У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , адвоката - ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Київської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000402, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Київської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000402, в якому просив слідчого суддю:

- накласти арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000402, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.11.2023 року, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.2 ст.28, ч.1 ст.111-2 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.1 ст.111-2 КК України та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.255, ч.3 ст.110-2, ч.2 ст.111, ч.1 ст.111-2 КК України, заборонивши ОСОБА_8 до завершення досудового розслідування та судового розгляду користуватися та розпоряджатися майном, вилученим в ході проведення обшуку, у будь-який спосіб, а саме:

-мобільний телефон «Iphone 15 Pro Max» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з номером телефону в «Telegram» НОМЕР_3 ;

-мобільний телефон «Iphone 14 Pro Max» IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 з номером телефону в «Telegram» НОМЕР_6 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000402, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.11.2023 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110-2, ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 111-1, ч. 4 ст. 111-1 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що встановлено ряд суб`єктів господарювання, які провадять фінансово-господарську діяльність на тимчасово окупованій території України та на території РФ, які відповідно до російського законодавства прямо чи опосередковано належать громадянину України ОСОБА_9 - власника підприємств, посадові особи яких з 2014 року по теперішній час провадять господарську діяльність на тимчасово окупованій території Донецької області, а саме: ООО «Донецкий металлургический завод» (ИНН ), ООО «СТАЛЕКС ЦЕНТР» (ИНН), ООО «МЕТАЛМИКС» (ИНН ), ООО «ТОРГОВЫЙ ДОМ «ГОРНЯК» (ИНН ), ООО «МЕТАЛДОНВЕСТ» (ИНН ) тощо, чим вчиняють умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди України шляхом реалізації рішень держави-агресора та окупаційної адміністрації держави-агресора, добровільної передачі матеріальних ресурсів у вигляді харчової продукції представникам незаконних збройних формувань та добровільної передачі матеріальних ресурсів у вигляді металевої продукції та інших активів представникам держави-агресора у вигляді грошових коштів, в тому числі шляхом сплати коштів, сформованих з податкових зобов`язань та зборів до бюджету держави-агресора (російської федерації).

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до позову «Межрегиональной инспекции Федеральной налоговой службы по управлению долгом в пределах федерального округа №1» (мовою оригіналу) до «Советского районного суда г. Ростов-на-Дону» (мовою оригіналу), у період часу з 26.04.2023 по 17.04.2024 загальна сума заборгованості, сформованих з податкових зобов`язань та зборів представникам держави-агресора, за результатами здійснення господарської діяльності підприємств, підконтрольних ОСОБА_9 , а саме: ООО «Донецкий металлургический завод» (ИНН ), ООО «СТАЛЕКС ЦЕНТР» (ИНН), ООО «МЕТАЛМИКС» (ИНН ), ООО «ТОРГОВЫЙ ДОМ «ГОРНЯК» (ИНН ), ООО «МЕТАЛДОНВЕСТ» (ИНН ) складала 511 347 201, 32 руб.

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що 16.05.2024 службовими особами вказаних підприємств здійснено реалізацію рішення держави-агресора, а саме позову «Межрегиональной инспекции Федеральной налоговой службы по управлению долгом в пределах федерального округа №1» (мовою оригіналу) до «Советского районного суда г. Ростов-на-Дону» (мовою оригіналу), шляхом сплати податкових зобов`язань представникам держави-агресора в повному обсязі податків, зборів та страхових внесків від імені ООО «Донецкий металлургический завод» згідно з платіжними дорученнями №5496 від 16.05.2024 - сума 432127131,93 руб., №5497 від 16.05.2024 - сума 139772,35 руб., №5498 від 16.05.2024 - сума 361000,00руб.

Також, досудовим розслідуванням встановлено, що у період часу з 21.07.2023 по 30.11.2023 ОСОБА_9 організовано добровільну передачу матеріальних ресурсів у вигляді продуктів харчування до представника незаконного збройного формування, а саме до т.зв. Міністерства внутрішніх справ т.зв. Донецької Народної Республіки (инн , ДНР, Г.О. Донецький, м. Донецьк, вул. Восточная, 6А), згідно з контрактом №5 на поставку продуктів харчування (ідентифікаційний код закупки - 000244) між т.зв. командуванням внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ т.зв. Донецької Народної Республіки, яке виступає замовником, та ООО «ТОРГОВЫЙ ДОМ «ГОРНЯК», яке виступає постачальником, на передачу продуктів харчування, перелік якої визначений Специфікацією до Контракту, на загальну суму 95 088 594 руб. 00 коп. з встановленим строком поставки до 30.11.2023, а також додатків до них у вигляді специфікації, форми заявки на поставку товару та технічного завдання.

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що на підставі розпорядження представника окупаційної адміністрації, а саме розпорядження т.зв. голови уряду Донецької Народної Республіки №245 від 22.09.2021, ООО «Донецкий металлургический завод» (ИНН ) призначено тимчасовим адміністратором по управлінню майном, розташованим на території т.зв. Донецької Народної Республіки, та яке належить юридичній особі ООО «ШАХТОУПРАВЛЕНИЕ «ДОНБАС» (ідентифікаційний код юридичної особи 36982901), тим самим представниками окупаційної адміністрації держави-агресора надано безстрокове право на використання майнового комплексу українських організацій з метою ефективного управління ним, здійснення заявлених видів діяльності, відновлення дієздатності та подальшого розвитку підприємства та металургійної галузі економіки т.зв. ДНР, створення нових робочих місць та збереження існуючих, а також виконання взятих на себе зобов`язань перед бюджетом держави-агресора, в тому числі з оплати обов`язкових податків як одного з основних джерел дохідної частини бюджету держави-агресора..

Внаслідок зазначених вище протиправних дій, з лютого 2022 року по теперішній час в компанії ООО «Донецкий металлургический завод» організовано видобуток вугілля та чавуну, а також подальша реалізація чавуна у взаємодії з окупаційною адміністрацією держави-агресора т.зв. ДНР, у зв`язку з чим, здійснюється реалізація рішень окупаційної адміністрації.

В подальшому, до реалізації видобутого чавуну як представника ООО «Донецкий металлургический завод» в РФ залучено ООО «СТАЛЕКС ЦЕНТР», яке 01.02.2021 зареєстровано у відповідності з законодавством держави-агресора, основним видом господарської діяльності є торгівля оптова металами та металевими рудами.

Так, з метою реалізації видобутого чавуну, ОСОБА_9 створено підконтрольні йому іноземні компанії «FENERWEST TRANSPORT PTE. LTD», «VINSETLE MARITIME FZE» (ОАЕ), «STEELBERG LTD» (ОАЕ), «GMG Grand Mineral Group Madencilik Sanayi Tikaret Anonim Sirketi» (Туреччина) та «Atilla Trading Company Metal Madencilik Ithalat Ihracat Sanayi ve Ticaret Anonim Sirketi» (Туреччина), бенефіціаром, яких є ОСОБА_10 . Зазначені компанії, використовуються ОСОБА_9 та підконтрольними йому особами, для виведення прибутку з ООО «Донецкий металлургический завод», ООО «Сталекс Центр».

Зокрема, ООО «ДМЗ», яке розташоване на території т. зв. «ДНР», у зв`язку з накладеними санкціями, не може реалізовувати власну продукцію на міжнародному ринку. З метою ухилення від накладених санкцій, ОСОБА_9 використовує ООО «Сталекс Центр», яке зареєстровано в РФ, в якості посередника. В подальшому, зазначені підприємства реалізують продукцію ООО «ДМЗ», за заниженими цінами підконтрольним іноземним компаніям, які свою чергу, реалізують продукцію кінцевим споживачам за ринковими цінами, тим самим акумулюючи надприбутки на своїх рахунках.

Грошові кошти, накопичені на рахунках підконтрольних іноземних компаній, використовуються ОСОБА_9 та підконтрольними йому особами для придбання нерухомості та активів в країнах ЄС, оплати особистих витрат, тощо, а також перераховуються на територію т.зв. ДНР та використовуються для сплати податків в бюджети т. зв. «ДНР» та РФ.

Крім того, до 2020 року ОСОБА_9 був кінцевим бенефіціарним власником ряду підприємств, а саме: ТОВ «Мобіжук» (), ТОВ «Провінція плюс» (), ТОВ «Наш продукт плюс» (), ТОВ «СМСЗ» (), але наприкінці 2020 року з метою уникнення санкцій та арешту належного йому майна на території України, здійснив удаване (умовне переоформлення) українського бізнесу на свою доньку ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_7 , уродженка м. Донецька).

Встановлено, що ОСОБА_9 залучив посадових осіб, які до 2014 року працювали на підприємстві «Геркулес» у м. Донецьку, з метою подальшого функціонування підприємств та отримання ними прибутку на території України.

При цьому, за наявними даними, після 2014 року, частина бізнесу ОСОБА_9 , продовжує працювати і на підконтрольній території України. Зокрема, на території України здійснюють підприємницьку діяльність наступні суб`єкти господарської діяльності: ТОВ «Провінція плюс» (, м. Київ, виробництво продуктів харчування ТМ «Геркулес»), ТОВ «Світловодський маслосирзавод» (, Кіровоградська обл.), ТОВ «Наш Продукт Плюс» (, м. Київ, оптова торгівля продуктами харчування). Дохід вказаних комерційних структур в 2023 році склав понад 1 млрд. грн.

11.06.2025 на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_12 від 21.05.2025 у справі №760/13590/25 (провадження №1-кс/760/7133/25) проведено обшук за адресою місця проживання ОСОБА_8 , а саме: АДРЕСА_1 .

Під час проведення обшуку за вищевказаною адресою було виявлено та вилучено предмети та речі, які мають доказове значення для кримінального провадження, а саме:

-мобільний телефон «Iphone 15 Pro Max» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з номером телефону в «Telegram» НОМЕР_3 ;

-мобільний телефон «Iphone 14 Pro Max» IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 з номером телефону в «Telegram» НОМЕР_6 .

З огляду на зміст ст. 98 КПК України, орган досудового розслідування прийшов до висновку, що вилучені предмети, які належать ОСОБА_8 містять ознаки речових доказів, тобто наявні підстави передбачені ч.3 ст.170 КПК України для накладення арешту, оскільки вказані предмети зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а також можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні.

Прокурор в судовому засіданні відмовилась від своїх вимог в частині накладення арешту на мобільний телефон «Iphone 15 Pro Max», в решті вимог клопотання підтримала та просила задовольнити.

Представник власника майна в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, оскільки під час надання дозволу на проведення обшуку слідча суддя в ухвалі зазначила, що дозвіл на вилучення електронних інформаційних систем або їх частин надано лише, якщо є умовою проведення експертного дослідження, а також доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем, чи пов`язане з подоланням системи логічного захисту; в іншому випадку дозвіл надається лише для копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Окрім того, слідчою суддею було надано дозвіл на вилучення мобільних телефонів виключно у випадку, якщо вони містять листування учасників кримінального правопорушення. Разом з тим, заявляючи клопотання про арешт, слідча просить слідчого суддю заборонити ОСОБА_8 розпоряджатись майном, вилучених в ході проведення обшуку у будь-який спосіб до завершення досудового розслідування та судового розгляду. З поданого клопотання вбачається, що єдине завдання, яке ставить перед собою сторона обвинувачення - обмеження прав підозрюваної без необхідності задоволення потреб досудового розслідування.

В той же час, мобільний телефон як предмет становить інтерес не корпусом чи апаратною частиною, а інформацією, що міститься у його пам`яті, відтак для визначення його значення як речового доказу необхідно здійснити огляд вмісту телефону, оскільки лише дані, які зберігаються на ньому, можуть мати доказове значення у справі. В даному випадку, в протоколі огляду від 12 червня 2025 року та постанові про визнання речових доказів слідчий без огляду вмісту телефонів дійшов передчасних висновків щодо того, що оглянуті речі відповідають критеріям речових доказів, передбачених ст. 98 КПК України.

Окрім цього, в клопотанні про арешт майна не зазначається жодної інформації щодо того, що доступ до мобільних телефонів був обмежений їх власником. В матеріалах клопотання відсутні доручення про проведення огляду вмісту мобільних телефонів, постанови про залучення спеціалістів чи докази направлення таких доручень/постанов на виконання щодо мобільних телефонів, які були вилучені під час обшуку 11.06.2025.

Разом з тим, адвокат зазначає, що до клопотання про накладення арешту було додано протокол за результатами проведення НСРД, в якому нібито зафіксовано переписку з ОСОБА_13 , однак під час огляду мобільного телефону така переписка відсутня, що викликає сумніви щодо існування останньої.

З огляду на вказане, адвокат просив відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Перевіривши зміст клопотання, заслухавши прокурора та представника власника майна, дослідивши матеріали додані до клопотання, проаналізувавши підстави, які мають значення для вирішення питання про арешт, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Положеннями ст. 7 КПК України визначено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, та диспозитивності.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадження вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000402, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.11.2023 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110-2, ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 111-1, ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва у справі №760/13590/25 від 21.05.2025 надано групі слідчих та прокурорів у кримінальному провадженні №0000402, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.11.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110-2, ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 111-1, ч. 4 ст. 111-1 КК України, дозвіл на проведення обшуку за адресою місця проживання ОСОБА_8 , а саме: АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_8 , з метою відшукання та вилучення речей, предметів та документів, що містять відомості про обставини вчиненого злочину, а саме:

-документальних матеріалів, блокнотів, чорнових записів, комп`ютерної техніки, ноутбуків, системних блоків, фото-, відеокамер, оптичних носіїв інформації, жорстких дисків, флеш-накопичувачів, мобільних телефонів, планшетів, інших електронних носіїв інформації, що містять інформацію щодо впровадження та функціонування протиправної схеми з організації поставок готової металевої та харчової продукції до підприємств, державних установ та незаконних збройних формувань, розташованих на території рф, а також тимчасово окупованих державою-агресором територіях України;

-документальних матеріалів, блокнотів, чорнових записів, комп`ютерної техніки, ноутбуків, системних блоків, фото-, відеокамер, оптичних носіїв інформації, жорстких дисків, флеш-накопичувачів, мобільних телефонів, планшетів, інших електронних носіїв інформації, що містять інформацію щодо виконання рішень держави-агресора учасниками кримінального правопорушення, шляхом передачі матеріальних ресурсів та грошових коштів у вигляді податкових зобов`язань;

-документальних матеріалів, блокнотів, чорнових записів, комп`ютерної техніки, ноутбуків, системних блоків, фото-, відеокамер, оптичних носіїв інформації, жорстких дисків, флеш-накопичувачів, мобільних телефонів, планшетів, інших електронних носіїв інформації, що містять інформацію щодо функціонування наступних підприємств: ООО «Донецкий металлургический завод» (ИНН ), ООО «СТАЛЕКС ЦЕНТР» (ИНН), ООО «МЕТАЛМИКС» (ИНН ), ООО «ТОРГОВЫЙ ДОМ «ГОРНЯК» (ИНН ), ООО «МЕТАЛДОНВЕСТ» (ИНН ), а також офшорних компаній «VINSETLE MARITIME FZE» (ОАЕ), «FENERWEST TRANSPORT PTE. LTD», «STEELBERG LTD» (ОАЕ), «GMG Grand Mineral Group Madencilik Sanayi Tikaret Anonim Sirketi» (Туреччина) та «Atilla Trading Company Metal Madencilik Ithalat Ihracat Sanayi ve Ticaret Anonim Sirketi» (Туреччина), «AVERTON BULK SA» (Швейцарія);

-комп`ютерної техніки, ноутбуків, системних блоків, фото-, відеокамер, оптичних носіїв інформації, жорстких дисків, флеш-накопичувачів, мобільних телефонів, планшетів, інших електронних носіїв інформації, що містять листування учасників кримінального правопорушення.

-банківських карток, платіжних доручень, чеків, інших документів, що містять інформацію щодо перерахування та видачі грошових коштів, отриманих внаслідок реалізації готової продукції на території держави-агресора та тимчасово окупованих територіях України, а також коштів, здобутих злочинним шляхом.

Дозвіл на вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, надається лише якщо це є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту; в іншому випадку дозвіл надається лише на копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах.

11.06.2025 на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва у справі №760/13590/25 від 21.05.2025 за адресою: Київська обл., м. Буча, пров. Гостомельський, буд. 6 було проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон «Iphone 15 Pro Max», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з номером телефону в «Telegram» НОМЕР_3 ; мобільний телефон «Iphone 14 Pro Max» IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 з номером телефону в «Telegram» НОМЕР_6 , що підтверджується протоколом обшуку.

12.06.2025 було проведено огляд вказаних мобільних телефонів та слідчим в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_14 винесено постанову про визнання речовими доказами, відповідно до якої визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000402, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.11.2023, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.2 ст.28, ч.1 ст.111-2 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.1 ст.111-2 КК України та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.255, ч.3 ст.110-2, ч.2 ст.111, ч.1 ст.111-2 КК України, наступні предмети, а саме:

-мобільний телефон «Iphone 15 Pro Max» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з номером телефону в «Telegram» НОМЕР_3 ;

-мобільний телефон «Iphone 14 Pro Max» IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 з номером телефону в «Telegram» НОМЕР_6 .

11.06.2025 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженці с. Красна Поляна Великоновосілківського р-ну Донецької обл., громадянці України, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_2 повідомлено про те, що вона підозрюється в участі у злочинній організації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України; у виконанні вчинення пособництва державі-агресору, тобто вчинення умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), вчинене громадянином України з метою завдання шкоди України шляхом добровільної передачі інших активів представникам держави-агресора у вигляді грошових коштів, в тому числі шляхом сплати коштів, сформованих з податкових зобов`язань та зборів до бюджету держави-агресора (російської федерації) у складі злочинної організації, тобто виконанні вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

26.06.2025 було здійснено огляд мобільного телефону «Iphone 14 Pro Max» IMEI1: НОМЕР_8 , IMEI2: НОМЕР_5 , що підтверджується протоколом огляду.

10.07.2025 було здійснено огляд мобільного телефону «Iphone 15 Pro Max», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , що підтверджується протоколом огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За положеннями ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд, повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно з ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п.58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п.42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп.49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп.69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів клопотання, прокурор у даному кримінальному провадженні не навів достатніх підстав вважати, що майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, а тому підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно не вбачається.

Слідчий суддя, вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду клопотання не встановлено обставин, які б слугували підставою для арешту зазначеного майна.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно зазначене в клопотанні.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.98, 107, 131, 132, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора відділу Київської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000402- відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1