СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 1-кс/759/1849/25
ун. № 759/6640/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Київ

слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Святошинського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001151 від 30.03.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого у АДРЕСА_1 без визначеного місця поживання, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

01.04.2025 р. до Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Святошинського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001151 від 30.03.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 разом із ОСОБА_7 , не маючи постійного джерела доходів, з метою покращення свого матеріального становища, вирішили здійснювати збут особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, шляхом реалізації через схованки («закладки») на території Святошинського району міста Києва чим вступили у злочинну змову.

В подальшому ОСОБА_4 разом із ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконний збут психотропної речовини, діючи з прямим умислом, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, у невстановленому досудовим розслідуванням особи незаконно придбали 4 поліетиленові пакети, які замотані в ізоленту в середині яких знаходилась кристалоподібна речовина світлого кольору, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP з метою розповсюдження на території Святошинського району м. Києва шляхом розкладання «закладок» схованок, за що в подальшому мали отримувати грошову винагороду.

Так, 30.03.2025 року, приблизно о 17 годині 54 хвилині, на території зони відпочинку «Мир» по Берестейському шоссе в м. Києві працівниками поліції під час того, як ОСОБА_4 разом із ОСОБА_7 здійснювали збут психотропної речовини шляхом розміщення її в схованках «закладках» їх було затримано в порядку с. 208 КПК України та під час особистого обшуку у ОСОБА_7 виявлено та вилучено 1 поліетиленовий пакет, який замотаний в ізоленту середині якого знаходилась кристалоподібна речовина світлого кольору, яку останні зберігали при собі з метою подальшого збуту.

Згідно висновку експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/111-25/19331-НЗПРАП від 31.03.2025, надана на дослідження кристалоподібна речовина містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP становить 2,073 г.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини у великих розмірах, вчиненого за попередньою змовою групою осіб тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні проти клопотання заперечували, оскільки прокурором не доведено ризики ст. 177 КПК України.

Вивчивши матеріали кримінального провадження №0001151, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.03.2025, вислухавши думку прокурора, підозрюваного та захисника, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше судимий:

- 08.06.2023, Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі з випробуванням іспитовим строком 1 рік;

- 06.11.2023, Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді 2 років 2 місяців обмеження волі;

30.03.2025, о 17 год. 54 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 31.03.2025, повідомлено про підозру за вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке останньому повідомлено в порядку діючого КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом працівників поліції від 30.03.2025; протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК від 30.03.2025; протоколами оглядів місць події від 30.03.2025 згідно яких було оглянуто ділянки місцевості та вилучено поліетиленові пакети з кристалоподібною речовиною світлого кольору в середині, які ОСОБА_7 разом із ОСОБА_4 незаконно збули шляхом розміщення закладок; протоколами допитів свідків; висновком експертизи матеріалів, речовин та виробів; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Обираючи до ОСОБА_4 запобіжний захід, слідчий суддя враховує наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ним криміналього правопорушення, що підтверджується наданими до клопотання доказами, вважаючи їх належними і допустимими, враховує наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, з високим ступенем ймовірності, а саме: можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення або спотворення будь-якої із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинення іншого кримінального правопорушення, можливість впливу на свідків у кримінальному провадженні, що може бути перешкодою встановленню істини у справі.

Згідно ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Відповідно до вказаної рекомендації важливим критерієм, що має враховуватись при визначенні виду запобіжного заходу, є санкція за вчинений злочин. Чим суворіша санкція передбачена за злочин, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо підозрюваного.

Тому, окрім вищенаведеного, враховуючи дані щодо особи підозрюваного на підставі п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вбачає підстави для застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід щодо ОСОБА_4 буде недостатнім для запобігання ризикам, які наведені слідчим і прокурором.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Так, згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Зокрема, зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно врахувати практику Європейського суду з прав людини з аналогічних питань, а саме рішення у справі «Мангурас проти Іспанії» від 28.09.2010 №12050/04, у якому Європейським судом підкреслено важливість оцінки, при визначенні розміру застави, шкоди, завданої злочином, рівня відповідальності підозрюваного та тяжкості злочину. При цьому Європейським судом з прав людини визнано правильним підхід національного суду Іспанії щодо необхідності врахування вказаних чинників за наявності сумнівів у тому, що застава, сума якої визначатиметься виключно пропорційно до майнового стану підозрюваного, зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, передусім щодо участі у судовому розгляді справи. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії», сума застави за звільнення з-під варти заявника не була надмірною. У рішенні, у справі «Мангурас проти Іспанії», Європейський суд з прав людини постановив, що не було порушено ч. 3 ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи. Органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більш того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується. Суд вважає, що забезпечення більш високого стандарту охорони прав людини вимагає більш суворості в оцінці порушень фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Відтак, професійне середовище, теж має братися до уваги при визначенні суми застави з метою забезпечення її ефективності як засобу попередження ухилення від юридичної відповідальності.

Враховуючи характер кримінального провадження, розслідуваного відносно ОСОБА_4 розмір завданої шкоди, немає підстав вважати, що застава, сума якої визначатиметься виключно до ступеню тяжкості злочину, зможе забезпечити реалізацію мети обрання запобіжного заходу та керуючись ч. 5 ст. 182 КПК України, яка передбачає, що «у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, а тому відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. 29 Конституції України, ст. ст. 2, 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, ч. 6 ст. 193, 194, 575 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

клопотання слідчого слідчого відділу Святошинського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001151 від 30.03.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Обрати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого у АДРЕСА_1 без визначеного місця поживання, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк запобіжного заходу рахувати протягом 60 діб з 30.03.2025 по 29.05.2025 включно.

Для утримання підозрюваний ОСОБА_4 , підлягає направленню до державної установи «Київський слідчий ізолятор» Державної пенітенціарної служби України.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Святошинського

районного суду м. Києва ОСОБА_1

Копію ухвали вручено 01.04.2025 о ______ год. ______ хв.

Одночасно роз`яснено порядок її оскарження.

Підозрюваний (ПІБ)________________________ підпис__________________