ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Соборного районного суду міста Дніпра від 29 серпня 2025 року у кримінальному провадженні №0000334 від 04 серпня 2025 року стосовно

ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Вироком Соборного районного суду міста Дніпра від 29 серпня 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено їй покарання у виді одного року обмеження волі; на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного їй покарання, якщо вона протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на неї обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цим вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватою за незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, за таких обставин.

04 серпня 2025 року приблизно о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись в балці, поблизу вулиці Євпаторійської, у Соборному районі міста Дніпра, побачила на землі згорток з ізоляційної стрічки, в якому знаходився сліп пакет з кристалічною речовиною білого кольору. Визначивши, що в середині вказаної ізоляційної стрічки знаходиться психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP (1-феніл2-піролідин-1іл-пентан-1-он), у ОСОБА_7 виник прямий умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP (1-феніл2-піролідин-1іл-пентан-1-он) масою не менше 0,7471 г.

Реалізуючи свій умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, ОСОБА_7 взяла вказаний згорток з ізоляційної стрічки, в середині якої знаходився сліп пакет з кристалічною речовиною масою не менше 0,9143 г, яка містить в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл2-піролідин-1іл-пентан-1-он) та помістила його до правої кишені штанів, які були одягнуті на ній, тобто незаконно придбала і почала незаконно зберігати при собі психотропну речовину обіг якої заборонено, без мети збуту для власного вживання.

Цього ж дня, а саме 04 серпня 2025 року, приблизно о 18 годині 40 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись на біля будинку №51 по вулиці Євпаторійській у місті Дніпрі була зупинена ДОП СДОП ВП Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та на питання працівників поліції «чи має остання заборонені в обігу речі» зізналась, що при ній у правій кишені штанів, які були одягнені на ній, наявна психотропна речовина, яку в ході проведення огляду місця події в присутності двох понятих ОСОБА_7 добровільно надала працівникам поліції з правої кишені штанів, які були одягнені на ній, а саме згорток з ізоляційної стрічки, в середині, якого знаходився сліп пакет з кристалічною речовиною білого кольору масою 0,9143 г, яка містить в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл2-піролідин-1іл-пентан-1-он) масою 0,7471 г, яку ОСОБА_7 незаконно придбала та зберігала при собі без мети збуту.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, не оскаржуючи фактичні обставини справи та доведеність вини обвинуваченої, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання за ч. 1 ст. 309 КК та вважати засудженою ОСОБА_9 до покарання у виді пробаційного нагляду строком на один рік з покладенням обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. В іншій частині вирок залишити без змін.

Прокурор вважає, що суд першої інстанції в порушення вимог ч. 3 ст. 61 КК не врахував, що обвинувачена має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому до неї не може бути застосовано покарання у виді обмеження волі.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримала апеляційну скаргу заступника прокурора обласної прокуратури і з підстав, викладених в скарзі, просила її задовольнити, а вирок суду в частині призначення покарання змінити.

Обвинувачена та захисник у судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час апеляційного розгляду повідомлені належним чином, заяв про поважні причини неявки та про відкладення судового засідання суду не подавали, у зв`язку з чим та відповідно до ч. 4 ст. 405 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), апеляційний розгляд проведений без їх участі.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення (проступку) за обставин, викладених у вироку суду та кваліфікація її дій за ч. 1 ст. 309 КК в апеляційні скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст. 394, 404 КПК апеляційним судом не переглядаються.

Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання ОСОБА_7 апеляційний суд вважає їх достатньо обґрунтованими, а висновок суду про можливість призначення покарання за ч. 1 ст. 309 КК у виді обмеження волі таким, що не ґрунтується на засадах призначення покарання, визначених ст. 65 КК.

Так, за змістом ст. 65 КК суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 КК обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Однак, суд першої інстанції не дотримався вищевказаних вимог закону, які є імперативними та обов`язковими для виконання.

Санкція ч. 1 ст. 309 КК передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк.

За матеріалами кримінального провадження, обвинувачена ОСОБА_7 має двох дітей неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та малолітню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка на момент ухвалення вироку не досягла 14 років, у зв`язку з чим покарання у виді обмеження волі до обвинуваченої не може бути застосовано з огляду на вимоги ч. 3 ст. 61 КК.

Суд першої інстанції залишив вказані обставини поза увагою та не надав їм належної оцінки при призначенні обвинуваченій покарання за ч. 1 ст. 309 КК у виді обмеження волі, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а тому доводи прокурора є обґрунтованими та вирок підлягає зміні в частині призначеного покарання, оскільки в даному випадку становище обвинуваченої не погіршується.

Водночас, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Враховуючи всі обставини справи, тяжкість кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК, яке відноситься до кримінальних проступків, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, має двох дітей, один з яких малолітній, наявність обставини, що пом`якшує покарання як щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства та призначення покарання в межах санкції інкримінованого статтею у виді пробаційного нагляду на строк один рік (в межах, визначених ч. 4 ст. 59-1 КК) із покладення обов`язків відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК, буде відповідати вимогам ст. 50 КК, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Саме таке покарання, на думку апеляційного суду, є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів, тому, з огляду на викладене, доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 407, п. 4 ст. 408 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок, в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у застосуванні закону, який не підлягає застосуванню.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги прокурора, у зв`язку з чим підлягає задоволенню, а вирок суду зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 408 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Соборного районного суду міста Дніпра від 29 серпня 2025 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженою до покарання за частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання та роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4