаржник звертається до слідчого судді зі скаргою, яка не підлягає вирішенню слідчим суддею.
У своїй постанові 08 червня 2022 року у справі № 2-591/11 Велика Палата Верховного Суду вказала, що інститут аналогії закону і аналогії права первісно був доктринально обґрунтований і застосовувався судами задовго до часткового відображення цього інституту в законодавстві.
Необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону.
Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні.
Так, відповідно до п. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Як зазначено у пункті 1 частини 1 статті 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права.
Оскільки вирішення питання щодо можливості відмови у відкритті провадження за скаргою, поданою до слідчого судді, яка за своєю суттю не є скаргою, не входить до повноважень слідчого судді, слідчий суддя вважає можливим застосувати схожі за своєю суттю положення ч. 4 ст. 304 КПК України.
Слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню (ч. 4 ст. 304 КПК України).
З огляду на викладене, враховуючи те, що скаржник звертається до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність прокурора, яка не підлягає вирішенню в порядку частини першої ст. 303 КПК України, а також зважаючи на те, що чинною нормою КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, які вправі приймати слідчий суддя за результатом розгляду скарги, у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на невиконання ухвали суду від 07.07.2025 року у справі № 461/5364/25 слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 303, 304 КПК України, слідчий суддя,
Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невиконанні ухвали суду від 07.07.2025 року у справі № 461/5364/25.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1