ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

захисника підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 листопада 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором у кримінальному проваджені ОСОБА_7 , звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України в рамках кримінального провадження, 21.11.2025 внесеного до ЄРДР під №0002864.

Клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, обґрунтованість якої стверджується матеріалами кримінального провадження, а також існують підстави вважати, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, або ж продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Посилаючись на це, слідчий у поданому клопотанні просить застосувати до підозрюваного найсуворіший запобіжний захід у виді тримання під вартою, із визначенням розміру застави, оскільки лише такий запобіжний захід зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, так як існують обґрунтовані ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. При цьому, жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.11.2025 таке клопотання слідчого задоволено частково.

Підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 22.11.2025 до 20.01.2026 включно.

Водночас, ОСОБА_8 визначено заставу в розмірі 140 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 423 920 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою юридичною чи фізичною особою (заставодавцем).

У разі внесення застави підозрюваним ОСОБА_8 або заставодавцем зазначеного розміру, на підозрюваного покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою ж їх вимогою; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; здати на зберігання у відповідний орган Управління Державної міграційної служби України паспорт України для виїзду за кордон.

Роз`яснено підозрюваному наслідки невиконання покладених зобов`язань. У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, у розмірі, визначеному в даній ухвалі, підозрюваний ОСОБА_8 та заставодавець повинні виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з під-варти у зв`язку із внесенням застави ОСОБА_8 вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у виді застави.

Таке своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, яке відноситься до тяжких злочинів, його особу, а також існування ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, що й дає обґрунтовані підстави для обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, із визначенням розміру застави. При цьому, жоден більш м`який запобіжних захід, не пов`язаний із триманням під вартою, не зможе дієво запобігти доведеним стороною обвинувачення ризикам.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій просить його скасувати та відмовити в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу. Зазначає про те, що слідчий суддя не звернув уваги на необґрунтованість оголошеної ОСОБА_8 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, оскільки така є надуманою, що на його думку, підтверджується документами і речовими доказами, які були здобуті органами дізнання та досудового розслідування. При цьому, звертає увагу на те, що ОСОБА_8 сприяв органам дізнання та досудового розслідування у розкритті цього кримінального правопорушення. Так, він добровільно надав мобільний телефон, всю відому йому інформацію щодо невстановлених досудовим розслідуванням осіб, у тому числі інформацію і номери мобільних телефонів «гр.Мунтяна», який звертався до нього з пропозицією щодо отримання та подальшого відправлення брухту і відходів алюмінію. Також вважає, що органом досудового розслідування взагалі не доведено факту попередньої змови між ОСОБА_8 та невстановленими особами, з метою заволодіння майном потерпілого.

Окрім того, апелянт зазначає про те, що сторона обвинувачення не довела існування обґрунтованих ризиків, про які йде мова у поданому клопотанні, оскільки вони є лише непідтвердженими будь-якими доказами припущеннями. Також матеріали кримінального провадження не містять будь-яких доказів, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, визначеним у ч.1 ст.177 КПК України.

Також захисник зазначає, що заподіяний злочином розмір шкоди 409 920 грн., не доводить необхідності визначення саме такого розміру застави, оскільки така сума нічим не підтверджена, а саме - відсутній висновок експерта про розмір завданих збитків.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, думку підозрюваного та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали і просили задовольнити, прокурора і слідчого, які її заперечили та просили залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення, без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

За положеннями ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст.177 КПК).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 цього ж Кодексу.

Згідно із ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом вірно встановлено, і це повністю відповідає матеріалам кримінального провадження, що СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування в межах кримінального провадження, 21.11.2025 внесеного до ЄРДР за №0002864, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , якому 22 листопада 2025 року повідомлено про підозру у його вчиненні. При цьому, обґрунтованість підозри стверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами, яким, як вбачається із судового рішення, слідчий суддя надав належну правову юридичну оцінку.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя у відповідності з вимогами кримінального процесуального законодавства, врахувавши майновий та сімейний стан підозрюваного ОСОБА_8 , його вік та стан здоров`я, інших даних про його особу, наявність існування ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, згідно якої рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, обґрунтовано обрав йому запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави.

Судом встановлено, що підозрюваний ОСОБА_8 хоча і має постійне місце проживання на території Волинської області, одружений, на його утриманні перебувають неповнолітні діти, однак раніше притягувався до кримінальної відповідальності, судимий, є особою працездатного віку, але не працює, в даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення проти власності ч.4 ст.190 КК України, який за кваліфікацією злочинів є тяжким.

Зважаючи на викладене, колегія суддів повністю погоджується із висновком слідчого судді місцевого суду про наявність ризиків того, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, а також продовжити вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

З огляду на вищенаведене апеляційний суд вважає, що лише такий винятковий запобіжний захід як тримання під вартою із визначенням розміру застави, зможе дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим та прокурором під час судового розгляду клопотання, а не будь-який інший більш м`який, передбачений ст.176 КПК України, тобто не пов`язаний із триманням під вартою.

При цьому, апеляційні доводи захисника про не підтвердження жодними доказами існування ризиків, про які зазначає слідчий у поданому клопотанні, є повністю безпідставними та спростовується вищевикладеним.

Також обґрунтованою є підозра, оскільки матеріали провадження на даному етапі містять достатню наявність доказів про можливе вчинення інкримінованих підозрюваним кримінальних правопорушень, тобто обґрунтованість підозри в контексті її розуміння Європейським судом з прав людини.

На переконання апеляційного суду слідчий суддя обираючи щодо підозрюваного такий запобіжний захід як тримання під вартою із визначенням розміру застави, врахував усі обставини, що враховуються у відповідності до положень ст.178 КПК України.

Також повністю безпідставними є апеляційні доводи захисника про незаконність судового рішення в частині визначення розміру застави, оскільки в цій частині ухвала слідчого судді є обґрунтованою та законною. Так, при визначенні розміру застави слідчий суддя у відповідності до положень ст.182 КПК України належним чином врахував обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інші дані про його особу і ризики, передбачені ч.1 ст.177 цього Кодексу, та визначив заставу в розмірі 140 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який на думку апеляційного суду буде необхідною мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірною для нього.

Таким чином, вищенаведені й усі інші доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду фактично були належним чином враховані слідчим суддею, і з урахуванням наведених вище мотивів, не зменшують вищенаведених ризиків.

Будь-яких порушень норм кримінального процесуального законодавства, які могли б стати підставою для скасування або зміни ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення, - без змін.

Керуючись ст.376, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 листопада 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - без змін.

Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді