Провадження №: 1-кп/336/1022/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 грудня 2025 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,захисника ОСОБА_5 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, -

встановив:

В провадженні Шевченківського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,по якому триває судовий розгляд.

Прокурором подано до суду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого, термін якого спливає 20.12.2025 р.

Так, згідно з клопотанням, на переконання сторони обвинувачення, ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зберігають свою актуальність, не змінились.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб. Наголосив, що вказані у клопотанні ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, визнані доведеними як для застосування запобіжного заходу, так і для його продовження,ці ризики продовжують існувати з високим рівнем вирогідності і на даний час. Підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, з урахуванням тяжкості правопорушення, даних про особу обвинуваченого та наявних ризиків, не вбачає.

Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання прокурора,наголосив на тому,що не вчиняв протиправних дій,у яких обвинувачується,прямих доказів його винуватості немає,а наявні у справі докази вважає штучно сфабрикованими. До затримання він постійно мешкав у м.Запоріжжі,працював на будівництві захисник споруд,не має шкідливих звичок,тому подальше тримання його під вартою вважає недоцільним.

Захисник підтримав заперечення обвинуваченого проти задоволення клопотання з тих самих мотивів.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження щодо запобіжного заходу в порядку ст.331 КПК України,перевіривши обґрунтованість клопотання прокурора наданими суду матеріалами ,суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора з таких підстав.

Відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у даній справі від 20.02.2025 обрано обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, який був продовжений ухвалою суду до 20.12.2025 р.включно.

За приписами ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання певним ризикам. Розглядаючи питання щодо застосування та/ або продовження запобіжних заходів, судом враховуються й приписи ст.178 КПК України, а саме: при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності ряд обставин, наведених у переліку даної норми.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що обвинувачений вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Відповідно, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Так, за результатами розгляду клопотання сторони обвинувачення, суд дійшов висновку про збереження на даний час суттєвих ризиків та достатніх підстав, які свідчать про необхідність продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, що відповідає ч.1 ст.197 КПК України.

Обґрунтованість висунутого ОСОБА_4 обвинувачення підтверджується відомостями з Реєстру матеріалів досудового розслідування про результати проведення слідчих та процесуальних дій.

З матеріалів провадження вбачається,що відносно ОСОБА_4 розглядається обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, під час дії воєнного стану,що значно підвищує ступінь суспільної небезпеки його поведінки.

Суд враховує,що обвинувачений раніше неодноразово був судимий за аналогічні злочини,не має зрозумілого джерела доходів,постійного місця проживання,міцними соціальними або родинними зв`язками не обтяжений.

Аргументи сторони обвинувачення заслуговують на увагу та переконують суд у тому, що ризик втечі та продовження злочинної діяльності є очевидним та таким, що можуть справдитися із великим ступенем вірогідності.

Тяжкість обвинувачення ,хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою,проте у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки,що його неможливо відвернути,не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 р.ЄСПЛ зазначив,що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінювані ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини,а також практику Європейського суду з прав людини,згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Водночас,Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював і те,що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Аналізуючи дані про особу обвинуваченого, суд переконаний,що жодна із встановлених обставин не спростовує висновки суду про можливе продовження обвинуваченим злочинної діяльності та ризик його втечі,незаконно впливу на потерпілу чи свідків. В судовому засіданні обвинувачений заявив про те,що потерпіла та свідки свідомо його обмовляють через власну зацікавленість у розгляді справи,він звертався до свідка ОСОБА_6 з проханням з`явитись до суду свідчити про це,тому ризик незаконного впливу з боку обвинуваченого на свідків існує з високим рівнем вирогідності.

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід, з урахуванням його тривалості,у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення, як і тривалість судового розгляду ,на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, потреби у проведенні судом всіх необхідних процесуальних дій, спрямованих на встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення.

Суд наголошує, що висновки суду за результатами судового розгляду кримінального провадження (за загальним правилом) базуються саме на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто, допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Тому наявні підстави для висновку, що, перебуваючи на волі, обвинувачений з метою викривлення фактичних обставин справи, може вдатися до дій задля впливу на свідків, потерпілу, чиї показання мають істотне значення для встановлення істини у справі, однак судом ще не отримані.

Наведені обставини свідчать про те, що обвинувачений, будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може ухилитися від суду шляхом переховування для уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований злочин. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на переконання суду, перешкоджатиме ухиленню обвинуваченого від суду та вчиненню іншого кримінального правопорушення.

Судом також встановлено, що за станом здоров`я обвинувачений може утримуватися в закладі попереднього ув`язнення,доказів протилежного стороною захисту під час провадження справи в суді не надано.

За приписами ч.2 ст.8, ч.5 ст.9 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За змістом ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Тримання під вартою є виправданим, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи (справа «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy, Заява №26772/95, від 06 квітня 2000 року).

У п.51 справи «Летельє проти Франції» (Letellier v. France, Заява №12369/86, від 26 червня 1991 року) Європейський суд з прав людини зазначив: суд визнає, що особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований в світлі Конвенції, в крайньому разі в такій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, стороною обвинувачення достатньо доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі.

Так, застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які є реальними та зберігають свою актуальність.

На переконання суду клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

В даному випадку продовження строку дії запобіжного заходу забезпечить, серед іншого, й розумність строків провадження, як одну із засад кримінального судочинства, й можливість особистої участі обвинуваченого під час судових засідань.

Тому застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не забезпечить належної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.1-3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Так, розглядаючи клопотання сторони обвинувачення, проаналізувавши доводи сторони захисту слід виснувати, що застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів за наведених умов не є доцільним, тому суд доходить висновку про необхідність продовжити обвинуваченому дію раніше обраного запобіжного заходу строком на 60 днів від дня розгляду цього процесуального питання.

Керуючись ст. ст. 23, 115, 177, 183, 197, 199, 201, 205, 331, 350, 369-372, 392 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів з 03 грудня 2025 року до 31 січня 2026 року включно.

Копію ухвали направити начальнику відповідної державної установи для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню, може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя,обвинуваченим,який тримається під вартою-в той же строк з дня вручення копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1