Справа № 338/1853/23
Провадження № 11-кп/4808/502/25
Категорія ст. 81-1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Богородчанського районного суду від 25 вересня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби,-

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби.

Своє рішення суд мотивував тим, що клопотання засудженого ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби не може бути задоволено, оскільки судом на підставі ст. 81-1 КПК України, може бути застосовано умовно-дострокове звільнення для проходження ними військової служби за контрактом лише до осіб, які фактично відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 , вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що у поданому клопотанні про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання було наведено всі обставини, що надають законні підстави для застосування щодо ОСОБА_9 норми встановлені ст. 81-1 КК України, оскільки такий уже відбував покарання встановлене ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 20.06.2024 року.

Однак, судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали було порушено вимоги встановлені ст. 94 КПК України.

Вказує, що суд першої інстанції не врахував, що відповідно до п.2-1 ч.1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків, суд, відповідно до ч.2 ст. 539 цього Кодексу має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби.

Засуджений ОСОБА_9 відбував покарання, встановленого ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 20.06.2024 року, а належність відбування такого покарання підтверджується повідомленням від ДУ «Центр пробації», тому суд мав достатньо підстав для задоволення такого клопотання.

Зазначає, що ОСОБА_9 вчинив всі дії встановлені порядком визначеним у ст. 154-1 КВК України для застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення для проходження військової служби, зокрема, згідно направлення РТЦК та СП від 09.05.2025 року був направлений для проходження ВЛК, отримав рекомендацію з військової часини, уклав контракт та з 20.05.2025 року по даний час проходить військову службу, що підтверджується витягом із наказу.

Щодо не звернення вироку до виконання, ОСОБА_9 не уповноважений на вчинення таких дій та більше того, жодним чином не ухилявся від призначеного йому покарання, діяв добросовісно, виконував призначене йому попереднє покарання без жодного порушення, під час його виконання звернувся щодо умовно-дострокового звільнення для проходження військової служби, що є пріоритетним під час військових дій.

Відмовляючи у задоволенні клопотання з посиланням на порядок та чітко розуміючи, що особа уже знаходиться у військовій частині, де проходить військову службу, суд своєю ухвалою унеможливлює застосування щодо засудженого ОСОБА_9 , умовно-дострокового звільнення від відбування покарання для проходження військової служби згідно ст. 81-1 КК України суто з формальних підстав.

У вказаній ухвалі суд першої інстанції по суті не вирішив клопотання ОСОБА_9 та не визнав, яким чином за обставин, що склалися, а саме перебування засудженого на військовій службі з 20.05.2025 року застосувати щодо нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання встановленого ст. 81-1 КК України, тобто вказане клопотання залишилось не вирішеним.

Просить ухвалу Богородчанського районного суду від 25.09.2025 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання від 19.05.2025 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби ОСОБА_9 задовольнити.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 просив задовольнити подану апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції скасувати;

- прокурор заперечив з приводу поданої апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників провадження, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи і мотиви апеляційної скарги, перевіривши долучені документи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Даних вимог закону суд першої інстанції в повній мірі не дотримався.

Як вбачається із матеріалів провадження до Богородчанського районного суду 19 травня 2025 року надійшло клопотання засудженого ОСОБА_9 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом у складі військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України.

Встановлено, що вироком Богородчанського районного суду від 10.04.2024 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та із застосуванням до основного виду покарання ч.1 ст.69 КК України, призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Відповідно до п. 2-1 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби.

Згідно ч. 1 ст. 81-1 КК України під час проведення мобілізації та/або дії воєнного стану до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк, судом може бути застосовано умовно-дострокове звільнення для проходження ними військової служби за контрактом.

У разі застосування судом умовно-дострокового звільнення на підставі, визначеній цією статтею, така особа звільняється умовно-достроково від відбування лише основного покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.

Таким чином, суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні клопотання, прийшов до помилкового переконання про те, що на підставі ст. 81-1 КК України може бути застосовано умовно-дострокове звільнення для проходження ним військової служби за контрактом лише до осіб, які фактично відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк, оскільки, враховуючи вказані норми закону, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання застосовується в тому числі і до осіб, яким призначено покарання.

При цьому, враховуючи те, що ОСОБА_9 згідно вказаного вироку Богородчанського районного суду від 10.04.2024 року було призначено основне покарання у виді одного року позбавлення волі із застосування ст. 69 цього Кодексу, а тому на думку колегії суддів щодо ОСОБА_9 слід застосувати положення ст. 81-1 КК України та звільнити його умовно-достроково від відбування основного покарання призначеного вироком для проходження ним військової служби за контрактом.

Окрім цього, згідно матеріалів справи, засуджений ОСОБА_9 пройшов військово-лікарську комісію, отримав рекомендацію з військової частини НОМЕР_1 , згідно якої попередньо вивчено та відібрано кандидата для призову на військову службу солдата запасу та уклав контракт і по даний час проходить військову службу.

Судовою колегією встановлено, що в умовах дії воєнного стану (або під час мобілізації) існує нагальна потреба у залученні осіб для проходження військової служби за контрактом, що також враховується, як позитивний фактор для застосування ст. 81-1 КК України.

Крім того, засуджений ОСОБА_9 виявив бажання пройти службу, має згоду військової частини, є придатним за станом здоров`я, кримінальне правопорушення не належить до категорії виключених. Враховуючи вищенаведені обставини, апеляційний суд вважає їх такими, що до засудженого ОСОБА_9 слід застосувати інститут умовно-дострокового звільнення.

Відповідно до п. 20 розділу IV Рекомендації Комітету міністрів Ради Європи державам-членам Rec (2003)22 «Про умовно-дострокове звільнення» критерії надання умовного звільнення слід застосовувати в такий спосіб, щоб забезпечити умовне звільнення всіх ув`язнених, які вважаються такими, що відповідають мінімальному рівню безпеки й можуть стати законослухняними громадянами.

Також відповідно до положень ч.2 ст. 81-1 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом може бути застосовано судом, якщо засуджений виявив бажання проходити військову службу за контрактом та відповідає вимогам проходження військової служби за контрактом, визначеним статтею 21-5 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

При ухваленні рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом суд покладає на особу, звільнену від відбування покарання, обов`язок невідкладно, але не пізніше 24 годин після набрання законної сили судовим рішенням про умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, прибути у супроводі Національної гвардії України до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для укладення контракту та проходження військової служби.

Враховуючи вказане, колегія суддів вважає, не покладати на засудженого ОСОБА_9 обов`язки, передбачені ч.2 ст. 81-1 КК України, оскільки, після набрання вироку законної сили, ним було укладено контракт з військовою частиною № НОМЕР_2 та останній на даний час вже проходить військову службу у складі військової частини.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційним судом, якою слід задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_9 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом.

Керуючись ст.81-1 КК України, ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Богородчанського районного суду від 25 вересня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби скасувати та постановити нову.

Клопотання засудженого ОСОБА_9 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби задовольнити.

ОСОБА_9 звільнити умовно-достроково від відбування основного покарання у вигляді одного року позбавлення волі, яке було призначено за вироком Богородчанського районного суду від 10.04.2024 року для проходження військової служби за контрактом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5