Провадження № 1-кп/638/2124/25
УХВАЛА

Іменем України

09 жовтня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання сторони захисту про скасування арешту та повернення майна у кримінальному провадженні № 0000921 від 19.03.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, українця, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, -

встановив:

У провадженні Шевченківського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження № 0000921 від 19.03.2025, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

У підготовчому судовому засіданні стороною захисту було заявлене клопотання про скасування та повернення майна, а саме транспортного засобу Mercedes-Benz GLC 220D, днз. НОМЕР_1 .

Клопотання обгрунтоване тим, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 04.08.2025 по справі № 953/7938/25 (пров. 1-кс/953/5469/25) було задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на транспортний засіб Mercedes-Benz GLC 220D, днз. НОМЕР_1 , який перебуває у власності ОСОБА_5 , шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження.

Захисник зазначає, що по справі було проведено судову автотехнічну експертизу технічного стану вказаного автомобіля, висновок якого № СЕ-19/121-25/20412-ІТ було отримано 12.08.2025 та долучено до матеріалів кримінального провадження. На думку торони захисту, подальших оглядів автомобіля та проведення слідчих дій не планується, у зв`язку з чим обвинувачений та його захисник вважають, що у кримінальному провадженні проведені всі необхідні слідчі дії та подальше його зберігання на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів ГУНП в Харківській області не є необхідним.

Сторона захисту приходить до висновку, що втручання державного органу у право на мирне володіння майном повністю порушує справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав власника майна, тобто становить "особистий і надмірний тягар для особи". Вважають, що наявність арешту позбавляє володільця права мирного володіння та користування належним йому майном, що є порушенням конституційних прав.

Таким чином, на думку сторони захисту, подальша дія заходів, вжитих ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 04.08.2025 по справі №953/7938/25 (провадження №1-кс/953/5469/25) ка або призведе до порушень прав ОСОБА_5 на мирне та безперешкодне володіння автомобілем «MERCEDES-BENZ GLC 220D», р.н. НОМЕР_2 , який належить йому на праві власності.

У судовому засіданні захисник та обвинувачений клопотання підтримали та просили задовольнити.

Прокурор не заперечувала проти задоволення вказаного клопотання.

Потерпіла до суду не з`явилася, повідомлена належним чином.

Суд заслухавши учасників процесу, дослідивши надані учасниками кримінального провадження документи, встановив наступне.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 04.08.2025 по справі № 953/7938/25 (пров. 1-кс/953/5469/25) було накладено арешт на транспортний засіб Mercedes-Benz GLC 220D, днз. НОМЕР_1 , який перебуває у власності ОСОБА_5 , шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених статтею 131 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), суть якого полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому порядку, позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (частина перша статті 170 КПК України).

Арешт майна застосовується з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх не застосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч.1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Ст.41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Системний аналіз положень матеріального та процесуального законодавства дає підстави дійти висновку, що арешт майна добросовісного набувача дозволяється лише з метою забезпечення збереження доказів.

Відповідно до ст. 84 КК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначаються рішення щодо речових доказів і документів.

Суд зазначає, що підстави для накладення арешту автомобіля, які існували на час винесення ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 04.08.2025 не перестали існувати на даний час, з огляду на те, що судовий розгляд кримінального провадження не розпочато та докази не досліджувались. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що клопотання про скасування арешту автомобіля є передчасним, у зв`язку з чим у клопотанні слід відмовити.

Керуючись статтями 177, 178, 181, 193, 196, 315, 369-372 КПК України, -

ухвалив:

У задоволенні клопотання сторони захисту про скасування арешту та повернення майна - відмовити

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 13.10.2025 о 12:30 год.

Суддя ОСОБА_1