ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2175/25 Справа № 196/1319/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

третьої особи, щодо майна якої

вирішується питання про арешт ОСОБА_6 ,

третьої особи, щодо майна якої

вирішується питання про арешт ОСОБА_7 ,

представників третіх осіб,

щодо майна яких вирішується

питання про арешт адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2025 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000188,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2025 року задоволено клопотання слідчої СВ ВП №4 Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_10 , погоджене прокурором Царичанського відділу Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_11 про арешт майнау кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000188 від 30.10.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та накладено арешт на автомобіль марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 18.07.2020 року належить ОСОБА_7 , із забороною відчуження, розпорядження та користування цим майном.

Мотивуючи ухвалене рішення слідчий суддя зазначив, що стороною обвинувачення доведено наявність достатніх підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, яке передбачено ч.1 ст.286 КК України, а вилучений під час огляду місця події автомобіль є знаряддям вчиненого кримінального правопорушення, містить на собі його сліди та це майно може бути використано як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження.Під час розгляду клопотання було встановлені відомості про вказаний автомобіль, його характеристики та обставини, за яких він використовувався при вчиненні розслідуваного злочину, задокументовані у процесуальний спосіб проведенням відповідних слідчий дій, отриманням копій реєстраційних документів на автомобіль та встановлений його власник, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає, що накладення арешту у даному випадку на це майно відповідає завданням кримінального провадження. Вказує на те, що метою застосування арешту в даному випадку є збереження даного майна від можливості бути прихованим чи пошкодженим з метою приховування слідів та знарядь вчинення злочину, що може перешкодити кримінальному провадженню, у тому числі проведенню відповідних експертних досліджень.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді про арешт майна та постановити нову, якою задовольнити частково клопотання слідчого та накласти арешт на автомобіль шляхом заборони відчуження та розпорядження, зобов`язати уповноважених службових осіб СВ ВП №4 Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області повернути транспортний засіб.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги адвокат вказує на те, що ухвала слідчого судді постановлена за неповного з`ясування обставин, що мають істотне значення для цього кримінального провадження, та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що для проведення необхідних експертних досліджень накладення заборони володіння, користування автомобілем, а також його утримання на території ВП №4 Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області немає потреби, оскільки слідчим суддею досліджені протокол огляду місця ДТП, в якому зафіксовані механічні пошкодження вказаного транспортного засобу, та фототаблиця до протоколу з фіксацією таких пошкоджень. Вказує, що механічні пошкодження автомобіля є характерними для ДТП за типом наїзд на пішохода, більше того, факт ДТП за встановлених обставин визнається ОСОБА_6 . Вважає, що слідчим та прокурором не доведені ризики, передбачені ч.2 ст.170 КПК України у вигляді приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження цього майна. Запевняє, що у випадку задоволення апеляційної скарги автомобіль буде знаходитись у власника, не буде ремонтуватись без дозволу слідчого і за першою вимогою буде наданий слідчому та/або експерту для проведення слідчих дій та досліджень. Крім того, зазначає, що арештований транспортний засіб використовується ОСОБА_6 в підприємницькій діяльності і його використання є єдиним джерелом доходу його сім`ї. ОСОБА_6 має на утриманні неповнолітню доньку, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дружину, ОСОБА_7 , яка на даний час не працює. Також зазначає, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з першого дня ДТП відвідують потерпілу, надають їй всю необхідну допомогу, купують ліки, тому використання вказаного транспортного засобу є необхідним для сім`ї ОСОБА_13 , зокрема і для отримання доходу, щоб відшкодувати потерпілій заподіяну шкоду. Зауважує, що співмірність між обмеженням права власності та досягненням мети застосування арешту майна у даному кримінальному провадженні порушується.

Прокурор у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, у зв`язку з чим розгляд провадження здійснено за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвокатів та третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт, перевіривши надані матеріали та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статтті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження про розслідуванні злочинів, зокрема арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя дотримався зазначених вимог закону у повному обсязі.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, а згідно ч. 2 вказаної статті арешт майна допускається з метою забезпечення, крім іншого, збереження речових доказів.

При цьому у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст.98 цього Кодексу, тобто матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше (ч.3 ст.170 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально- протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до статей 7 та 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норму закону.

Так, зі змісту клопотання і доданого до нього витягу із ЄРДР слідує, що в провадженні СВ ВП №4 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до ЄРДР за № 0000188 від 30.10.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Як вбачається з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29.10.2025 року, в ході обстеження вулиці Центральної у напрямку вул. Царичанської в с-щі Царичанка Дніпровського району Дніпропетровської області в районі будівлі № 118 було виявлено, оглянуто та вилучено автомобіль «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з механічними пошкодженнями, який поміщено на зберігання до території ВП № 4 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: вул. Нагорна, 9 с. Царичанка Дніпровського району Дніпропетровської області.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 від 18.07.2020 року власником автомобіля «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_7 .

Постановою слідчої СВ ВП №4 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 від 30.10.2025 року автомобіль «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був визнаний речовим доказом.

Постановою слідчої СВ ВП №4 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 від 30.10.2025 року по матеріалах досудового розслідування за №0000188 призначено експертизу технічного стану транспортного засобу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України.

На переконання апеляційного суду вилучений автомобіль відповідає критеріям ст.98 КПК України, є матеріальним об`єктом, який зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому тільки заборона користування, відчуження та розпорядження вказаним майном може запобігти їх приховуванню, пошкодженню, зникненню, втраті, знищенню, використанню, перетворенню, передачі майна.

Враховуючи те, що вилучений автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та існує ризик зміни або знищення вилученого речового доказу, і в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно може бути використано як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, може містити відомості про обставини вчинення цього кримінального правопорушення, тобто має суттєве значення при розслідуванні кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчим суддею обґрунтовано накладено арешт на зазначене майно.

Вказаний захід забезпечення кримінального провадження є крайнім та необхідним, а також найбільш ефективним у зв`язку із тим, що іншими наявними заходами, окрім як накладення арешту, забезпечити схоронність вказаного автомобіля, не допущення його знищення, приховування, відчуження, перетворення, зникнення неможливо, у зв`язку з чим незастосування вказаного заходу може призвести до зазначених ризиків.

Отже, слідчим суддею належним чином дотримані вимоги ст. 173 КПК України, а саме враховані правова підстава для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідків арешту майна для третіх осіб і обраний належний спосіб такого арешту.

Також апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді з підстав визначеного ним способу обтяження майна, оскільки застосування заходу забезпечення кримінального провадження шляхом накладання арешту на зазначене майно шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження запобігає порушенню прав та законних інтересів сторін кримінального провадження, у тому числі проведенню експертних досліджень.

Щодо вимоги апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 про виключення заборони користування автомобілем. апеляційний суд зауважує, що надання можливості користуватися транспортним засобом може призвести до пошкодження, псування, перетворення або знищення слідів, які залишилися на даному транспортному засобі після дорожньо-транспортної події, що негативно вплине на повноту досудового розслідування, зокрема правильність висновків експертиз, у зв`язку з чим на теперішній час обмеження відчуження, розпорядження та користування даним майном є розумним, співмірним і відповідає загальним засадам та завданням кримінального провадження.

Посилання апелянта на необхідність використання арештованого автомобіля у підприємницькій діяльності для отримання прибутку та здійснення розрахунку з потерпілою є неприйнятним, оскільки майно, яке відповідає визначеним у ч.ч. 2, 3 ст.170 КПК України критеріям та має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження - запобігання можливості протиправного впливу, що як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Ознайомившись з наданою адвокатом ОСОБА_8 в судовому засіданні довідкою слідчого СВ ВП №4 Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області щодо проведення огляду транспортного засобу автомобіля марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 24.11.2025 року експертом відділу автотехнічних досліджень Дніпровського НДЕКЦ з метою проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу, колегія суддів зазначає, що станом на день розгляду даної справи апеляційним судом матеріали справи не містять висновку експертизи технічного стану транспортного засобу, що свідчить про необхідність арешту зазначеного майна шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування ним.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження і який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку.

Таким чином, з урахуванням вище наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на автомобіль, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Отже, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2025 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000188, про накладення арешту на автомобіль марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 18.07.2020 року належить ОСОБА_7 , із забороною відчуження, розпорядження та користування цим майном залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4