Справа № 373/2401/24
Номер провадження 1-кп/373/99/25
УХВАЛА

про продовження запобіжного заходу

18 вересня 2025 року Переяславський міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (в режимі ВКЗ),

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0003602 від 23.10.2024, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Волгоград, РФ, з середньою спеціальною освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше несудимого,який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307, ч.3 ст. 311 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропної речовини у особливо великих розмірах, що кваліфіковано за ч.3 ст. 311 КК України (тяжкий злочин) та у незаконному виготовленні та зберіганні психотропної речовини у особливо великих розмірах з метою збуту, що окремо кваліфіковано за ч.3 ст. 307 КК України та є особливо тяжким злочином.

06.06.2024 після проведення обшуку та виявлення заборонених прекурсорів та психотропної речовини за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 був затриманий у порядку ст. 208 КПК за підозрою у вчиненні злочину в сфері обігу наркотичних та психотропних речовин та з того часу утримується під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор» за ухвалами слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва, а після надходження обвинувального акта до суду з 01.11.2024 на підставі ухвал Переяславського міськрайонного суду Київської області.

У судовому засіданні прокурор заявив чергове клопотання про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання на 60 днів.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив наступне.

Термін тримання обвинуваченого під вартою на підставі ухвали суду від 29.07.2025 спливає 26.09.2025, а чергове судове засідання призначено на 02.10.2025, тому є потреба продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 . Прокурор також вказав на обґрунтованість підозри та мотивував своє клопотання тим, що судовий розгляд кримінального провадження не закінчено, свідки, у тому числі і зі сторони захисту, не допитані, а отже тримання обвинувачяен6ого під вартою усуне ризик впливу на них з боку обвинуваченого. Всі ризики, передбачені пунктами 1, 4 та 5 ст. 177 КПК України, які були враховані судом при застосуванні запобіжного заходу, продовжують існувати, а саме: існує ризик неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого та можливого перешкоджання ним здійсненню правосуддя, у спосіб: переховування від суду з огляду на суворість покарання, яке йому об`єктивно загрожує та з врахуванням того, що він ретельно приховував свою злочинну діяльність (п.1 ст. 177 КПК); існує ризик перешкоджання судовому розгляду іншим чином, оскільки його злочинна діяльність є лише складовою частиною добре налагодженої мережі виготовлення та збуту психотропних речовин, до чого можуть бути причетні інші особи (п. 4 ч.1 ст. 177 КПК); існує ризик продовження вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень в сфері незаконного обігу наркотичних та психотропних речовин з метою отримання прибутку від злочинної діяльності, як це він робив раніше до затримання, оскільки офіційних доходів він не має і не мав (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК).

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити. пояснивши, що обвинувачений зі слідством не співпрацював, ретельно приховував свою злочинну діяльність та можливих спільників.

Захисники обвинуваченого заперечили щодо продовження тримання ОСОБА_4 під вартою, вважають таке тривале позбавлення особи свободи невиправданим втручанням у його права з огляду на необґрунтованість висунутого обвинувачення в частині суб`єктивної складової цього злочину, а саме: щодо належності вилучених заборонених речовин саме обвинуваченому та щодо мети збуту. Наголосили на не доведені заявлених прокурором ризиків, з огляду на особу обвинуваченого, який з метою захисту користується професійною правовою допомогою адвокатів та раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Акцентували увагу суду, що інші фігуранти у кримінальному провадженні, з якого виділені матеріали щодо ОСОБА_4 , перебувають на волі, хоч також є обвинуваченими в інших справах і дехто з них навіть раніше судимий. Просили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою (домашній арешт), з огляду на відсутність/мінімізацію ризиків, які навів прокурор.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав своїх захисників.

Вислухавши учасників кримінального провадження, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч.3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Зв змістом частини 3 статті 176 КПК України для задоволення судом клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор зобов`язаний довести обставини, які, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризику або ризикам.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 183 КПК України тяжкість інкримінованих ОСОБА_4 злочинів дозволяють застосування до обвинуваченого такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою.

Відповідно до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать: про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтованість висунутої ОСОБА_4 підозри не оскаржена стороною захисту та не спростована під час судового розгляду в ході дослідження письмових доказів, звукозаписів телефонних розмов та перегляду відеозапису обшуку за місцем проживання обвинуваченого.

На виконання ст. 178 КПК України судом встановлено, що у обвинуваченого наявні такі соціальні зв`язки, як: тривале перебування (з 21.06.2006) у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 та постійне місце проживання по АДРЕСА_2 , в будинку, що на праві власності належить дружині

Проте, вказане не усуває усі ризики, визначені у ст. 177 КПК України. У суду відсутні відомості (докази), що обвинувачений, за своїм віком і станом здоров`я має специфічні особливості, які б унеможливлювали тримання його під вартою. Будь-які нові обставини, які не були враховані судом раніше при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні.

ОСОБА_4 інкримінується вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочинів в сфері обігу психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів (ч.3 ст. 311 та ч.3 ст. 307 КК України), у тому числі з корисливих мотивів, об`єктом посягання яких є здоров`я населення. А тому у випадку доведення винуватості йому загрожує реальна міра покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, що породжує ризик переховування обвинуваченого від суду задля уникнення кримінальної відповідальності за вчинене (п.1 ч.1 ст. 177 КПК України).

Викладені в обвинувальному акті обставини, умови та мета вчинення кримінальних правопорушень, а також те, що ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення за виділеними матеріалами кримінального провадження щодо інших осіб (в межах зібраної доказової бази), дозволяє прокурору припустити, що обвинувачений може мати спільників або знайомих, з допомогою яких може продовжити відповідну злочинну діяльність з метою отримання прибутку, оскільки ні він, ні його дружина офіційних доходів не мають (п.5 ч.1 ст. 177 КПК України).

Таким чином, прокурором доведено та судом встановлено наявність усіх обставин, передбачених частиною 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про: обґрунтованість підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень; наявність достатніх підстав вважати, що існує вагомий ризик, передбачений п.1 ч.1 статті 177 цього Кодексу (переховування обвинуваченого від суду), що виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Для досягнення цілей та завдань кримінального провадження, визначених у ст. 2 КПК України, для забезпечення дієвості цього провадження під час судового розгляду, враховуючи, що судовий розгляд кримінального провадження перебуває на стадії з`ясування обставин справи, при цьому строк тримання обвинуваченого під вартою за попередньою ухвалою спливає 31.07.2025, суд вважає за доцільне продовжити застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що буде виправданим втручанням у права та свободи особи.

Разом з тим, зважаючи, що прокурор зволікає з поданням суду доказів, у тому числі забезпечення явки заявлених свідків до суду, суд вважає, що достатнім, необхідним та стимулюючим заходом до розгляду справи в розумні строки буде продовження тримання обвинуваченого під вартою на сорок днів, а не на шістдесят, як просив прокурор.

Водночас, враховуючи, що прокурор (як він сам зазначив) не має прямих доказів на підтвердження мети збуту психотропних речовин, а також, що обвинувачений тривалий час утримується під вартою, при цьому має постійне місце проживання та сім`ю, користується професійною правовою допомогою двох захисників, які окреслили лінію захисту, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 183 КПК одночасно із продовженням тримання під вартою визначити обвинуваченому заставу, достатню для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

При визначенні розміру застави суд враховує положення ч. 4.ст. 182 КПК України та бере до уваги обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан обвинуваченого, а також вагомість ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з частиною п`ятою статті 182 КПК розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд визначає обвинуваченому заставу в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в сумі складає 242 240,00 грн. На переконання суду такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків та мінімізує ризики, на які послався прокурор.

Відповідно до абз. 2 ст. 183 КПК суд в ухвалі визначає обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу, які покладає на обвинуваченого у разі внесення застави.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 182, 183, 193-196, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,, запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на сорок днів, тобто до 27.10.2025.

Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240,00 грн (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень), яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок суду (р/р UA0018661, банк: Держказначейська служба України, м. Київ; ; отримувач: Територіальне управління ДСА в Київській області; призначення платежу: «застава», інформація про ухвалу суду, прізвище, ім`я, по-батькові особи, за яку вноситься застава).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент до закінчення дії ухвали внести заставу в розмірі, визначеному в даній ухвалі.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Невиконання обвинуваченим відповідних обов`язків тягне за собою звернення застави в дохід держави.

Роз`яснити, що у разі внесення застави у визначеному розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок суду коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, а копія - суду.

Строк дії ухвали в частині тримання під вартою до 27.10.2025 включно.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1