Провадження № 11-кп/4806/656/25
Закарпатський апеляційний суд
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

18.12.2025 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевірив апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.11.2025.

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю, строком на 60 днів, до 22.01.2026, щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м Ужгород, Закарпатської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Покладено на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, потерпіла ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду від 26.11.2025 та постановити нову ухвалу, якою продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Перевіривши подану потерпілою апеляційну скаргу та матеріали контрольного провадження, які отримані 17.12.2025, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження з таких підстав.

Положення п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначають одну з основних засад судочинства забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 2 вказаної норми процесуального закону гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому КПК України, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і

-2-

воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно ч. 1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

За змістом ч. 1, 2 ст. 392 КПК України , в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом. Положення частини другої статті 392 щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019. Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті. Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 422-1 КПК України визначено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

За змістом ч. 5 ст. 331 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження, внесене 20.03.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000980 про обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Під час судового засідання прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою.

За результатами розгляду вказаного клопотання судом першої інстанції прийнято оскаржуване судове рішення ухвалу, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою та застосовано щодо останнього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, строком на 60 днів до 22.01.2026.

-3-

За змістом ч. 5 ст. 331, ч. 2 ст. 392 та ст. 422-1 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені лише ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, що свідчить про те, що кримінальним процесуальним законом не передбачено можливості оскарження рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою та застосування більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі домашнього арешту.

Вищенаведене свідчить про те, що ухвала суду щодо ОСОБА_4 відповідно до положень ч. 5 ст. 331, ч. 2 ст. 392 та ст. 422-1 КПК України, окремому оскарженню не підлягає, а відтак потерпілою ОСОБА_2 оскаржено ухвалу суду, яка не підлягає окремому оскарженню, що в свою чергу свідчить про помилковість зазначеного у резолютивній частині ухвали твердження про те, що «Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення».

Відповідно до частини 4 статті 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку.

Беручи до уваги те, що потерпіла ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку, тому з огляду на положення ч. 4 ст. 399 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.11.2025, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону, в тому числі й таким загальним засадам кримінального провадження як верховенство права та законність і не призведе до порушення конституційних прав та свобод осіб у кримінальному провадженні.

Приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_2 , апеляційний суд бере до уваги те, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 28.03.2006 у справі «Мельник проти України» (заява № 23436/03) зазначено, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.

Керуючись ст. 399, 401, 418 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.11.2025, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури про продовження строку тримання під вартою та застосовано щодо ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, строком на 60 днів, до 22.01.2026 з покладенням відповідних обов`язків на підставі ст. 194 КПК України.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

-4-

Копію ухвали також надіслати обвинуваченому для відома.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя