Єдиний унікальний номер судової справи 201/1781/25
Номер провадження 1-кп/201/725/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року м. Дніпро

вул. Юрія Горовця, буд. 13

Соборний районний суд міста Дніпра у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі клопотання прокурора Маріупольської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного 01 січня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням голови Верховного Суду 06.03.2022 р. № 1/0/9-22 "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" територіальну підсудність Жовтневого районного суду міста Маріуполя визначено за Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська.

Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» № 4273-IX від 26 лютого 2025 року Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська перейменовано на Соборний районний суд міста Дніпра.

11.02.2025 року до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора Маріупольської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного 01 січня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Дане клопотання обґрунтоване наступним.

В провадженні слідчого відділу Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області знаходить кримінальне провадження, внесене 01 січня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.01.2013 року приблизно об 10 годині 45 хвилин невстановлена особа, знаходячись біля будинку №174-1 по пр. Нахімова у Жовтневому районі м. Маріуполя, навмисно, з корисних мотивів, застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, заволоділа майном, чим спричинила матеріальну шкоду на загальну суму 1020 гривень.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та тимчасової окупації м. Маріуполя та Маріупольського району, матеріали вказаного кримінального провадження залишились у службовому приміщенні Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області у м. Маріуполь Маріупольського району Донецької області доступ до якого на теперішній час відсутній.

Відповідно до ст. 615-1 КПК України, з метою відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження в умовах воєнного стану 04 квітня 2024 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було направлено клопотання про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження в умовах воєнного стану.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2024 року задоволено клопотання про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження в умовах воєнного стану й відновлено матеріали кримінального провадження, внесеного 01 січня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме:

-копія постанови про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 19.04.2021 року;

-копія постанова про створення групи слідчих по кримінальному провадженню від 02.02.2021 року;

-копія доручення на проведення досудового розслідування від 02.02.2021 року;

-копія повідомлення про початок досудового розслідування від 02.02.2021 року.

Під час проведення досудового розслідування надано доручення в порядку ст. 40 КПК України з метою встановлення місця перебування потерпілої особи - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час виконання доручення місце перебування потерпілої особи не встановлено, останній відомий контактний номер телефону є не активним, а в месенджерах та соціальних мережах остання не зареєстрована.

На теперішній час рішення по вказаному кримінальному провадженню не прийнято, слідчим за погодженням з прокурором або прокурором по кримінальному провадженню про підозру жодній особі не повідомлялось.

Оскільки подія вказаного кримінального правопорушення мала місце 01.01.2013 року, відповідно до ст. 49 КК України строки притягнення до кримінальної відповідальності сплинули 01.01.2023 року.

З огляду на викладене, прокурор подав клопотання про закриття кримінального провадження, внесеного 01 січня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Потерпіла ОСОБА_4 не була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду клопотання, оскільки органом досудового розслідування встановлена адреса проживання в м. Маріуполі, яке є тимчасово окупованим, з яким відсутнє поштове з`єднання АТ «УкрПошта», що підтверджується роздруківкою із офіційного сайту наявною в матеріалах справи, мобільний телефон НОМЕР_1 вимкнений, що підтверджується довідкою про недоставлення SMS,

а тому суд був позбавлений можливості належним чином повідомити потерпілу про розгляд поданого прокурором клопотання.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Вислухавши думку прокурора, перевіривши доводи, викладені у клопотання та дослідивши матеріали відновленого кримінального провадження, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно з п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження з зазначених підстав закривається судом за клопотанням прокурора.

За змістом ст. 49 КК України, сплив зазначених у ній строків тягне звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Законність відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України полягає в тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність, згідно ст. 25 КПК України передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно з ч. 4 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

У контексті наведеного, всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення та винуватості особи, а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу.

Повнота дослідження обставин кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі Михалкова та інші проти України зазначено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції, що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

З аналізу зазначених процесуальних норм права слідує висновок про те, що для закриття кримінального провадження необхідна наявність одночасно двох обставин, а саме: закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності (ст. 49 КК України) та неможливість досудового слідства встановити особу, яка вчинила кримінальне правопорушення. При цьому, неможливість встановлення особи, повинно бути доведено доказами, які б давали суду можливість дійти до висновку, що органами досудового розслідування було вжито всіх можливих заходів для встановлення особи.

До того ж правова норма, передбачена п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України не надає автоматично прокурору право на звернення до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження, у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не звільняє прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених ст. 9, 25 КПК України під час здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

У свою чергу суд під час вирішення питання про закриття кримінального провадження має враховувати, чи дотримано органом досудового розслідування вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, що є необхідною умовою належного вирішення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК).

Така позиція узгоджується з практикою Верховного Суду, відображеною, зокрема, в постановах від 25.08.2021 (справа № 142/536/20), від 29.06.2022 (справа № 725/3569/21), від 07.06.2023 (справа № 545/51/22).

З`ясування обставин для закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК, не звільняє суд від обов`язку перевірити, чи дотримався орган досудового розслідування вимог кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин справи. Прийняття рішення про закриття провадження з цієї підстави можливе лише після констатації того, що орган досудового розслідування провів повне, всебічне та неупереджене розслідування і вжив усіх можливих заходів, проте не встановив особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Втім з доданих до клопотання матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування не проведене повне, всебічне та неупереджене розслідування даного кримінального правопорушення, як і не вжито усіх можливих заходів направлених на встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного 01 січня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України проведено неповно та неефективно, а відтак, зазначене вказує на те, що органом досудового розслідування та прокурором не було виконано в повній мірі положення ст. 2 КПК України та не вжито всіх заходів для встановлення об`єктивної істини по справі.

Суд вважає, що таке використання органами досудового розслідування норми, що була запроваджена ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» та введена в дію 17 жовтня 2019 року, як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження шляхом закриття судом на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, суперечить завданням та загальним засадам, встановленим чинним КПК України.

Відтак, в даному випадку, закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України суперечитиме принципу верховенства права та матиме формальний характер, у зв`язку з чим, клопотання прокурора не підлягає задоволенню.

Одночасно суд звертає увагу, що згідно з ч. 11 ст. 284 КПК в апеляційному порядку може бути оскаржена ухвала про закриття кримінального провадження, а оскарження ухвали про відмову в закритті кримінального провадження, вказаною нормою не передбачено. Наведений висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19.08.2024 у справі № 331/1020/24.

Керуючись ст.ст. 284-288 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Маріупольської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного 01 січня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - відмовити.

Матеріали відновленого кримінального провадження, внесеного 01 січня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 повернути до СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - о 12 годині 35 хвилин 29 червня 2025 року.

Суддя: ОСОБА_1