УХВАЛА

про арешт майна

3 жовтня 2025 рокумісто Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

адвоката ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції),

детектива ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора четвертого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000034 від 29.11.2024.

(1)Короткий виклад змісту клопотання

02.10.2025 до Вищого антикорупційного суду (далі - ВАКС) надійшло зазначене клопотання. Воно обґрунтовується тим, що детективи Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) здійснюють досудове розслідування у цьому провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 (чинна з 04.06.2014) Кримінального кодексу України (далі - КК).

Прокурор зазначив, що у межах провадження досліджуються обставини можливого надання у серпні-грудні 2021 року ОСОБА_6 , як керівником ОК «ТІЗ «ЖК КРАКІВСЬКИЙ», неправомірної вигоди у вигляді безоплатного передання майнових прав на незавершені об`єкти будівництва (щодо яких ОК «ТІЗ «ЖК КРАКІВСЬКИЙ» виконувало повноваження забудовника) ОСОБА_7 та його дружині ОСОБА_8 , за вчинення ОСОБА_7 , як службовою особою та командиром військової частини НОМЕР_1 , дій з використанням службового становища в інтересах ОК «ТІЗ «ЖК КРАКІВСЬКИЙ» щодо укладання та подальшого виконання договору про спільну діяльність з будівництва об`єкта «Військове містечко» на земельній ділянці з кадастровим номером: :04:007:0020.

Встановлено, що 24.02.2021 та 06.04.2021 ОСОБА_6 уклав 2 договори з адвокатом ОСОБА_9 щодо послуг з юридичного супроводу в процесі виділення, підготовки документів на проведення конкурсу та забудову земельної ділянки, що передбачало виділення 1,5 га з земельної ділянки загальною площею 7,4 га (кадастровий номер: :04:007:0020).

Під час надання послуг за відповідними договорами адвокат ОСОБА_9 супроводжував процес комунікації ОСОБА_6 зі службовими особами Збройних Сил України, зокрема ОСОБА_7 , який обіймав посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 та був командиром військової частини НОМЕР_1 .

Саме за місцем дислокації вказаної військової частини знаходилася земельна ділянка з кадастровим номером: :04:007:0020 щодо якої ОСОБА_6 був зацікавлений у забудові.

В межах вказаного спілкування ОСОБА_7 повідомив про необхідність надання йому неправомірної вигоди за вчинення дій з використанням службового становища щодо забезпечення підписання відповідного договору про спільну діяльність, що передбачатиме забудову вказаної земельної ділянки, на що ОСОБА_6 погодився.

Після того, на виконання домовленості, 04.08.2021 ОСОБА_7 забезпечив підписання командиром військової частини НОМЕР_2 (котра перебувала у його безпосередньому підпорядкуванні та знаходилася поруч з військовою частиною НОМЕР_1 на території відповідної земельної ділянки) договору ФОП ОСОБА_6 про спільну діяльність з будівництва об`єкта «Військове містечко» на земельній ділянці по вул. Городоцька, Шевченка, Я. Мудрого у м. Львові (тобто на земельній ділянці з кадастровим номером: :04:007:0020).

Умови вказаного договору передбачали подальше будівництво ЖК «КОРСАР» на частині вказаної земельної ділянки, при цьому військова частина зобов`язувалася надати право доступу до земельної ділянки та мала виконувати функції титульного замовника.

У цей же період часу ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_6 про необхідність надання йому неправомірної вигоди у вигляді майнових прав на незавершений об`єкт будівництва - квартиру у ЖК «КРАКІВСЬКИЙ», розташованому за адресою: АДРЕСА_1 (тобто майже навпроти військової частини, де служив ОСОБА_7 ), забудовником якої був ОСОБА_6 .

Надалі, 16.08.2021 ОСОБА_6 уклав договір з ОСОБА_8 (тобто дружиною ОСОБА_7 ) про сплату пайових внесків за квартиру АДРЕСА_2 .

Умови вказаного договору не містили деталізованих вимог щодо порядку проведення розрахунків за договором, а 30.08.2021 ОСОБА_6 видав прибутковий касовий ордер про сплату ОСОБА_8 коштів (готівкою) в розмірі 1,5 млн грн як повну оплату вартості майнових прав.

При цьому, проведення розрахунків у такій формі суперечить передбаченим законодавством обмеженням щодо граничного розміру розрахунків у готівковій формі за участю фізичної особи (ч. 3 ст. 1087 ЦК України та п. 6 розділу ІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті України).

Після того, 29.12.2021, 14.02.2022 та 15.02.2022 ОСОБА_6 уклав з ОСОБА_7 договори про сплату пайових внесків за інші об`єкти нерухомості у ЖК «КРАКІВСЬКИЙ», а саме: договір № 134 щодо паркомісця № 6 та комори № 9 в сумі 207 тис грн, договір № 2п щодо підвального приміщення № 125 в розмірі 388 тис грн, договір № 3п щодо підвального приміщення № 124 в розмірі 440,5 тис грн.

Всі зазначені договори також не містили деталізованих вимог щодо порядку проведення розрахунків між сторонами, а 14.02.2022, 16.02.2022 та 17.02.2022 ОСОБА_6 видав прибуткові касові ордери про сплату ОСОБА_7 коштів (готівкою) в розмірі відповідно 207 тис грн, 388 тис грн, 440,5 тис грн як повну оплату вартості майнових прав. Аналогічно, проведення розрахунків у такій формі суперечило обмеженням щодо граничного розміру розрахунків у готівковій формі за участю фізичної особи.

Після завершення будівництва ЖК «КРАКІВСЬКИЙ» ОСОБА_7 та ОСОБА_8 оформили право власності на відповідні об`єкти нерухомості (19.12.2022 -щодо квартири та 23.01.2023, 09.02.2023 - щодо інших об`єктів).

Згідно з виданими ОСОБА_6 довідками про сплату пайових внесків ОСОБА_8 внесла готівку за квартиру у розмірі 1 521 366 грн, а ОСОБА_7 вніс готівку на загальну суму 1 035 500 грн.

Разом з тим, згідно з декларацією особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_7 за 2020 рік на кінець звітного періоду останній задекларував грошові активи у вигляді готівки у сумі 15 тис доларів США у себе та 5 тис доларів США у своєї дружини ОСОБА_8 .

Відповідно до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_7 за 2021 рік він задекларував власні доходи та доходи своєї дружини на загальну суму 453 113 грн. При цьому, на кінець звітного періоду ОСОБА_7 зазначив незмінними активи у вигляді готівки у сумі 15 тис доларів США у себе та 5 тис доларів США у своєї дружини.

Згідно з декларацією ОСОБА_7 за 2022 рік його та дружини доходи склали 79 8132 грн. При цьому, на кінець звітного періоду ОСОБА_7 зазначив незмінними активи у вигляді готівки у сумі 15 тис доларів США у себе та 5 тис доларів США у своєї дружини.

За декларацією ОСОБА_7 за 2023 рік його та дружини доходи склали 1 235 936 грн. При цьому, на кінець звітного періоду ОСОБА_7 зазначив про збільшення грошових активів на суму 168 231 грн, що перебували на банківському рахунку.

Водночас в деклараціях ОСОБА_7 за 2021-2023 роки відсутні будь-які дані про фінансові зобов`язання, видатки, правочини, за рахунок яких він міг отримати додаткові активи для придбання вказаних об`єктів нерухомості.

Так, доходів ОСОБА_7 і його дружини ОСОБА_8 за 2021-2023 роки у сумі 2 318 950 грн не вистачало для придбання об`єктів нерухомості у ОСОБА_6 загальною вартістю 2 556 866 грн.

Зазначені обставини свідчать про обґрунтованість припущення щодо одержання ОСОБА_10 , як службовою особою, неправомірної вигоди у 2021-2022 роках від ОСОБА_6 за вчинення дій з використанням службового становища щодо укладання та подальшого виконання договору про спільну діяльність з будівництва об`єкта «Військове містечко» на земельній ділянці :04:007:002.

На підставі ухвали слідчого судді ВАКС від 11.09.2025 було проведено обшук за адресою: м. Тернопіль, вул. Бойківська, 3.

У резолютивній частині вказаної ухвали надано дозвіл на відшукання щоденників, документів, «чорнових записів», які містять записи чи інші сліди вчинення злочину, як у паперовому, так й в електронному вигляді (розписок, договорів, контрактів, додаткових угод, їх проектів, листування з приводу їх укладення, листування між особами, які причетні до вчинення вказаного злочину), службового листування, що передувало укладенню договорів, банківських квитанцій (виписок) на зняття/внесення готівкових коштів, інше), а також мобільних терміналів систем зв?язку, електронних та магнітних носіїв інформації, комп?ютерної техніки, у яких містяться відомості про вчинений злочин, які використовувались для обміну інформацією між причетними до вказаного кримінального правопорушення особами та містять переписку вказаних осіб (у т.ч. здійснену за допомогою різноманітного програмного забезпечення - «Skype», «Viber», «Whats App», «Line», «Telegram», «Signal» тощо), а також ті, які містять текстові, аудіо- та відео-файли, що можуть бути використані під час проведення відповідних експертиз, інших речей та документів, які мають значення для встановлення фактичних обставин у кримінальному провадженні.

Під час проведення обшуку виявлено 2 мобільні телефони, що належать ОСОБА_6 , а саме: «iPhone 15», s/n НОМЕР_3 , IMEL НОМЕР_4 , IMEI2 НОМЕР_5 ; «iPhone 8», s/n НОМЕР_6 , IMEI НОМЕР_7 .

Переглядом вмісту мобільного телефону «iPhone 15» встановленого наявність облікового запису « ОСОБА_11 » з абонентським номером « НОМЕР_8 », у месенджерах «WhattsApp», «Viber» виявлено листування з такими абонентами: « ОСОБА_12 » НОМЕР_9 ; « ОСОБА_12 » НОМЕР_10 »; « ОСОБА_13 НОМЕР_11 »; « ОСОБА_7 НОМЕР_12 ».

Переглядом вказаного листування встановлено факти обговорення обставин, пов?язаних з будівництвом багатоквартирного житлового будинку на землях Міністерства оборони України, розташованому у м. Львові.

Також, переглядом «Фототеки» встановлено файли із зображеннями, пов?язаними з будівництвом за адресою: АДРЕСА_1 , а також копію договору про спільну діяльність від 16.08.2021.

Переглядом вмісту телефону «iPhone 8» також встановлено фото розрахунків (аркушів з рукописними записами щодо калькуляції розрахунків) та договору про спільну діяльність від 16.08.2021.

ОСОБА_6 добровільно надав пароль для подолання системи логічного захисту вказаних мобільних телефонів.

Враховуючи неможливість повного копіювання інформації, збереженої на вказаних телефонах, та необхідність проведення відповідного експертного дослідження, прийнято рішення про їх вилучення.

Так, існує сукупність достатніх підстав та розумних підозр вважати, що на вилучених під час обшуку у вказаному будинку мобільних телефонах, що визнані речовими доказами, міститься інформація, яка має доказове значення у цьому провадженні

Під час досудового розслідування цього кримінального провадження, з метою встановлення обставин вчиненого кримінального правопорушення, необхідно забезпечити збереження указаних мобільних телефонів, як речових доказів, з метою проведення відповідних комп?ютерно-технічних експертиз та інших досліджень, а також проведення інших слідчих (процесуальних) дій з використанням цих доказів. Отже, метою арешту є збереження речових доказів.

Зважаючи на викладене, прокурор просив накласти арешт на вказані мобільні телефони, з позбавленням власника права на відчуження, розпорядження та користування ними.

(2) Позиції учасників провадження

У судовому засіданні детектив НАБУ ОСОБА_14 , який діяв на підставі доручення прокурора САП ОСОБА_5 , клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, у ньому зазначених.

Зі свого боку адвокат ОСОБА_15 , який діяв в інтересах власника майна ОСОБА_16 , заперечував проти задоволення заявленого відводу. Вказав, що iPhone 15 було випущено лише у вересні 2023 році, а події, які розслідуються у межах цього провадження, датовано 2021-2022 роками. До того, у клопотанні не зазначено, яка сама інформація на ньому міститься.

Також, той наголошував, що у випадку накладення арешту на відповідні телефони, в ухвалі слідчого судді має бути вказано про повернення таких телефонів власнику.

(3) Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при вирішенні клопотання

Відповідно до підпункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК встановлено загальні правила їх застосування - вони не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

-існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

-потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

-може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом кримінального правопорушення.

Для збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно може бути речовим доказом (перший абзац частини 3 ст. 170 КПК).

Згідно з приписами ч. 10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді визначено необхідність арешту майна.

Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК). До таких ризиків вказаний абзац відносить можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

До того ж, за змістом ч. 2 ст. 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого:

-правову підставу для арешту майна;

-можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні;

-розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

-наслідки арешту майна для, зокрема, третіх осіб.

Отже, з аналізу зазначених у попередніх абзацах норм КПК вбачається, що арешт майна можливо застосувати якщо:

-існує обґрунтована підозра щодо вчинення злочину такої тяжкості, що дозволяє застосування арешту майна;

-майно, на яке накладається арешт, перебуває у власності осіб, щодо майна яких його дозволено накладати;

-речі та документи є тими видами майна, на які може бути накладено арешт;

-це майно є речовим доказом;

-буде досягнуто завдань, для виконання яких прокурор звертається із клопотанням;

-наслідки арешту майна для осіб, чиї права обмежуються, будуть розумними та співрозмірними із завданнями цього кримінального провадження.

У процесі вирішення вказаних питань, слідчий суддя доходить таких висновків щодо кожного з них.

(3.1) Прокурор довів існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину такої тяжкості, що дозволяє застосування арешту майна

З матеріалів клопотання вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.

Шляхом аналізу документів, які додані до клопотання, слідчий суддя доходить висновку, що могло бути вчинено кримінальне правопорушення, про яке зазначається у клопотанні.

Він ґрунтується на підставі сукупності досліджених документів, зокрема:

-витягу з ЄРДР;

-копії ухвали ВАКС про надання дозволу на проведення обшуку від 11.09.2025;

-копії протоколу обшуку від 30.09.2025;

-копії повідомлення про вчинення злочину від 18.10.2024;

-копій протоколів допиту свідків;

-копій декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_7 ;

-копій довідок, договорів про пайову участь, про спільну діяльність з будівництва, про надання послуг щодо юридичного супроводу в процесі виділення, підготовки документів на проведення конкурсу та забудову земельної ділянки;

-копії висновку НАЗК;

-копії протоколу огляду від 01.10.2025;

-копії постанови про визнання речовими доказами від 01.10.2025;

-копії постанови про призначення коплексної судової комп`ютерно-технічної експертизи та експертизи електронних комунікацій від 02.10.2025;

-копій інших матеріалів кримінального провадження.

Отож, описані вище обставини дають можливість дійти висновку, що наразі існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України. Воно носить такий ступінь тяжкості, що дає слідчому судді підстави для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту.

(3.2) Майно, на яке накладається арешт, перебуває у власності особи, щодо майна якої його дозволено накладати

Арешт задля збереження речового доказу може накладатися на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи.

Встановлено, що мобільні телефони «iPhone 15», s/n НОМЕР_3 , IMEI НОМЕР_4 , НОМЕР_13 , «iPhone 8», s/n НОМЕР_6 , IMEI НОМЕР_7 належать саме ОСОБА_6 , що підтверджено протоколом обшуку від 30.09.2025.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що на майно вказаної особи можливо накласти арешт у цьому випадку.

(3.3) Речі та документи є тими видами майна, на які може бути накладено арешт

Прокурор у своєму клопотанні просив накласти арешт на мобільні телефони. Таке майно є рухомим (ч. 2 ст. 181 Цивільного кодексу України). Відтак, на нього може бути накладено арешт.

(3.4) Арешт на майно необхідно накласти з метою збереження речових доказів

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК арешт на майно може бути накладено з метою збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Відповідно до частини першої зазначеної статті речовими доказами, зокрема, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вказані мобільні телефони визнано речовими доказами згідно з постановою про визнання речовим доказом від 01.10.2025.

Телефони є серед переліку речей та документів, для відшукання яких проводився обшук за відповідною адресою. Їх зазначено в ухвалі слідчого судді від 11.09.2025.

Оцінюючи вилучені речі на предмет наявності у них ознак речових доказів, слідчий суддя доходить таких висновків.

Зі змісту протоколу обшуку вбачається, що було віднайдено два мобільні телефони: «iPhone 15» та «iPhone 8», від яких ОСОБА_6 надав пароль для подолання системи логічного захисту.

Під час огляду вмісту мобільного телефону «iPhone 15» було встановлено наявність облікового запису « ОСОБА_11 ». Крім того, у додатках «WhattsApp», «Viber» віднайдено листування з такими абонентами: « ОСОБА_12 » НОМЕР_9 ; « ОСОБА_12 » НОМЕР_10 »; « ОСОБА_13 НОМЕР_11 »; « ОСОБА_7 НОМЕР_12».

За результатами огляду вказаного листування встановлено факт обговорення обставин, пов`язаних із будівництвом багатоквартирного житлового будинку на землях Міністерства оборони України, розташованому у м. Львові.

Також, переглядом «Фототеки» встановлено файли із зображеннями, пов?язаними з будівництвом за адресою: АДРЕСА_1 , а також копію договору про спільну діяльність від 16.08.2021.

Окрім цього, під час огляду вмісту телефону «iPhone 8» також віднайдено фото розрахунків (аркушів з рукописними записами щодо калькуляції розрахунків) та договору про спільну діяльність від 16.08.2021.

Зі змісту долучених до клопотання пояснень спеціаліста, які є додатками до протоколів огляду вилучених телефонів, вбачається, що вдалося здійснити копіювання доступної частини даних, однак не виявилось можливим здійснити копіювання окремих даних.

Слідчий суддя також зважає на те, що постановою старшого детектива НАБУ ОСОБА_17 від 02.10.2025 було призначено комплексну судову комп`ютерно-технічну експертизу та експертизу електронних комунікацій. На вирішення експерту поставлено, серед іншого, такі питання: чи наявна на наданих на дослідження мобільних телефонах, зокрема, система логічного захисту доступу до інформації, що зберігається на їх вбудованих носіях пам`яті, яка вимагає уведення ключа (коду, пароля, тощо), та якщо так, чи можливо її подолати; чи можливо скопіювати інформацію, яка зберігається на вбудованих носіях пам`яті, доступ до яких пов`язано із подоланням системи логічного захисту.

Суттєвим для встановлення такої інформації є наявність самих мобільних телефонів, які будуть становити предмет дослідження експерта, що узгоджується із положеннями п. 13.3 розділу ІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5, зі змінами, чинними на час розгляду справи).

Отож, на переконання слідчого судді, наявні достатні підстави вважати, що існує можливість використання такого майна як доказу у кримінальному провадженні і воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Твердження адвоката про безпідставність накладення арешту саме на телефон «iPhone 15» є необґрунтованими, оскільки відповідні пристрої мають системи передачі та зберігання даних, які дозволяють, зокрема, переносити інформацію з одного телефона на інший цієї ж марки. Отож, наявність саме цієї моделі не виключає можливості збереження на ній відомостей, які мають значення для цього кримінального провадження.

(3.5) Завдяки арешту буде досягнуто завдань, для виконання яких прокурор звертається із клопотанням

Завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Зокрема, зважаючи на обставини, що розслідуються у межах цього провадження, обґрунтованою є можливість знищення, приховування, псування інформації чи самих пристроїв, які було вилучено під час обшуку.

(3.6) Наслідки арешту майна для осіб, чиї права обмежуються, будуть розумними та співрозмірними із завданнями цього кримінального провадження

Критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. При цьому, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є їй пропорційними. Водночас будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

КПК у частині четвертій статті 173 визначає, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При цьому, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК).

На переконання слідчого судді, накладення арешту в цьому випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження. При цьому, суд враховує, серед іншого, суспільну небезпеку можливого кримінального правопорушення, його специфіку та тяжкість.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено негативних наслідків арешту майна для третіх осіб. Що стосується прав та законних інтересів власника майна, то слідчий суддя вважає, що такі обмеження не є занадто обтяжливими для нього. Мобільні телефони не є занадто вартісним майном, а, за необхідності, інформацію з них можна скопіювати з так званого хмарного сховища або ж у НАБУ.

З урахуванням зазначеного, слідчий суддя переконаний, що накладення арешту у цьому випадку є пропорційним та співрозмірним завданням кримінального провадження та переслідує легітимну мету.

Також слідчий суддя вважає обґрунтованим застосувати заборону відчужувати, користуватися та розпоряджатися майном, зважаючи на встановлені ризики знищення, приховування, псування майна, яке є речовим доказом.

Накладення арешту на майно не є припиненням або позбавленням права власності на нього. Такий захід є лише тимчасовим обмеженням права власності. При цьому, такі обмеження власності на майно не перешкоджають здійсненню звичайної господарської діяльності.

На підставі викладеного, слідчий суддя постановив:

-клопотання прокурора САП ОСОБА_18 про арешт майна задовольнити;

-накласти арешт (із забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися) на мобільні телефони: «iPhone 15», s/n НОМЕР_3 , IMEI НОМЕР_4 , НОМЕР_13 , «iPhone 8», s/n НОМЕР_6 , IMEI НОМЕР_7 , вилучені під час обшуку в будинку за адресою: АДРЕСА_3 .

-ухвала про арешт виконується негайно;

-копію цієї ухвали вручити/надіслати детективу та власнику майна невідкладно.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна у порядку, передбаченому частиною 1 статті 174 КПК.

На ухвалу слідчого судді впродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга, яка подається до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі її подання ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1