Провадження № 1-кс/344/8498/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_3 , яке погоджено з прокурором Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000231 від 14.03.2025,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором в обґрунтування якого покликався на те, що п`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000231 від 14.03.2025, за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що службові особи Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці налагодили механізм систематичного вимагання та отримання неправомірної вигоди від суб`єктів підприємницької діяльності за виготовлення декларацій-дозволів на виконання робіт із підвищеною небезпекою та відповідності матеріально-технічної бузи вимогам законодавства про охорону праці; проведення фіктивних навчань та іспитів на знання законодавства з питань охорони праці та видачу відповідних посвідчень, не виявлення порушень вимог законодавства про працю під час проведення перевірочних заходів, а також неналежне розслідування нещасних випадків на виробництві з метою уникнення відповідальності власниками та керівниками суб`єктів підприємницької діяльності.

Так, згідно матеріалів кримінального провадження до протиправної діяльності причетні: начальник Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці ОСОБА_5 , який організував схему вимагання та одержання неправомірної вигоди, його дружина ОСОБА_9 , яка виступає посередником під час вимагання та одержання неправомірної вигоди, перший заступник начальника Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці ОСОБА_10 , який спільно із своїм керівником та іншим заступником ОСОБА_11 вимагають та одержують неправомірну вигоду від суб`єктів господарювання. Крім цього, вищевказані особи залучили до протиправної діяльності начальника управління інспекційної діяльності Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці ОСОБА_6 , начальника відділу з питань праці західного напрямку ОСОБА_7 , заступника начальника відділу з питань праці західного напрямку ОСОБА_12 , інспектора відділу з питань праці західного напрямку ОСОБА_13 , а також службових осіб Управління інспекційної діяльності в Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, а також Управління інспекційної діяльності в Тернопільській області, які виступають виконавцями протиправного механізму вимагання та одержання неправомірної вигоди від суб`єктів господарювання.

Крім цього, вищевказані особи залучили до своєї протиправної діяльності ряд посадових осіб суб`єктів господарювання, які надають послуги з питань охорони праці (проведення навчань, підготовка документів для подання декларацій, виготовлення дозволів тощо), зокрема: директора ТОВ «Західний центр охорони праці» ОСОБА_8 , працівника ТОВ «Карпаттехноальянс» ОСОБА_14 , директора ТОВ «Консалтингова компанія "Успіх» ОСОБА_15 , а також службових осіб ТОВ «Тернопільський ЕТЦ Держпраці» та ТОВ «Чернівецький ЕТЦ Держпраці».

Вказані обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема, рапортами оперативного підрозділу, протоколами допитів свідків, протоколами негласних слідчих (розшукових) дій, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Під час проведення досудового розслідування в ході проведення обшуків у службовому кабінеті, який займає ОСОБА_5 та ОСОБА_10 у приміщенні Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, а також за місцем проживання ОСОБА_5 виявлено аркуші паперу, на яких наявні записи щодо юридичних осіб, які надають послуги в питаннях охорони праці та, ймовірно, щодо сум одержаної від них ОСОБА_5 та ОСОБА_10 неправомірної вигоди. Серед них наявне ТОВ «Центр експертиз «ТІМ».

В ході досудового розслідування даного кримінального провадження 03.12.2025 на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області проведено обшук в офісних приміщеннях, що за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Південний Бульвар, 38, де здійснюють свою діяльність ТОВ «Центр експертизи «ТІМ», ТОВ «Центр експертиз «ТІМ», в ході якого заступником директора ТОВ «Центр експертизи «ТІМ» ОСОБА_16 добровільно видано в прошитому та пронумерованому вигляді листи до Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про створення комісій для перевірки знань з питань охорони праці, накази про створення цих комісій, а також протоколи засідань цих комісій на 333 арк.

03.12.2025 вищевказані документи визнано речовими доказами, оскільки вони містять відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчим у клопотанні вказано, що враховуючи викладене, виникла необхідність у накладенні арешту на вилучені в офісних приміщеннях, що за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Південний Бульвар, 38, де здійснюють свою діяльність ТОВ «Центр експертизи «ТІМ», ТОВ «Центр експертиз «ТІМ» документиз метою збереження речових доказів, оскільки останні відповідають ознакам, визначеним ст. 98 КПК України.

Слідчий подав заяву у якій просив розгляд клопотання здійснювати без його участі, вимоги клопотання підтримує в повному обсязі, просить клопотання задовольнити.

Адвокатом ОСОБА_17 , яка діє в інтересах ОСОБА_18 , подано клопотання про розгляд справи про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000231 без участі ОСОБА_18 та його представника.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних(розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень КПК України судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання та надані документи, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Встановлено, що слідчий звернувся з вказаним клопотання, яке відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Ст. 173 КПК України визначено порядок вирішення питання про арешт майна.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар. Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

З клопотання вбачається, що п`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000231 від 14.03.2025, за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Як зазначено у клопотанні, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що службові особи Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці налагодили механізм систематичного вимагання та отримання неправомірної вигоди від суб`єктів підприємницької діяльності за виготовлення декларацій-дозволів на виконання робіт із підвищеною небезпекою та відповідності матеріально-технічної бузи вимогам законодавства про охорону праці; проведення фіктивних навчань та іспитів на знання законодавства з питань охорони праці та видачу відповідних посвідчень, не виявлення порушень вимог законодавства про працю під час проведення перевірочних заходів, а також неналежне розслідування нещасних випадків на виробництві з метою уникнення відповідальності власниками та керівниками суб`єктів підприємницької діяльності.

03.12.2025 на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області проведено обшук в офісних приміщеннях, що за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Південний Бульвар, 38, де здійснюють свою діяльність ТОВ «Центр експертизи «ТІМ», ТОВ «Центр експертиз «ТІМ», в ході якого заступником директора ТОВ «Центр експертизи «ТІМ» ОСОБА_16 добровільно видано в прошитому та пронумерованому вигляді листи до Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про створення комісій для перевірки знань з питань охорони праці, накази про створення цих комісій, а також протоколи засідань цих комісій на 333 арк.

Відповідно до постанови старшого слідчого в ОВС П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_3 від 03.12.2025 року: добровільно видані ОСОБА_16 в прошитому та пронумерованому вигляді листи до Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про створення комісій для перевірки знань з питань охорони праці, накази про створення цих комісій, а також протоколи засідань цих комісій на 333 арк.,- визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000231 від 14.03.2025 року , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366-2, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 98 КПК України «Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення».

В той же час, згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Крім того, у справі «Ізмайлов проти росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Аналіз відповідних норм КПК України, що регламентують питання арешту майна, свідчить про те, що арешт майна може бути накладений щодо будь-якого майна, навіть майна осіб не причетних до вчинення злочину, якщо вказане майно містить ознаки речового доказу, може бути використане стороною обвинувачення в процесі доказування.

Якщо ж майно не містить ознак речового доказу, то таке майно може бути арештовано виключно в тому разі, якщо воно належить певній особі та вказана особа має певний процесуальний статус (підозрюваний, обвинувачений, юридична особа - суб`єкт спеціальної конфіскації).

Слідчим поза розумним сумнівом доведено наявність достатніх підстав вважати, що майно, зазначене у клопотанні , відповідно до ст. 98 КПК України відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Отже, на підставі вищенаведеного та враховуючи наявність правових підстав для задоволення клопотання, та з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки, незастосування накладення арешту, може призвести до наслідків, визначених ч. 11 ст. 170 КПК України, зокрема, таких як його зникнення, втрати або пошкодження майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, а також правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, керуючись засадами розумності та співмірності, вважаю,що клопотання слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт із забороною володіння, користування та розпорядження на вилучені в ході проведення обшуку 03.12.2025 в офісних приміщеннях, що за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Південний Бульвар, 38, де здійснюють свою діяльність ТОВ «Центр експертизи «ТІМ», які добровільно видані ОСОБА_16 , в прошитому та пронумерованому вигляді листи до Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про створення комісій для перевірки знань з питань охорони праці, накази про створення цих комісій, а також протоколи засідань цих комісій на 333 арк. з метою збереження речових доказів, до його скасування у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст складено та підписано 11.12.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1