УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження № 0000300 від 29.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 . Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000300 від 29.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , діючи спільно та за попередньою змовою із ОСОБА_7 , в період часу з 23 квітня 2025 року по 29 квітня 2025 року, організували незаконну порубку дерев на території полезахисної лісової смуги за межами с. Громадське Літинської ОТГ Вінницького району Вінницької області, яка перебуває у комунальній власності Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області, вчинивши кримінальне правопорушення проти довкілля за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , діючи спільно та за попередньою змовою із ОСОБА_7 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на спричинення шкоди навколишньому природньому середовищу, підшукали осіб, а саме ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , у якості безпосередніх виконавців таких робіт, за відповідну винагороду, а також, з метою вчинення злочину використали вантажний автомобіль марки «DAF», моделі «TE 95 XF», державний номерний знак НОМЕР_1 , у складі із напівпричепом марки «ПП», моделі «WIELTON», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником яких являється ТОВ «НАЗАРЕТ ТРАНС», керівником якого є батько ОСОБА_7 - ОСОБА_12 .

У подальшому, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою та спільно із ОСОБА_7 , посягаючи на охоронювані законодавством суспільні відносини, які забезпечують раціональне використання лісів, їхню охорону та відтворення, в порушення вимог ст.ст. 5, 12 Закону України «Про охорону навколишнього середовища» та всупереч ч. 1 ст. 4 Лісового кодексу України, згідно якої до лісового фонду України належать усі ліси на території України незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, у тому числі лісові ділянки, захисні насадження лінійного типу площею не менше 0,1 гектара, інші лісовкриті землі; п.п.1 п. 7 Порядку поділу лісів на категорії та виділення особливо захисних лісових ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2007 року №733, відповідно до якого до категорії захисних лісів відносяться лісові ділянки, що виконують функцію захисту навколишнього природного середовища та інженерних об`єктів від негативного впливу природних та антропогенних факторів, зокрема: лісові насадження лінійного типу (полезахисні лісові смуги); ч. 1 ст. 67 Лісового кодексу України, відповідно до якого заготівля деревини може здійснюватися у порядку спеціального використання лісових ресурсів; ч. 1 ст. 69 Лісового кодексу України, яка встановлює, що спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом лісорубним квитком або лісовим квитком, що видається безоплатно; п. 2 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №761 від 23 травня 2008 року, згідно якого лісорубний або лісовий квиток є основним документом, на підставі якого: здійснюється спеціальне використання лісових ресурсів; ведеться облік дозволених до відпуску запасів деревини та інших продуктів лісу, встановлюються строки здійснення лісових користувань та вивезення заготовленої продукції, строки і способи очищення лісосік від порубкових решток, а також облік природного поновлення лісу, що підлягає збереженню; ведеться облік плати, нарахованої за використання лісових ресурсів; п. 3 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №761 від 23 травня 2007 року, яким передбачено, що лісорубний квиток видається органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, територіальними органами Держлісагентства на заготівлю деревини під час проведення рубок головного користування на підставі затвердженої в установленому порядку розрахункової лісосіки; п. 8 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №761 від 23 травня 2007 року, згідно якого лісовий квиток видається власником лісів або постійним лісокористувачем, не маючи спеціального дозволу на використання лісових ресурсів, лісорубного або лісового квитка, з корисливих мотивів, з метою незаконної порубки деревини для використання її для побутових потреб, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення шкоди навколишньому природньому середовищу, в усній формі, шляхом телефонної розмови, надали вказівку ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які не були обізнані у їх злочинному намірі та були повідомлені про наявність дозволу на порубку дерев, переміститись на територію полезахисної лісової смуги за межами с. Громадське Літинської ОТГ Вінницького району Вінницької області, яка перебуває у комунальній власності Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області, розташованій за географічними координатами: «49.3921615, 27.9435214», де здійснити вирубку сироростучих та сухостійних плодових дерев, після чого завантажити їх до наданого ОСОБА_7 вантажного автомобіля.

Надалі, вказані вище особи, будучи запевненими, що вони діють на законних підставах, перебуваючи на території полезахисної лісової смуги за межами с. Громадське Літинської ОТГ Вінницького району Вінницької області, за географічними координатами: «49.3921615, 27.9435214», в період часу з 23 квітня 2025 року по 29 квітня 2025 року, виконуючи вказівки ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які періодично приїжджали на територію вказаної лісосмуги та контролювали останніх, за допомогою двох бензинових бензопил марки «Дніпро М», з серійними номерами №DSG-45H та №DSG-52H, здійснили незаконну самовільну порубку дерев шляхом повного відокремлення стовбура від кореня у спосіб спилювання, а саме: двадцяти шести сироростущих плодових дерев породи «Черешня» та «Вишня» з діаметрами стовбурів: 26, 18, 68, 52, 12, 8, 54, 38, 32, 32, 28, 38, 36, 44, 44, 10, 34, 46, 28, 44, 58, 54, 40, 30 та 48 сантиметрів та тридцяти дев`яти сухостійних плодових дерев породи «Черешня» та «Вишня» з діаметрами стовбурів: 58, 28, 34, 44, 42, 42, 56, 44, 42, 48, 26, 40, 40, 42, 50, 50, 18, 26, 30, 28, 32, 38, 26, 50, 30, 52, 58, 44, 64, 54, 38, 38, 30 40, 34, 44, 26, 58, 60 та 66 сантиметрів, після чого розпилили такі на колоди для завантаження на вантажний автомобіль марки «DAF», моделі «TE 95 XF», державний номерний знак НОМЕР_1 , у складі із напівпричепом марки «ПП», моделі «WIELTON», державний номерний знак НОМЕР_2 , для подальшого перевезення та реалізації вищевказаної деревини.

Відповідно до висновку інженерно-екологічної експертизи, розмір шкоди заподіяної навколишньому природному середовищу внаслідок порубки 65 (шістдесяти п`яти) дерев породи «Вишня» та «Черешня» поза межами населеного пункту с. Громадське Літинської ОТГ Вінницького району Вінницької області, яка перебуває у комунальній власності Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області, станом на 2025 рік, становить 2 046 705,19 гривень (два мільйони сорок шість тисяч сімсот гривень дев`ятнадцять коп.).

Отже, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , своїми умисними протиправними діями, які виразились у організації незаконної порубки 65 (шістдесяти п`яти) дерев порід «Вишня» та «Черешня» у полезахисній лісовій смузі за межами с. Громадське Літинської ОТГ Вінницького району Вінницької області, яка перебуває у комунальній власності Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області, спричинили майнову шкоду навколишньому природньому середовищі на загальну суму 2 046 705,19 гривень (два мільйони сорок шість тисяч сімсот гривень дев`ятнадцять коп.), обраховану відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 року за № 665 «Про затвердження такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної лісу», що згідно примітки до ст. 246 КК України є тяжкими наслідками, оскільки матеріальний збиток більше як у 60 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

18.09.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, тобто у незаконній порубці дерев у захисних лісових насадженнях, що спричинило тяжкі наслідки, вчиненої за попередньою змовою групою осіб.

Вина підозрюваного ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема:

?Рапортом Єдиного обліку;

?Протоколом ОМП від 29.04.2025;

?Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

?Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

?Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

?Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

?Протоколом ОМП від 08.05.2025;

?Висновком інженерно-екологічної експертизи;

?Протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 ;

?Протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 ;

?Протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 ;

?Допитом представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_13 ;

?Іншими доказами в їх сукупності.

Підставою застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

1.переховування підозрюваного від органу досудового розслідування (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років;

2.незаконного впливу підозрюваного на свідків у кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України),

Приймаючи до уваги вищевикладене, а також те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, вважав, що ризики є недоведеними.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні обставини викладені в повідомлені про підозру заперечував, просив суд відмовити у задоволенні клопотання.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників, дослідивши матеріали клопотання слідчого та матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного висновку.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчими СВ відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000300 від 29.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 18 вересня 2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, тобто у незаконній порубці дерев у захисних лісових насадженнях, що спричинило тяжкі наслідки, вчиненої за попередньою змовою групою осіб.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання з додатками, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що на час розгляду клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України обґрунтована, про що свідчать докази, які зібрані в кримінальному провадженні та доведені прокурором при розгляді даного клопотання. Причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення достатньою мірою, для даної стадії кримінального провадження, доводиться доказами, які долучені слідчим до матеріалів клопотання.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, зокрема санкцією ч. 4 ст. 246 КК України, передбачене максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років.

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що він обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи підозрюваний наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

В судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зокрема, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років, усвідомлюючи тяжкість інкримінованого правопорушення та можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі може бути підставою та мотивом для підозрюваного до переховування, що в своїй сукупності свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від потерпілих свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на потерпілих та свідків може існувати не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілих, свідків та дослідження їх судом.

Враховуючи, що підозрюваному відомі персональні дані свідків у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до переконання, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на вказаних осіб, шляхом проведення зустрічей з ними, спонуканням до зміни показів з метою надання останніми показань, які є вигідними саме для підозрюваного, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Судом також враховано, що ОСОБА_5 неодружений, має постійне місце проживання, раніше не судимий. Разом з тим, це не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини на даний час не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.

Крім того, судом встановлено, що відповідно висновку експерта, збитки від кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 становлять 2 046 705,19 гривень (два мільйони сорок шість тисяч сімсот гривень дев`ятнадцять коп.).

За змістом ст. 131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а відтак їх застосування має на меті досягнення дієвості цього провадження.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування іншого запобіжного заходу ніж цілодобовий домашній арешт, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, які вказані слідчим та доведені матеріалами справи. Тому, для досягнення мети застосування запобіжних заходів, на даному етапі досудового розслідування запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є необхідним та доцільним. Інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення, особу підозрюваного, його відношення до вчиненого правопорушення, відомості про його сімейний та матеріальний стан, розмір збитків завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушенням, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та є співмірним з вчиненим кримінальним правопорушенням.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , строком на два місяці.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

?прибувати на виклики до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою на визначений ними час;

?не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований і проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

?повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання, роботи або навчання;

?здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Ухвала про застосування домашнього арешту стосовно ОСОБА_5 діє в межах строку досудового розслідування, але не більше 60 днів, починаючи з 29.09.2025 року.

Копію ухвали суду для організації виконання направити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя