Справа № 991/8094/25
Провадження №11-сс/991/561/25
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційні скарги прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури та захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12 серпня 2025 року, якою частково задоволено клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 та змінено застосований до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді застави,

УСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12 серпня 2025 року частково задоволено клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 : змінено запобіжний захід з тримання під вартою, застосований ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.06.2025 року на запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 302 800 000 гривень та негайно звільнено підозрюваного з-під варти в залі суду.

Не погодившись із указаним рішенням, прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі - САП) ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_6 звернулися до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду з апеляційними скаргами.

04 вересня 2025 року захисник ОСОБА_6 подав доповнення до своєї апеляційної скарги та заперечення на апеляційну скаргу прокурора.

Прокурор у своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12.08.2025 та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0001148 від 12.12.2024 із запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Апеляційна скарга прокурора обґрунтована тим, що ухвала слідчого судді є незаконною, необгрунтованою та невмотивованою, висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та істотно порушують вимоги кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим таке рішення підлягає скасуванню з огляду на наступне:

-рішення Ради суддів України (далі - РСУ) від 22.07.2025 № 34 не є джерелом права, тобто не має нормативно-правового характеру, не є обов`язковим до виконання судами та не може підміняти норми КПК України, а КПК України відповідно не містить вимоги отримання згоди ВРП на тримання під вартою особи, яка не є суддею;

-слідчим суддею не взято до уваги відомості, які містилися у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2024, які могли істотно вплинути на висновки слідчого судді, оскільки вказаною постановою фактично підтверджено законність припинення повноважень судді ОСОБА_5 ;

-слідчий суддя у оскаржуваному рішенні послався на рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя (далі - Друга Дисциплінарна палата ВРП) від 04.12.2024 № 3531/2дп/15-24, відповідно до якого суддю притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді подання про звільнення судді з посади. Вказане рішення прийнято після відрахування судді зі штату суду у зв`язку із припиненням повноважень судді на підставі ч. 6 ст. 126 Конституції України через факт набуття суддею громадянства іншої держави (російської федерації);

-27.02.2025 ВРП звільнила суддю з посади судді на підставі п. 3 ч. 6 ст. 126 Конституції України. Вказане рішення ВРП від 27.02.2025 скасоване постановою Великої Палати Верховного Суду (далі - ВП ВС ) від 05.06.2025 (справа № 990SCGC/8/25). ВП ВС зазначила, що, згідно зі статтею 121 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», повноваження судді припиняються у разі припинення його громадянства відповідно до Закону України «Про громадянство України» або набуття суддею громадянства іншої держави - з дня припинення громадянства України або набуття громадянства іншої держави;

-ВП ВС дійшла висновку, що звільнити з посади судді можна особу, яка є суддею в розумінні статті 52 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», зокрема займає штатну суддівську посаду в одному із судів України і здійснює правосуддя на професійній основі. Натомість звільнення особи з посади судді у випадку, коли вона цю посаду вже не займає у зв`язку з припиненням повноважень судді з передбачених статтею 126 Конституції України підстав, не здійснює правосуддя і відрахована зі штату відповідного суду, не узгоджується з вимогами зазначеної статті Основного Закону України та норм законів України № 1402-VIII та № 1798- VIII;

-поза увагою слідчого судді залишилось, наприклад, рішення ВРП від 10 липня 2023 року № 701/0/15-23, де остання зауважила, що припинення повноважень судді на підставі ч. 7 ст. 126 Конституції України унеможливлює розгляд ВРП подання про надання згоди і утримання його під вартою;

-14.08.2025 ВРП у своєму рішенні № 1727/0/15-25 відмовила у вжитті заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя за зверненням РСУ, зазначивши про факти, викладені у вищезазначеній постанові ВП ВС, а також про те, що висновки Ради суддів України, викладені в рішенні від 22 липня 2025 року № 34, не узгоджуються з вимогами ч. 7 ст. 126 Конституції України, із законами України «Про судоустрій і статус суддів» і «Про Вищу раду правосуддя» та положенням Регламенту ВРП, а тому відсутні підстави для вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя, визначених ст. 73 Закону України «Про Вищу раду правосуддя».

У запереченнях захисника ОСОБА_6 на апеляційну скаргу прокурора захисник просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора виходячи з наступного:

-ВРП, не маючи належних та допустимих доказів, фактично самостійно визначила предмет перевірки та створила для себе підстави для ухвалення індивідуального рішення щодо ОСОБА_5 . Такі дії свідчать про вихід ВРП за межі повноважень, передбачених ст. 73 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», і прямо порушують вимоги ч. 2 ст. 19 Конституції України;

-ВРП перевищила межі своїх повноважень, розглянувши питання, яке не було предметом належного звернення, порушила процедуру, передбачену ст. 73 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» та главою 24 Регламенту ВРП, здійснила втручання у статус судді ОСОБА_5 , не маючи для цього передбаченої законом правової основи;

-апеляційна скарга прокурора ґрунтується на незаконному та протиправному рішенні ВРП від 14.08.2025 № 1727/0/15-25, яке оскаржене до Касаційного адміністративного суду, а тому такі відомості та обґрунтування беззаперечно не можуть бути взяті до уваги Судом при розгляді апеляційної скарги прокурора на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12.08.2025 у справі № 991/8094/25;

-прокурором подано необґрунтовану та безпідставну апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12.08.2025 у справі № 991/8094/25.

Захисник ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12.08.2025 та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про зміну запобіжного заходу та змінити застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з альтернативою у вигляді застави на особисте зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, у зв`язку з чим таке рішення підлягає скасуванню з огляду на наступне:

-станом на день вручення повідомлення про підозру судді ОСОБА_5 досудове розслідування кримінального провадження № 0001148 від 12.12.2024 здійснювалося із грубим порушенням правил підслідності - Головним слідчим управлінням Служби безпеки України під процесуальним керівництвом Офісу Генерального прокурора. Відповідно до вимог КПК України, Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» та Закону України «Про прокуратуру» досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001148 від 12.12.2024 могли здійснювати виключно детективи НАБУ під процесуальним керівництвом прокурорів САП;

-в силу вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_5 не набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001148 від 12.12.2024, оскільки складання, погодження, підписання та вручення повідомлення про підозру відбулося неуповноваженою особою на підставі доказів, зібраних органом, який не мав на це процесуальних повноважень;

-сукупність матеріалів сторони обвинувачення та аналіз повідомлення про підозру від 18.06.2025 встановлює відсутність підстав для «розумної підозри» щодо причетності судді ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення;

-наразі ще триває розгляд скарги на повідомлення про підозру від 18.06.2025 ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, в межах кримінального провадження № 0001148 від 12.12.2024;

-непомірним є розмір застави, визначеної ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.06.2025 у справі № 761/25195/25 та залишеним без змін ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду. Застава в розмірі 302 800 000 гривень не відповідає реальним фінансовим можливостям ОСОБА_5 та його родини;

-відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

В судове засідання з`явились підозрюваний ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 та прокурор САП ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту, просили задовольнити її у повному обсязі, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора САП; прокурора САП ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу, просив задовольнити її у повному обсязі, заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту; дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг та заперечень на них, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Із положень ч. 1 ст. 177 КПК України вбачається, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

В апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених КПК України (ч. 3 ст. 392 КПК України). У частинах 1 та 2 ст. 309 КПК України наведено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

КПК України встановлює можливість апеляційного оскарження ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді застави або про відмову в застосуванні такого заходу (п. 51 ч. 1 ст. 309 КПК України).

Термін «застосування запобіжного заходу» охоплює не тільки його «обрання», але й «зміну» на інший запобіжний захід (судові рішення Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі - ККС ВС) від 18.12.2018 у справі № 628/969/18 та від 28.03.2019 у справі № 286/1695/18).

Сторони кримінального провадження мають право оскаржувати в апеляційному порядку ухвалу слідчого судді про зміну підозрюваному обраного запобіжного заходу у випадку, якщо застосування такого запобіжного заходу або відмова в його застосуванні підлягають апеляційному оскарженню відповідно до ч. 1 ст. 309 КПК України (постанова Першої судової палати ККС ВС від 17.05.2021 у справі № 335/9520/19).

У цьому провадженні сторона захисту та прокурор САП оскаржують ухвалу слідчого судді про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді застави, за клопотанням захисника про зміну запобіжного заходу, яке подано в порядку ст. 201 КПК України. Оскаржуваною ухвалою слідчий суддя, за результатами розгляду клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, частково задовольнив вказане клопотання та вирішив питання про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосований до підозрюваного ОСОБА_5 ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 18 червня 2025 року (справа №761/25195/2025, провадження №/1-кс/761/16847/2025), на запобіжний захід у виді застави в розмірі 100 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 302 800 000 (триста два мільйони вісімсот тисяч) гривень.

На думку колегії суддів, оскаржувана ухвала фактично є судовим рішенням про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосуванням застави, а тому є ухвалою про застосування застави в розумінні п. 51 ч. 1 ст. 309 КПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку. З цих підстав, ухвала слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12 серпня 2025 року може бути оскаржена в апеляційному порядку під час досудового розслідування відповідно до ст. 309 КПК України.

Щодо законності та обґрунтованості ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12 серпня 2025 року, то колегія суддів зазначає наступне.

На переконання слідчого судді, до моменту ухвалення ВРП рішення про звільнення ОСОБА_5 з посади судді або позбавлення його суддівського статусу питання реалізації ним гарантій суддівської незалежності залишається неврегульованим, що й стало підставою для зміни запобіжного заходу.

Підставою прийняття ухвали слідчий суддя зазначив Рішення РСУ № 34 від 22 липня 2025 року (яке не має нормативно-правового характеру) та на Рішення ВРП № 354/0/15-25 від 27 лютого 2025 року, яким у подібних обставинах, під час вирішення питання про звільнення судді з посади після відрахування його зі штату суду у зв`язку з припиненням повноважень на підставі частини шостої статті 126 Конституції України (через набуття громадянства іншої держави), було ухвалено рішення про звільнення судді з посади на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

Колегія суддів відхиляє зазначені висновки слідчого судді виходячи з наступного.

Згідно Наказу № 3097-к від 04.10.2022 «Про відрахування судді ОСОБА_5 зі штату Верховного Суду» ОСОБА_5 , суддя Верховного Суду у Касаційному господарському суді, вважається таким, чиї повноваження судді припинено у зв`язку із встановленням факту набуття ним громадянства іншої держави (том 4, а.с. 7). У матеріалах провадження відсутні дані, які б свідчили про скасування або втрату чинності вказаного наказу.

Згідно частини 6 ст. 368 КПК України, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах ВС.

У Постанові ВП ВС від 05.06.2025 (справа № 990SCGC/8/25) ВС зазначив, що, згідно зі ст. 121 Закону України № 1402-VIII від 2 червня 2016 року, повноваження судді припиняються у разі припинення його громадянства відповідно до Закону України «Про громадянство України» або набуття суддею громадянства іншої держави - з дня припинення громадянства України або набуття громадянства іншої держави (п. 114). ВП ВС дійшла висновку, що звільнення особи з посади судді у випадку, коли вона цю посаду вже не займає у зв`язку з припиненням повноважень судді з передбачених статтею 126 Конституції України підстав, не здійснює правосуддя і відрахована зі штату відповідного суду, не узгоджується з вимогами зазначеної статті Основного Закону України та норм законів України № 1402-VIII від 2 червня 2016 року та № 1798-VIII від 21 грудня 2016 року (п. 117).

Рішення ВРП № 124/0/15-25 від 28 січня 2025 року (прийняте за результатами розгляду скарги на рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 04 грудня 2024 року № 3531/2дп/15-24), на яке покликається слідчий суддя, скасоване постановою ВП ВС від 05.06.2025 (справа № 990SCGC/8/25).

Окрім того, у рішенні ВРП № 1727/0/15-25 від 14.08.2025 ВРП відмовила у вжитті заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя за зверненням РСУ, зазначивши, що висновки РСУ, викладені в рішенні від 22 липня 2025 року № 34, не узгоджуються з вимогами частини сьомої статті 126 Конституції України, із законами України «Про судоустрій і статус суддів» і «Про Вищу раду правосуддя» та положеннями Регламенту ВРП, а тому відсутні підстави для вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя, визначених статтею 73 Закону України «Про Вищу раду правосуддя».

Таким чином, матеріали клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу, застосованого до підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0001148 від 12.12.2024 не містять відомостей про зміну будь-яких обставин, які стали підставою для застосування до нього запобіжного заходу. Не встановлення таких обставин слідчим суддею, здійснено без передбачених кримінальним процесуальним законом підстав.

У зв`язку із вищевикладеним, апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню. Оскаржувану ухвалу слідчого судді належить скасувати, а у задоволенні клопотання захисника - відмовити.

На підставі наведеного, керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 201, 370, 404, 405, 407, 409, 411, 412, 419, 532 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12 серпня 2025 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.

В задоволенні апеляційних скарг в іншій частині - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3