ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/981/25 Справа № 329/408/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

обвинуваченої ОСОБА_10 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000050 за апеляційною скаргою прокурора Бердянської окружної прокуратури Запорізької області, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2024 року щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Гуляйполе Запорізької області, громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 3, 4 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 19.01.2022 року було скасовано вирок ІНФОРМАЦІЯ_2 29.06.2021 року, яким ОСОБА_10 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 3, 4 ст. 191 КК України, а провадження направлено на новий судовий розгляду в суд першої інстанції із зазначенням вказівок, які необхідно виконати під час нового судового розгляду цього кримінального провадження.

Так, в ухвалі апеляційного суду зазначено, що під час судового розгляду не перевірено обставини про підключення потерпілими послуги інтернет-банкінгу і використання власної електронної адреси та не встановлено, що саме обвинувачена використовувала ці адреси при підключені цих послуг. Не проведені відповідні експертизи, які б підтвердили використання з робочого комп`ютера обвинуваченої вказаних адрес. Не проведено експертизу, якою було б встановлено, хто саме є на зображеннях і відео, які були отримані з банкоматів. Також, не встановлено в який час проводилась фото та відео фіксація з банкоматів, які були дослідженні в суді, та чи відповідають вони датам, зазначеним в обвинувальному акті.

Однак під час нового розгляду вказаного кримінального провадження судом не вжито жодних заходів щодо виконання висновків і мотивів, зазначених в ухвалі апеляційного суду.

Звертає увагу на те, що підготовче судове засідання та судові засідання проведено в порушення вимог КПК України, за відсутності потерпілих, оскільки за вимогою суду повідомлення про виклик цих осіб здійснювалося лише шляхом розміщення повісток про виклик на сайті ІНФОРМАЦІЯ_3 , водночас, у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження такі виклики судом не здійснювались.

При цьому, сторона обвинувачення заперечувала про можливість проведення підготовчого судового засідання за відсутності належного повідомлення потерпілих про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання, однак судом відхилено вказане клопотання прокурора та справу призначено до судового розгляду.

Зазначає, що для встановлення всіх обставин, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення цього кримінального правопорушення, та винесення законного та обґрунтованого судового рішення, прокурором в порядку ст. 333 КПК України було заявлено клопотання щодо надання доручення СВ Бердянського РВП ГУНП на встановлення місця перебування потерпілих та свідків для забезпечення їх явки у судові засідання та провести певні слідчі (розшукові) дії, однак судом було відмовлено в задоволенні вказаного клопотання, посилаючись на ухвалу суду від 11.10.2024 року, якою було встановлено строк для подачі до суду стороною державного обвинувачення доказів до 01.11.2024 року включно.

Таким чином, судом порушено основні засади кримінального провадження, визначені п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України.

Вказує на те, що судом в порушення вимог КПК України досліджено показання потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які були допитані під час розгляду провадження ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто до введення в Україні воєнного стану.

Між тим, судом першої інстанції не надано належної оцінки показам, наданим потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та свідком ОСОБА_19 ( ОСОБА_20 ), допитаних безпосередньо в судовому засіданні.

Також зазначає, що судом без з`ясування думки учасників судового процесу, самостійно змінено порядок дослідження доказів: після перегляду в порушення вимог ст. 615-1 КПК України допитів потерпілих, без вирішення питання про допит свідків, в порушення вимог статті 349 КПК України, завершено судове слідство, хоча прокурор висловив заперечення проти такого завершення посилаючись на необхідність виконання вимог, викладених в ухвалі апеляційної інстанції та необхідності допиту свідків.

Захисником ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якому просить вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду залишити без змін.

Вироком ІНФОРМАЦІЯ_5 від 06 грудня 2024 року ОСОБА_10 визнано невинуватою за ч. 1, 3, 4 ст. 191 КК України та виправдано, у зв`язку з недоведеністю вини у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.

Органом досудового розслідування ОСОБА_10 обвинувачуються в тому, що відповідно до витягу з наказу №07-28-п від 31 січня 2012 року, її переведено на посаду провідного економіста сектору роздрібного обслуговування фізичних осіб ІНФОРМАЦІЯ_6 роздрібних продаж ІНФОРМАЦІЯ_7 . Згідно із витягом з наказу №2197-П від 16 липня 2014 року, ОСОБА_10 переведено на посаду головного економіста Пологівського відділення №333 Департаменту роздрібних продаж у Придніпровському регіоні центру роздрібного бізнесу. Впродовж роботи ОСОБА_10 в ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » (далі-Банк) між останньою та Банком укладались договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 01.09.2011, 01.07.2015.

Відповідно до вищезазначених договорів Банк покладає, а ОСОБА_10 , як працівник Банку бере повну матеріальну відповідальність за зберігання, обробку, перерахування, приймання, видачу довірених їй готівки та цінностей.

Таким чином, ОСОБА_10 як працівник Банку несла відповідальність за схоронність ввірених їй грошових коштів та цінностей.

Окрім цього, відповідно до посадових інструкцій головного економіста Пологівського відділення №333 Департаменту роздрібних продаж у Придніпровському регіоні центру роздрібного бізнесу на ОСОБА_10 покладалось впровадження розроблених Головним офісом єдиних засад та процедур щодо проведення операцій для заможних клієнтів, нових банківських продуктів та технологій, забезпечення конкурентоспроможності банківських продуктів на ринку банківських послуг в регіоні; надання персонального обслуговування клієнтам заможного сегменту; забезпечення якісного обслуговування сегменту заможних клієнтів, дотримуючись стандартів обслуговування клієнтів роздрібного бізнесу ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 ».

Відповідно до наказу №1458-П від 01 липня 2015 року ОСОБА_10 за її згодою переведено на посаду начальника відділення « ІНФОРМАЦІЯ_9 » №336 Департаменту роздрібних продажів у Придніпровському регіоні центру роздрібного бізнесу.

ОСОБА_10 будучи службовою особою з 01.07.2015 року виконувала організаційно-розпорядчі функції у фінансовій установі - ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 ».

Відповідно до посадової інструкції ОСОБА_10 , як начальника відділення «Чернігівка» №336 Департаменту роздрібних продажів у Придніпровському регіоні центру роздрібного бізнесу, покладались керівництво, організація, планування, координація роботи відділення; контроль виконання завдань та функцій відділення; забезпечення якісного продажу банківських продуктів клієнтам та їх супроводження; контроль за виконанням рішень колегіальних органів та керівництва Банку, Керуючого регіону, Директора Центру роздрібного бізнесу, Директора Департаменту роздрібних продаж з питань, що відносяться до компетенції відділення та за окремими дорученнями вище перерахованих органів/осіб; забезпечення якісного обслуговування клієнтів всіх сегментів, дотримуючись стандартів обслуговування клієнтів роздрібного бізнесу ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 ».

З 2012 року в Банку обслуговувалась клієнт ОСОБА_18 , з якою 25.12.2012 укладено договір банківського вкладу НОМЕР_33, відповідно до якого остання розмістила в Банку вклад в сумі 27 652 грн. під 22% річних строком до 25.02.2013.

15.05.2012 ОСОБА_10 , перебуваючи у приміщенні відділення № НОМЕР_1 ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою АДРЕСА_3 , керуючись корисливими мотивами з метою привласнення коштів, які належать ОСОБА_18 та які перебували у її віданні, як працівника Банку, внесла дані до системи ПК «CardMake» щодо укладення договору про відкриття карткового рахунку № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_18 , який фактично не укладався. У подальшому 12.09.2014 ОСОБА_10 до зазначеного карткового рахунку випустила платіжну картку № НОМЕР_3 , про що внесла відповідні відомості до системи ПК «CardMake». Зазначену платіжну картку ОСОБА_21 з метою привласнення у подальшому коштів, які належать ОСОБА_18 , залишила у себе. Крім того, ОСОБА_10 власноручно підписала розписку про отримання карти та пін- конверту з пін-кодом до неї в графі підпису держателя карти, а також ввівши в оману начальника відділення Банку №333 в м. Пологи ОСОБА_22 щодо того, що платіжна картка та конверт з пін-кодом дійсно видана клієнту, надала останньому зазначену розписку на підпис.

Крім того, при відкритті карткового рахунка на ім`я ОСОБА_18 ОСОБА_10 підключила послугу інтернет-банкінгу, прив`язавши до рахунка власний адрес електронної пошти, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_10

Після закінчення строку дії договору банківського вкладу НОМЕР_33 25.02.2013 на картковий рахунок відкритий ОСОБА_10 на ім`я ОСОБА_18 № НОМЕР_2 надійшли грошові кошти в сумі 28 665,91 грн.

Надалі, 03.12.2014, ОСОБА_10 знаходячись в касі відділення № НОМЕР_1 ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_3 , з метою реалізації умислу направленого на заволодіння коштами, які належать ОСОБА_18 та які перебували у її віданні, як працівника Банку, звернулась до касира Банку ОСОБА_20 з проханням зняти грошові кошти з карткового рахунку ОСОБА_18 , при цьому повідомивши, що клієнт особисто попросила її зняти грошові кошти. У зв`язку з цим, грошові кошти у загальній сумі 15 000 грн ОСОБА_20 передала ОСОБА_10 , яка через декілька днів повернула до каси відділення Банку чек підписаний нібито ОСОБА_18 .

У подальшому ОСОБА_10 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на привласнення коштів ОСОБА_18 із карткового рахунку № НОМЕР_2 раніше відкритого нею на ім`я ОСОБА_18 з використанням раніше випущеної платіжної картки № НОМЕР_3 , привласнила собі грошові кошти, шляхом зняття у банкоматах Банку, які розташовані на території Запорізької області, а саме:

- 04.12.2014 в банкоматі в АДРЕСА_4 зняла грошові кошти в сумі 1000 грн;

- 04.12.2014 в банкоматі в АДРЕСА_4 зняла грошові кошти в сумі 1000 грн;

- 05.12.2014 в банкоматі в м. Пологи АТМ 3200 зняла грошові кошти в сумі 1000 грн;

- 05.12.2014 в банкоматі в м. Пологи АТМ 3200 зняла грошові кошти в сумі 1000 грн;

- 05.12.2014 в банкоматі в м. Пологи АТМ 3200 зняла грошові кошти в сумі 1000 грн.

В подальшому, 09.12.2014 ОСОБА_10 знаходячись в касі відділення № НОМЕР_1 ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_3 , з метою реалізації умислу направленого на заволодіння коштами, які належать ОСОБА_18 та які перебували у її віданні, як працівника Банку, звернулась до касира ОСОБА_23 з проханням зняти грошові кошти з карткового рахунку клієнту ОСОБА_18 , при цьому повідомивши, що клієнт особисто попросив її зняти грошові кошти. У зв`язку з цим, грошові кошти у загальній сумі 8000 грн ОСОБА_23 передала ОСОБА_10 , яка через декілька днів повернула до каси відділення Банку чек вже підписаний нібито ОСОБА_18 .

У подальшому ОСОБА_10 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на привласнення коштів ОСОБА_18 із карткового рахунку № НОМЕР_2 раніше відкритого нею на ім`я ОСОБА_18 з використанням раніше випущеної платіжної картки № НОМЕР_3 , привласнила шляхом зняття у банкоматах Банку, які розташовані на території Запорізької області, кошти у сумі 560 грн.

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи №53/11.2 від 20.03.2017 у період з 25.02.2013 по 05.01.2015 з поточного рахунку ОСОБА_18 знято кошти не ОСОБА_18 на загальну суму 28 560 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_10 привласнила грошові кошти, які перебували у її віданні та які належали клієнту ОСОБА_18 на загальну суму 28 560 грн, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.191 КК України - привласнення чужого майна, яке перебувало у віданні особи.

Крім того, 11.10.2013 закінчився строк дії договору банківського вкладу ОСОБА_18 НОМЕР_34 та на поточний рахунок ОСОБА_18 НОМЕР_35 надійшли грошові кошти в сумі 15 314,21 грн.

11.10.2013 року ОСОБА_10 знаходячись в касі відділення № НОМЕР_1 ІІАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_3 , з метою реалізацію умислу направленого на заволодіння коштами, які належать ОСОБА_18 та які перебували у її віданні, як працівника Банку звернулась до касира ОСОБА_20 з проханням зняти грошові кошти з карткового рахунку клієнта ОСОБА_18 , при цьому повідомивши, що клієнт особисто попросив її зняти грошові кошти. У зв`язку з цим, грошові кошти в загальній сумі 10 000 грн ОСОБА_20 передала ОСОБА_10 .

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи №53/11.2 від 20.03.2017, 11.10.2013 з поточного рахунку ОСОБА_18 знято кошти не ОСОБА_18 на загальну суму 10 000 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_10 повторно привласнила грошові кошти, які перебували у її віданні та які належали клієнту ОСОБА_18 на загальну суму 10 000 грн та вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.191 КК України, тобто повторне привласнення чужого майна, яке перебувало у віданні особи.

Крім того, 16.04.2015 та 16.07.2015 нараховуються проценти за договором банківського вкладу НОМЕР_35, та на поточний рахунок ОСОБА_18 НОМЕР_35 надійшли грошові кошти в сумі 962,43 грн.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння коштами ОСОБА_18 , ОСОБА_24 24.07.2015 перебуваючи у приміщенні відділення « ІНФОРМАЦІЯ_9 » ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_5 , обіймаючи посаду начальника відділення, зловживаючи службовим становищем, з поточного рахунка ОСОБА_18 № НОМЕР_4 , за допомогою інтернет-банкінгу перевела на відкритий нею картковий рахунок на ім`я ОСОБА_18 № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 960 грн, з яких 900 грн у цей же день 24.07.2015 за допомогою раніше випущеної нею платіжної картки № НОМЕР_3 зняла у банкоматі, розташованому в АДРЕСА_5 .

Надалі, 24.07.2015 закінчився строк дії договору банківського вкладу НОМЕР_36 та депозитні кошти разом із відсотками у сумі 13 244,43 надійшли на поточний рахунок ОСОБА_18 № НОМЕР_4 .

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на заволодіння коштами ОСОБА_18 , ОСОБА_10 24.07.2015 перебуваючи у приміщенні відділення « ІНФОРМАЦІЯ_9 » ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_5 , обіймаючи посаду начальника відділення, зловживаючи службовим становищем, з поточного рахунка ОСОБА_18 № НОМЕР_4 , за допомогою раніше підключеного нею інтернет-банкінгу перевела на заздалегідь відкритий нею картковий рахунок на ім`я ОСОБА_18 № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 13 000 грн, з яких 12 900 грн у період з 25.07.2015 - 01.08.2015 за допомогою раніше випущеної нею платіжної картки № НОМЕР_3 зняла у банкоматах розташованих на території Запорізької області.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на заволодіння коштами ОСОБА_18 , ОСОБА_10 19.08.2015 перебуваючи у приміщенні відділення « ІНФОРМАЦІЯ_9 » ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_5 , обіймаючи посаду начальника відділення, зловживаючи службовим становищем, з поточного рахунка ОСОБА_18 № НОМЕР_4 , за допомогою раніше підключеного нею інтернет-банкінгу перевела на заздалегідь відкритий нею картковий рахунок на ім`я ОСОБА_18 № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 240 грн, та з урахування залишку коштів на вказаному рахунку 19.08.2015 зняла у банкоматі №10007/0207, розташованому м. Гуляйполе за допомогою раніше випущеної нею платіжної картки № НОМЕР_3 кошти у сумі 260 грн.

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи №53/11.2 від 20.03.2017 у період з 24.07.2015 по 19.08.2015 з рахунку ОСОБА_18 знято кошти не ОСОБА_18 на загальну суму 14 120 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_10 , шляхом зловживання своїм службовим становищем, повторно привласнила грошові кошти, які перебували у її віданні та які належали клієнту ОСОБА_18 на загальну суму 14 120 грн, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.191 КК України - заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно.

З 2003 року в Банку обслуговувався клієнт ОСОБА_25 , з яким 07.06.2013 укладено договір банківського вкладу НОМЕР_37, відповідно до якого останній розмістив в Банку вклад в сумі 110 138 грн. під 15% річних строком до 07.12.2013 з нарахуванням відсотків в кінці строку.

25.06.2015 ОСОБА_10 , перебуваючи у приміщенні відділення № НОМЕР_1 ПАТ ІНФОРМАЦІЯ_8 за адресою АДРЕСА_3 , керуючись корисливими мотивами з метою привласнення коштів, які належать ОСОБА_25 та які перебували у її віданні, як працівника Банку, внесла дані до системи ПК «CardMake» щодо укладення договору про відкриття карткового рахунку № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_25 , який фактично не укладався. У подальшому ОСОБА_10 до зазначеною карткового рахунку випустила платіжну картку № НОМЕР_6 , про що внесла відповідні відомості до системи ПК «CardMake». Зазначену платіжну картку ОСОБА_10 з метою привласнення у подальшому коштів, які належать ОСОБА_25 залишила у себе.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на привласнення коштів, які належать ОСОБА_25 , та які перебували у її віданні як працівника Банку ОСОБА_10 27.06.2015 перебуваючи у приміщенні відділення № НОМЕР_1 ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_3 , внесла до системи ПК «Flex» відомості щодо дострокового розірвання договору банківського вкладу НОМЕР_37 від 07.06.2013 та у графах «Тіло перерахунку на карту», «№ рахунку для повернення основної суми вкладу», «Тіло па IDкарти» поставила відмітки щодо перерахування коштів у сумі 110 481 грн на картковий рахунок № НОМЕР_5 , заздалегідь відкритий нею на ім`я ОСОБА_25 .

У подальшому ОСОБА_10 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на привласнення коштів ОСОБА_25 із карткового рахунку № НОМЕР_5 раніше відкритого нею на його ім`я, з використанням раніше випущеної платіжної картки № НОМЕР_6 , ОСОБА_10 привласнила собі, шляхом зняття у банкоматах, які розташовані на території Запорізької області, та здійснення покупки через інтернет-сайт з 28.06.2013 до 05.11.2013 кошти у сумі 110 481 грн.

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи №53/11.2 від 20.03.2017 у період з 27.06.2013 по 05.11.2013 з карткового рахунку ОСОБА_25 знято кошти не ОСОБА_25 на загальну суму 110 481 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_10 повторно привласнила грошові кошти, які перебували у її віданні, які належали клієнту ОСОБА_25 на загальну суму 110 481 грн, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.191 КК України, а саме повторне привласнення чужого майна, яке перебувало у віданні особи.

З 2013 року в Банку обслуговується клієнт ОСОБА_15 , з якою 24.07.2013 укладено договір банківського вкладу НОМЕР_38, відповідно до якого, вона розмістила в Банку вклад на загальну суму 210 000 грн під 15% річних, строком до 24.01.2014.

Строк дії зазначеного депозитного договору закінчився 24.01.2014 у зв`язку з чим вклад в сумі 210 000 грн та відсотки в сумі 16 296,37 грн, а всього 226 296,37 грн надійшли на поточний рахунок № НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_26 .

12.02.2014 ОСОБА_10 знаходячись в касі відділення № НОМЕР_1 ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_3 , з метою реалізацію умислу направленого на заволодіння коштами, які належать ОСОБА_15 та які перебували у її віданні, як працівника Банку надала касиру ОСОБА_23 заяву на видачу готівки №FJB016 з проханням зняти грошові кошти з поточного рахунку ОСОБА_15 № НОМЕР_7 , при цьому повідомивши, що ОСОБА_15 особисто підписала вказану заяву та попросила її зняти грошові кошти. У зв`язку з цим, грошові кошти в сумі 10 000 грн касиром передано ОСОБА_10 .

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи №53/11.2 від 20.03.2017, 14.02.2014 з поточного рахунку ОСОБА_15 , знято кошти не ОСОБА_15 у сумі 10 000 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_10 повторно привласнила грошові кошти, які перебували у її віданні та які належали клієнту ОСОБА_15 на загальну суму 10 000 грн, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 191 КК України, а саме привласнення чужого майна, яке перебувало у віданні особи, вчинене повторно.

Крім того, ОСОБА_10 04.12.2014, перебуваючи у приміщенні відділення № НОМЕР_1 ПАТ ІНФОРМАЦІЯ_8 за адресою: АДРЕСА_3 , внесла до системи ПК «Flex» відомості щодо дострокового розірвання договору банківського вкладу НОМЕР_39 від 10.10.2014 та кошти у сумі 172 859,97 грн надходять на поточний рахунок ОСОБА_15 № НОМЕР_7 .

Надалі, 04.12.2014, ОСОБА_10 знаходячись в касі відділення № НОМЕР_1 ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_3 , з метою реалізації умислу направленого на заволодіння коштами, які належать ОСОБА_15 та які перебували у її віданні, як працівника Банку надала касиру ОСОБА_20 заяву на видачу готівки №FJB021 з проханням зняти грошові кошти з поточного рахунку ОСОБА_15 , при цьому повідомивши, що ОСОБА_15 особисто підписала вказану заяву та попросила її зняти грошові кошти. У зв`язку з цим касиром знято грошові кошти в сумі 140 000 грн та передано ОСОБА_10 .

Продовжуючи реалізовувати умисел направлений на заволодіння коштами ОСОБА_15 , які перебували у її віданні, як працівника банку, ОСОБА_10 , 31.12.2014 перебуваючи у приміщенні відділення № НОМЕР_1 ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_3 , внесла дані до системи ПК «CardMake» щодо укладення договору про відкриття карткового рахунку № НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_15 , який фактично не укладався. В подальшому ОСОБА_10 до зазначеного карткового рахунку випустила платіжну картку № НОМЕР_9 про що внесла відповідні відомості до системи ПК «CardMake». Зазначену платіжну картку ОСОБА_10 з метою привласнення у подальшому коштів, які належать ОСОБА_15 залишила у себе.

Крім того, при відкритті карткового рахунка на ім`я ОСОБА_15 ОСОБА_10 підключила послугу інтернет-банкінгу прив`язавши до рахунка власний адрес електронної пошти, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_10

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на привласнення коштів які належать ОСОБА_15 та які перебували у її віданні, як працівника Банку, 06.01.2015 ОСОБА_10 за допомогою підключеного нею раніше інтернет-банкінгу, перебуваючи у приміщенні відділення № НОМЕР_1 ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою АДРЕСА_3 , з поточного рахунка № НОМЕР_7 ОСОБА_15 здійснила переказ грошових коштів в сумі 20 000 грн на раніше нею відкритий на ім`я ОСОБА_15 картковий рахунок № НОМЕР_8 .

У подальшому ОСОБА_10 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на привласнення коштів ОСОБА_15 з карткового рахунку № НОМЕР_8 раніше відкритого нею на ім`я ОСОБА_15 кошти у сумі 20 000 грн переведені нею 06.01.2015 із поточного рахунку ОСОБА_15 з використанням раніше випущеної платіжної картки № НОМЕР_9 , ОСОБА_10 з 06.01.2015 до 15.01.2015 привласнила собі, шляхом зняття у банкоматах Банку, які розташовані на території Запорізької області.

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи №53/11.2 від 20.03.2017 у період з 04.12.2015 по 15.01.2015 з поточного рахунку ОСОБА_15 знято кошти не ОСОБА_15 на загальну суму 160 000 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_10 , повторно привласнила грошові кошти, які перебували у її віданні та які належали клієнту ОСОБА_15 у великому розмірі на загальну суму 160 000 грн, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 191 КК України - привласнення чужого майна, яке перебувало у віданні особи, вчинене повторно та у великих розмірах.

Крім того, у ОСОБА_15 відкрито поточний рахунок № НОМЕР_7 на якому станом на 31.03.2015 знаходились кошти у сумі 12 859,87 грн.

31.03.2015 ОСОБА_10 знаходячись в касі відділення № НОМЕР_1 ПАТ ІНФОРМАЦІЯ_8 за адресою: АДРЕСА_3 , з метою реалізації умислу направленого на заволодіння коштами, які належать ОСОБА_15 та які перебували у її віданні, як працівника банку надала касиру ОСОБА_23 заяву на видачу готівки №FJB010 з проханням зняти грошові кошти з поточного рахунку ОСОБА_15 , повідомивши, що вона особисто підписала вказану заяву та попросила її зняти грошові кошти. У зв`язку з цим, грошові кошти в сумі 140 000 грн касиром були зняті та передані ОСОБА_10 .

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи №53/11.2 від 20.03.2017, 31.03.2015 з поточного рахунку ОСОБА_15 знято кошти не ОСОБА_15 на загальну суму 1 000 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_10 , повторно привласнила грошові кошти, які перебували у її віданні та які належали клієнту ОСОБА_15 у сумі 1 000 грн, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 191 КК України, - привласнення чужого майна, яке перебувало у віданні особи, вчинене повторно.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заволодіння коштами які належать ОСОБА_15 ОСОБА_10 20.07.2015 перебуваючи у приміщенні відділення « ІНФОРМАЦІЯ_9 » ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_5 обіймаючи посаду начальника відділення, зловживаючи службовим становищем за допомогою підключеного нею раніше інтернет-банкінгу з поточного рахунку № НОМЕР_7 ОСОБА_15 здійснила переказ грошових коштів у сумі 5000 грн на раніше відкритий на ім`я ОСОБА_15 картковий рахунок № НОМЕР_8 .

У подальшому ОСОБА_10 з карткового рахунку № НОМЕР_8 раніше відкритого нею на ім`я ОСОБА_15 кошти у сумі 4950 грн, які нею переведені 20.07.2015 із поточного рахунку ОСОБА_15 з використанням раніше випущеної платіжної картки № НОМЕР_9 з 20.07.2015 до 21.07.2015 зняла у банкоматах банку, які розташовані на території Запорізької області.

Надалі, ОСОБА_10 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на заволодіння коштами ОСОБА_15 06.08.2015 перебуваючи у приміщенні відділення « ІНФОРМАЦІЯ_9 » ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_5 обіймаючи посаду начальника відділення, зловживаючи службовим становищем наказала касирам ОСОБА_27 та ОСОБА_28 здійснити переказ з поточного рахунка ОСОБА_15 № НОМЕР_7 на картковий рахунок № НОМЕР_8 заздалегідь відкритий нею на ім`я ОСОБА_15 грошових коштів в сумі 6860 грн, при цьому повідомивши, що ОСОБА_15 особисто попросила її здійснити вказаний переказ. У зв`язку з цим, касирами ОСОБА_27 та ОСОБА_29 , шляхом внесення даних до ПК «FlexCube» було проведено вказану операцію та грошові кошти в сумі 6860 грн надійшли на картковий рахунок ОСОБА_15 № НОМЕР_8 .

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на заволодіння коштами ОСОБА_15 з карткового рахунку № НОМЕР_8 раніше відкритого нею на ім`я ОСОБА_15 кошти у сумі 6000 грн, які переведені 06.08.2015 із поточного рахунку ОСОБА_15 з використанням раніше випущеної платіжної картки № НОМЕР_9 з 08.08.2015 по 12.08.2015 зняла у банкоматах, які розташовані на території Запорізької області.

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи №53/11.2 від 20.03.2017 у період з 20.07.2015 по 12.08.2015 з поточного рахунку ОСОБА_15 знято кошти не ОСОБА_15 на загальну суму 10 950 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_10 , повторно шляхом зловживання своїм службовим становищем привласнила грошові кошти які належали клієнту ОСОБА_15 на загальну суму 10 950 грн, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.191 КК України, - заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно.

З 2013 року в Банку обслуговувався клієнт ОСОБА_16 , у якого в зазначеній установі був відкритий поточний рахунок № НОМЕР_10 .

Після закінчення строку договору банківського вкладу НОМЕР_40, 24.01.2014 грошові кошти в сумі 226 296,37 грн надійшли на поточний рахунок ОСОБА_16 № НОМЕР_10 .

17.02.2014 ОСОБА_10 знаходячись в касі відділення № НОМЕР_1 ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою; АДРЕСА_3 , з метою реалізацію умислу направленого на заволодіння коштами, які належать ОСОБА_15 та які перебували у її віданні, як працівника Банку надала касиру ОСОБА_23 заяву на видачу готівки №FJB033 з проханням зняти грошові кошти з поточного рахунку ОСОБА_16 № НОМЕР_10 , при цьому повідомивши, що ОСОБА_16 особисто підписав вказану заяву та попросив її зняти грошові кошти. У зв`язку з цим, грошові кошти в сумі 10 000 грн касиром були зняті та передані ОСОБА_10 .

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи №53/11.2 від 20.03.2017, 17.02.2014 з поточного рахунку ОСОБА_16 знято кошти не ОСОБА_16 у сумі 10 000 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_10 повторно привласнила грошові кошти, які перебували у її віданні та які належали клієнту ОСОБА_16 на загальну суму 10 000 грн та вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 191 КК України, а саме привласнення чужого майна, яке перебувало у віданні особи, вчинене повторно.

Крім того, у ОСОБА_16 в банку був відкритий поточний рахунок № НОМЕР_10 та після закінчення строку договору банківського вкладу НОМЕР_41, 16.02.2015 грошові кошти в сумі 238 652,42 грн надійшли на поточний рахунок ОСОБА_16 № НОМЕР_10 .

16.02.2015 ОСОБА_10 знаходячись в касі відділення № НОМЕР_1 ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_3 , з метою реалізацію умислу направленого на заволодіння коштами, які належать ОСОБА_16 та які перебували у її віданні, як працівника банку звернулась до касира ОСОБА_23 з проханням зняти грошові кошти з поточного рахунку ОСОБА_16 № НОМЕР_10 , при цьому повідомивши, що ОСОБА_16 особисто попросив її зняти грошові кошти. У зв`язку з цим, касиром грошові кошти у сумі 2020 грн віддала ОСОБА_10 .

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на заволодіння коштами, які належать ОСОБА_16 та які перебували у її віданні, як працівника банку ОСОБА_10 22.05.2015 знаходячись в касі відділення № НОМЕР_1 ПАТ ІНФОРМАЦІЯ_8 за адресою: АДРЕСА_3 , надала касиру ОСОБА_20 заяву на видачу готівки №FJB015 з проханням зняти грошові кошти з поточного рахунку ОСОБА_16 , при цьому повідомивши, що ОСОБА_16 особисто підписав вказану заяву та попросив її зняти грошові кошти. У зв`язку з цим, касиром грошові кошти в сумі 2323 грн були зняті та передані ОСОБА_10 .

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи №53/11.2 від 20.03.2017 у період з 16.02.2015-22.05.2015 з поточного рахунку ОСОБА_16 знято кошти не ОСОБА_16 у сумі 4 343 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_10 повторно привласнила грошові кошти, які перебували у її віданні та які належали клієнту ОСОБА_16 на загальну суму 4 343 грн, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 191 КК України, а саме привласнення чужого майна, яке перебувало у віданні особи, вчинене повторно.

З 2013 року в Банку обслуговувався клієнт ОСОБА_17 , у якій в зазначеній установі був відкритий поточний рахунок № НОМЕР_11 .

26.12.2015 ОСОБА_10 , перебуваючи у приміщенні відділення № НОМЕР_1 ПАТ ІНФОРМАЦІЯ_8 за адресою АДРЕСА_3 , керуючись корисливими мотивами з метою привласнення коштів, які належать ОСОБА_17 . тa які перебували у її віданні, як працівника Банку, склала договір №0333/007366 від 26.12.2014 про відкриття на ім`я ОСОБА_17 карткового рахунку № НОМЕР_12 , який ОСОБА_17 фактично не укладався та надала його на підпис касиру Банку ОСОБА_23 . Надалі, в той же день та перебуваючи в тому ж місці увійшовши до системи ПК «CardMake» під логіном ОСОБА_23 ОСОБА_10 до зазначеного карткового рахунку випустила платіжну картку № НОМЕР_13 . Зазначену платіжну картку ОСОБА_10 з метою привласнення у подальшому коштів, які належать ОСОБА_17 залишила у себе. Крім того, ОСОБА_10 власноручно написала розписку про отримання карти та пін-конверту з пін-кодом до неї в графі підпису держателя карти, а також ввівши в оману начальника відділення Банку №333 в м. Пологи ОСОБА_22 щодо того, що платіжна карта та конверт з пін-кодом дійсно видана клієнту, надала останньому зазначену розписку на підпис.

Крім того, при відкритті карткового рахунка на ім`я ОСОБА_17 ОСОБА_10 підключила послугу інтернет-банкінгу, прив`язавши до рахунка власний адрес електронної пошти, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_11

Так, 27.02.2015 закінчився строк розміщення банківського вкладу за договором НОМЕР_42 та на поточний рахунок ОСОБА_17 № НОМЕР_11 надішли кошти у сумі 136 231 грн.

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на привласнення коштів які належать ОСОБА_17 та які перебували у її віданні, як працівника Банку, 27.02.2015 ОСОБА_10 за допомогою підключеного нею раніше інтернет-банкінгу, перебуваючи у приміщенні відділення № НОМЕР_1 ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою АДРЕСА_3 , з вищевказаного поточного рахунка № НОМЕР_11 ОСОБА_17 здійснила 2 перекази грошових коштів у розмірах 50 000 грн та 60 000 грн на загальну 110 000 грн на раніше нею відкритий на ім`я ОСОБА_17 картковий рахунок № НОМЕР_12 .

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на привласнення коштів, які належать ОСОБА_17 та які перебували у її віданні, як працівника Банку, 27.02.2015 ОСОБА_10 за допомогою підключеного нею раніше інтернет-банкінгу, перебуваючи у приміщенні відділення № НОМЕР_1 ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою АДРЕСА_3 , з раніше нею відкритого на ім`я ОСОБА_17 карткового рахунку № НОМЕР_12 здійснила переказ грошових коштів у сумі 50 000 грн, які були переведені ОСОБА_10 з поточного рахунку ОСОБА_17 у цей же день, на картковий рахунок № НОМЕР_14 відкритий на ім`я ОСОБА_30 .

В цей же день, тобто 27.02.2015, ОСОБА_10 знаходячись в касі відділення № НОМЕР_1 ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_3 , з метою реалізацію умислу направленого на заволодіння коштами, які належать ОСОБА_17 та які перебували у її віданні, як працівника Банку звернулась до касира ОСОБА_23 з проханням зняти грошові кошти з карткових рахунків клієнтів ОСОБА_17 та ОСОБА_31 , при цьому повідомивши, що клієнти банку особисто попросили її зняти грошові кошти. У зв`язку з цим, касиром грошові кошти в сумі 100 000 грн були передані ОСОБА_10 , яка через декілька днів повернула до каси відділення банку чеки вже підписані нібито ОСОБА_17 та ОСОБА_32 .

У подальшому ОСОБА_10 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на привласнення коштів ОСОБА_17 з карткового рахунку № НОМЕР_12 раніше відкритого нею на ім`я ОСОБА_17 кошти у сумі 9900 грн, які нею переведені 27.02.2015 із поточного рахунку ОСОБА_17 з використанням раніше випущеної платіжної картки № НОМЕР_13 , з 27.02.2015 по 04.03.2015 привласнила собі, шляхом зняття у банкоматах Банку, які розташовані на території Запорізької області.

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи №53/11.2 20.03.2017 у період з 27 02.2015 по 04.03.2015 з поточного рахунку ОСОБА_17 знято кошти не ОСОБА_17 на загальну суму 109 990 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_10 повторно привласнила грошові кошти, які перебували у її віданні та які належали клієнту ОСОБА_17 на загальну суму 109 990 грн, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 191 КК України, а саме привласнення чужого майна, яке перебувало у віданні особи, вчинене повторно.

Крім того, 15.12.2014 на поточний рахунок ОСОБА_17 № НОМЕР_11 виплачуються нараховані проценти по депозитним рахункам у розмірі 352,38 грн за договором НОМЕР_43. Окрім того, 15.01.2015 на поточний рахунок ОСОБА_17 № НОМЕР_11 виплачуються нараховані проценти по депозитним рахункам у розмірі 1260,76 грн за договором НОМЕР_44.

05.02.2015 ОСОБА_10 знаходячись в касі відділення № НОМЕР_1 ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_3 , з метою реалізацію умислу направленого на заволодіння коштами, які належать ОСОБА_17 та які перебували у її віданні, як працівника Банку надала касиру ОСОБА_23 заяву на видачу готівки №FJB013 з проханням зняти грошові кошти з поточного рахунку ОСОБА_17 , при цьому повідомивши, що ОСОБА_17 особисто підписала вказану заяву та попросила її зняти грошові кошти. У зв`язку з цим, грошові кошти в сумі 1 500 грн касиром були зняті та передані ОСОБА_10 .

06.02.2015 ОСОБА_10 знаходячись в касі відділення № НОМЕР_1 ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_3 , з метою реалізацію умислу направленого на заволодіння коштами, які належать ОСОБА_17 та які перебували у її віданні, як працівника банку звернулась до касира ОСОБА_23 з проханням зняти грошові кошти з поточного рахунку ОСОБА_17 , при цьому повідомивши, що ОСОБА_17 особисто попросила її зняти грошові кошти. У зв`язку з цим, грошові кошти в сумі 113 грн касиром були зняті та передані ОСОБА_10 .

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи №53/11.2 від 20.03.2017, 05-06.02.2015 з поточною рахунку ОСОБА_17 знято кошти не ОСОБА_17 на загальну суму 1613 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_10 повторно привласнила грошові кошти, які перебували у її віданні та які належали клієнту ОСОБА_17 на загальну суму 1 613 грн та вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 191 КК України, а саме привласнення чужого майна, яке перебувало у віданні особи, вчинене повторно.

Крім того, 29.05.2015 ОСОБА_10 знаходячись в касі відділення № НОМЕР_1 ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_3 , з метою реалізацію умислу направленого на заволодіння коштами, які належать ОСОБА_17 та які перебували у її віданні, як працівника банку надала касиру ОСОБА_20 заяву на видачу готівки №FJB025 з проханням зняти грошові кошти з поточного рахунку ОСОБА_17 , при цьому повідомивши, що ОСОБА_17 особисто підписала вказану заяву та попросила її зняти грошові кошти. У зв`язку з цим, грошові кошти в сумі 1400 грн касир віддала ОСОБА_10 , яка через декілька днів повернула до каси відділення банку заяву на видачу готівки вже підписану нібито ОСОБА_17 .

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи №53/11.2 від 20.03.2017, 29.05.2015 з поточного рахунку ОСОБА_17 знято кошти не ОСОБА_17 на загальну суму 1400 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_10 повторно привласнила грошові кошти, які перебували у її віданні та які належали клієнту ОСОБА_17 на загальну суму 1400 грн, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.191 КК України, а саме привласнення чужого майна, яке перебувало у віданні особи, вчинене повторно.

18.06.2015 перебуваючи у приміщенні відділення № НОМЕР_1 ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою АДРЕСА_3 , керуючись корисливими мотивами з метою привласнення коштів, які належать ОСОБА_17 та які перебували у її віданні, як працівника банку 18.06.2015 ОСОБА_10 до системи ПК «Flex» внесла відомості щодо дострокового розірвання договору банківського вкладу НОМЕР_45 від 12.06.2015, та у графах «Тіло перерахунку на карту», «№ рахунку для повернення основної суми вкладу», «Тіло на IDкарти» поставила відмітки щодо перерахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_17 № НОМЕР_11 , у зв`язку з чим депозитні кошти в сумі 97 019 грн надійшли на поточний рахунок ОСОБА_17 № НОМЕР_11 .

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на привласнення коштів які належать ОСОБА_17 та які перебували у її віданні, як працівника банку, 18.06 2015 ОСОБА_10 за допомогою підключеного нею раніше інтернет-банкінгу, перебуваючи у приміщенні відділення № НОМЕР_1 ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою АДРЕСА_3 , з вищевказаного поточного рахунка № НОМЕР_11 ОСОБА_17 здійснила переказ грошових коштів у розмірі 27 000 грн на раніше нею відкритий на ім`я ОСОБА_17 картковий рахунок № НОМЕР_12 .

В цей же день, тобто 18.06.2015, ОСОБА_10 знаходячись в касі відділення № НОМЕР_1 ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_3 , з метою реалізацію умислу направленого на заволодіння коштами, які належать ОСОБА_17 та які перебували у її віданні, як працівника банку звернулась до касира ОСОБА_20 з проханням зняти грошові кошти з карткового рахунку клієнта ОСОБА_17 при цьому повідомивши, що клієнт особисто попросила її зняти грошові кошти. У зв`язку з цим, грошові кошти в сумі 14 000 грн касир передала ОСОБА_10 , яка через декілька днів повернула до каси відділення банку чек вже підписані нібито ОСОБА_17 .

У подальшому ОСОБА_10 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на привласнення коштів ОСОБА_17 із карткового рахунку № НОМЕР_12 раніше відкритого нею на ім`я ОСОБА_17 кошти у сумі 7000 грн, які нею переведені 18.06.2015 із поточного рахунку ОСОБА_17 з використанням раніше випущеної платіжної картки № НОМЕР_13 , ОСОБА_10 з 19.06.2015 по 20.06.2015 привласнила собі, шляхом зняття у банкоматах банку, які розташовані на території Запорізької області.

Надалі, 23.06.2015 ОСОБА_10 знаходячись в касі відділення № НОМЕР_1 ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_3 , з метою реалізацію умислу направленого на заволодіння коштами, які належать ОСОБА_17 та які перебували у її віданні, як працівника банку звернулась до касира ОСОБА_20 з проханням зняти грошові кошти з карткового рахунку клієнта ОСОБА_17 при цьому повідомивши, що клієнт особисто попросила її зняти грошові кошти. У зв`язку з цим, грошові кошти у сумі 3000 грн касир передала ОСОБА_10 , яка через декілька днів повернула до каси відділення банку чек вже підписані нібито ОСОБА_17 .

У подальшому ОСОБА_10 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на привласнення коштів ОСОБА_17 із карткового рахунку № НОМЕР_12 раніше відкритого нею на ім`я ОСОБА_17 кошти у сумі 2900 грн, які нею переведені 18.06.2015 із поточного рахунку ОСОБА_17 з використанням раніше випущеної платіжної картки № НОМЕР_13 , ОСОБА_10 з 24.06.2015 по 27.06.2015 привласнила собі, шляхом зняття у банкоматах банку, які розташовані на території Запорізької області.

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи №53/11.2 від 20.03.2017 у період з 18.06.2015 по 27.06.2015 з поточного рахунку ОСОБА_17 знято кошти не ОСОБА_17 на загальну суму 26 900 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_10 повторно привласнила грошові кошти, які перебували у її віданні та які належали клієнтам Банку, а саме ОСОБА_17 на загальну суму 26 900 грн, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.191 КК України, а саме привласнення чужого майна, яке перебувало у віданні особи, вчинене повторно.

ОСОБА_10 реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння коштами ОСОБА_17 , 04.09.2015 перебуваючи у приміщенні відділення « ІНФОРМАЦІЯ_9 » ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_5 обіймаючи посаду начальника відділення, зловживаючи службовим становищем внесла до системи ПК «Flex» відомості щодо дострокового розірвання договору банківського вкладу НОМЕР_46 від 18.06.2015, та у графах «Тіло перерахунку на карту», «№ рахунку для повернення основної суми вкладу», «Тіло на IDкарти» поставила відмітки щодо перерахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_17 № НОМЕР_11 , депозитні кошти в сумі 70078,9 грн надійшли на поточний рахунок.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на привласнення коштів, які належать ОСОБА_17 , 04.09.2015 ОСОБА_33 за допомогою підключеного нею раніше інтернет-банкінгу з поточного рахунка № НОМЕР_11 ОСОБА_17 здійснила переказ грошових коштів у розмірі 70 000 грн на раніше нею відкритий на ім`я ОСОБА_17 картковий рахунок № НОМЕР_12 .

В цей же день, тобто 04.09.2015 наказала касиру ОСОБА_27 зняти грошові кошти з карткового рахунку клієнта ОСОБА_17 повідомивши, що клієнт особисто попросила її зняти грошові кошти. Касиром ОСОБА_27 шляхом внесення даних до ПК «FlexCube», було проведено операцію щодо зняття з карткового рахунка ОСОБА_17 № НОМЕР_12 , раніше відкритого ОСОБА_10 на її ім`я, грошових коштів в сумі 70 000 грн, які були переведені ОСОБА_10 з поточного рахунку ОСОБА_17 у цей же день. Зазначені грошові кошти у сумі 70 000 грн ОСОБА_27 передала ОСОБА_10 , яка через декілька днів повернула до каси відділення чек вже підписані нібито ОСОБА_17 .

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи №53/11.2 від 20.03.2017, 04.09.2015 з рахунку ОСОБА_17 знято кошти не ОСОБА_17 на загальну суму 70 000 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_10 шляхом зловживання своїм службовим становищем, повторно заволоділа грошовими кошти, клієнта ОСОБА_17 в сумі 70 000 грн, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.191 КК України, - заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно.

З 2014 року в банку обслуговувався клієнт ОСОБА_7

06.02.2015 закінчився строк дії 2 договорів банківського вкладу НОМЕР_47 та НОМЕР_48 укладених ОСОБА_7 з банком та на його поточний рахунок № НОМЕР_15 надійшли грошові кошти у сумі 191 312,62 грн.

11.02.2015 закінчився строк дії договору банківського вкладу НОМЕР_49, укладеного ОСОБА_7 та грошові кошти у сумі 156 210,8 грн також поступили на його поточний рахунок № НОМЕР_15 .

09.02.2015 ОСОБА_10 , перебуваючи у приміщенні відділення № НОМЕР_1 ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою АДРЕСА_3 , керуючись корисливими мотивами з метою привласнення коштів, які належать ОСОБА_7 та які перебували у її віданні, як працівника банку, внесла дані до системи ПК «CardMake» щодо укладення договору про відкриття карткового рахунку № НОМЕР_16 на ім`я ОСОБА_7 , який фактично не укладався. У подальшому ОСОБА_10 до зазначеного карткового рахунку випустила платіжну картку № НОМЕР_17 , про що внесла відповідні відомості до системи ПК «CardMake». Зазначену платіжну картку ОСОБА_10 з метою привласнення у подальшому коштів, які належать ОСОБА_7 залишила у себе. Крім того, ОСОБА_10 власноручно підписала розписку про отримання карти та пін-конверту з пін-кодом до неї в графі підпису держателя карти, а також ввівши в оману начальника відділення Банку № НОМЕР_1 в м. Пологи ОСОБА_22 щодо того, що платіжна картка та конверт з пін-кодом дійсно видана клієнту, надала останньому зазначену розписку на підпис.

Крім того, при відкритті зазначеного карткового рахунку ОСОБА_10 підключила послугу інтернет-банкінгу, прив`язавши до рахунка власну адресу електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_11

09.02.2015 ОСОБА_34 , перебуваючи у приміщенні відділення № НОМЕР_1 ПАТ ІНФОРМАЦІЯ_8 за адресою АДРЕСА_3 , керуючись корисливими мотивами з метою привласнення коштів, які належать ОСОБА_7 які перебували у її віданні, як працівника банку за допомогою раніше підключеного нею і інтернет-банкінгу перевела грошові кошти у сумі 131 000 грн з поточного рахунку ОСОБА_7 № НОМЕР_15 на картковий рахунок відкритий нею на ім`я ОСОБА_7 № НОМЕР_16 .

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на привласнення коштів які належать ОСОБА_7 та які перебували у її віданні, як працівника банку, 10.02.2015 ОСОБА_10 за допомогою підключеного нею раніше інтернет-банкінгу, перебуваючи у приміщенні відділення № НОМЕР_1 ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою АДРЕСА_3 з вищевказаного карткового рахунка № НОМЕР_16 , відкритого нею на ім`я ОСОБА_7 здійснила переказ грошових коштів на карткові рахунки № НОМЕР_14 в сумі 50 000 грн, відкритий на ім`я ОСОБА_35 , та № НОМЕР_8 в сумі 30 990 грн, відкритий на ім`я ОСОБА_15 , які були нею заздалегідь відкриті.

В цей же день, тобто 10.02.2015 ОСОБА_10 знаходячись в касі відділення № НОМЕР_1 ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_3 в період часу з 13.19 по 15.29 годин, з метою реалізацію умислу направленого на заволодіння коштами, які належать ОСОБА_7 та які перебували у її віданні, як працівника банку звернулась до касира ОСОБА_23 з проханням зняти грошові кошти з карткових рахунків ОСОБА_7 , ОСОБА_35 та ОСОБА_15 , при цьому повідомивши, що клієнти особисто попросили її зняти грошові кошти. У зв`язку з цим, грошові кошти у загальній сумі 130 990 грн касир передала ОСОБА_10 , яка через декілька днів повернула до каси відділення банку чеки вже підписані нібито ОСОБА_7 , ОСОБА_36 та ОСОБА_15 .

11.02.2015 ОСОБА_7 знаючи, що строк дії договорів банківського вкладу НОМЕР_49, НОМЕР_47 та НОМЕР_48 закінчився та на його поточний рахунок повинні надійти кошти у сумі 347 523,42 грн звернувся до ОСОБА_10 з метою укладення нових договорів банківського вкладу.

11.02.2015 ОСОБА_10 уклала з ОСОБА_7 договір банківського вкладу НОМЕР_50, відповідно до якого останній розмістив депозит в сумі 172 000 грн під відсоткову ставку 18,75% річних, строком до 11.05.2015, з нарахуванням відсотків за весь строк в кінці строку розміщення та договір банківського вкладу НОМЕР_51 від 11.02.2015, відповідно до якого ОСОБА_7 нібито розмістив депозит в сумі 172 000 грн під відсоткову ставку 18,75% річних строком до 11.05.2015.

Разом з зим, з метою приховання витрачання коштів, які знаходились на рахунку ОСОБА_7 ОСОБА_10 договір банківського вкладу НОМЕР_51 від 11.02.2015, у порушення вимог п.2 Інструкції запис про відкриття депозиту до системи ПК «FlexCube» не внесла, у зв`язку з чим фактично договір не укладався та є фіктивним.

Також, 11.02.2015 ОСОБА_10 , перебуваючи у приміщенні відділення № НОМЕР_1 ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_3 внесла до пункту меню «Рахунки клієнта» в системі ПК «FІехСubе» запис про відкриття депозиту щодо нібито укладеного з ОСОБА_7 договору банківського вкладу НОМЕР_52 від 11.02.2015, відповідно до якого ОСОБА_7 нібито розмістив депозит в сумі 41 000 грн під відсоткову ставку 17,50% річних, строком до 11.05.2015, з нарахуванням відсотків щомісячно.

Після закінчення строку дії договору банківського вкладу НОМЕР_52 від 11.02.2015, а також нарахування відсотків за договором банківського вкладу НОМЕР_53, а саме 12.05.2015 на поточний рахунок ОСОБА_7 НОМЕР_54 надійшли грошові кошти у сумі 48 328,62 грн.

В цей же день, тобто 12.05.2015 ОСОБА_10 , перебуваючи у приміщенні відділення № НОМЕР_1 ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_3 внесла до пункту меню «Рахунки клієнта» в системі ПК «FlехСubе» запис про відкриття депозиту щодо укладеного з ОСОБА_7 договору банківського вкладу НОМЕР_55, який фактично з останнім не укладався відповідно до якого ОСОБА_7 розмістив в Банку вклад в сумі 12 000 грн під відсоткову ставку 19,50 відсотків річних, строком до 12.08.2015, з нарахуванням відсотків за весь строк в кінці строку розміщення.

Продовжуючи свій злочинний умисел направлений на привласнення коштів ОСОБА_7 , ОСОБА_10 12.05.2015 перебуваючи у приміщенні відділення № НОМЕР_1 ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_3 з поточного рахунка ОСОБА_7 № НОМЕР_15 , за допомогою інтернет-банкінгу перевела на відкритий нею картковий рахунок на ім`я ОСОБА_7 № НОМЕР_16 грошові кошти в сумі 36 000 грн, з яких грошові кошти в сумі 9 200 грн за допомогою інтернет-банкінгу 13.05.2015 перебуваючи у приміщенні відділення № НОМЕР_1 ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_3 перевела на картку № НОМЕР_18 для поповнення карткового рахунку № НОМЕР_19 відкритого нею на ім`я ОСОБА_37 та яким вона користувалась.

У подальшому ОСОБА_10 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на привласнення коштів ОСОБА_7 із карткового рахунку № НОМЕР_16 раніше відкритого нею на ім`я ОСОБА_7 кошти у сумі 26 110 грн, які нею переведені 12.05.2015 із поточного рахунку ОСОБА_7 з використанням раніше випущеної платіжної картки № НОМЕР_17 , ОСОБА_10 . З 14.05.2015 по 01.06.2015 привласнила собі, шляхом зняття у банкоматах банку, які розташовані на території Запорізької області.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на привласнення коштів, які належать ОСОБА_7 , ОСОБА_10 04.06.2015, перебуваючи у приміщенні відділення № НОМЕР_1 ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_3 , до системи ПК «Flex» внесла відомості щодо дострокового розірвання договору банківського вкладу НОМЕР_55 від 12.05.2015 та у графах «Тіло перерахунку на карту», «№ рахунку для повернення основної суми вкладу», «Тіло на ІD карти» поставила відмітки щодо перерахування коштів у сумі 12 000 грн на поточний рахунок ОСОБА_7 № НОМЕР_15 .

У той же день, тобто 04.06.2015 ОСОБА_10 перебуваючи у приміщенні відділення № НОМЕР_1 ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_3 за допомогою підключеного інтернет-банкінгу з поточного рахунка ОСОБА_7 № НОМЕР_15 перевела на картковий рахунок ОСОБА_7 № НОМЕР_15 , відкритий нею на ім`я ОСОБА_7 грошові кошти в 2 000 грн.

У подальшому ОСОБА_10 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на привласнення коштів ОСОБА_7 із карткового рахунку № НОМЕР_16 раніше відкритого нею на ім`я ОСОБА_7 кошти у сумі 12 000 грн, які нею переведені 04.06.2015 із поточного рахунку ОСОБА_7 з використанням раніше випущеної платіжної картки № НОМЕР_17 , ОСОБА_10 з 04.06.2015 по 12.06.2015 привласнила собі, шляхом зняття у банкоматах банку, які розташовані на території Запорізької області.

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи №53/11.2 від 20.03.2017 у період з 09.02.2015 по 12.06.2015 з рахунку ОСОБА_7 знято кошти не ОСОБА_7 на загальну суму 178 290 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_10 повторно привласнила грошові кошти у великому розмірі, які перебували у її віданні та які належали клієнту ОСОБА_7 на загальну суму 178 290 грн, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.191 КК України, - привласнення чужого майна, яке перебувало у віданні особи, вчинене повторно та у великих розмірах.

11.08.2015 за договором банківського вкладу НОМЕР_53 на поточний рахунок ОСОБА_7 НОМЕР_54 надійшли відсотки в сумі 7891,99 грн.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння коштами ОСОБА_7 , ОСОБА_10 21.08.2015 перебуваючи у приміщенні відділення « ІНФОРМАЦІЯ_9 » ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_6 , обіймаючи посаду начальника відділення, зловживаючи службовим становищем, з поточного рахунка ОСОБА_7 № НОМЕР_15 , за допомогою інтернет-банкінгу перевела на відкритий нею картковий рахунок на ім`я ОСОБА_7 № НОМЕР_16 грошові кошти в сумі 7 890 грн.

22.08.2015 ОСОБА_10 перебуваючи у приміщенні відділення « ІНФОРМАЦІЯ_9 » ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_5 , обіймаючи посаду начальника відділення, зловживаючи службовим становищем з відкритого нею карткового рахунку на ім`я ОСОБА_7 № НОМЕР_16 за допомогою інтернет-банкінгу двома переказами у розмірах 3000 грн та 4500 грн перевела грошові кошти, які належали ОСОБА_7 на заздалегідь випущену нею на ім`я ОСОБА_15 картку № НОМЕР_9 з якої з 22.08.2015 по 30.08.2015 зняла їх в банкоматах в м. Гуляйполе та в смт Чернігівка.

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи №53/11.2 від 20.03.2017 у період з 21.08.2015 по 30.08.2015 з рахунку ОСОБА_7 знято кошти не ОСОБА_7 на загальну суму 7 350 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_10 , шляхом зловживання свої службовим становищем, повторно привласнила грошові кошти, які належали ОСОБА_7 на загальну суму 7350 грн, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.191 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно.

Крім того, ОСОБА_10 реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння коштами ОСОБА_7 , 15.10.2015 перебуваючи у приміщенні відділення « ІНФОРМАЦІЯ_9 » ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_5 обіймаючи посаду начальника відділення, зловживаючи службовим становищем внесла до системи ПК «Flex» відомості щодо дострокового розірвання договору банківського вкладу НОМЕР_53 від 11.02.2015, та у графах «Тіло перерахунку на карту», «№ рахунку для повернення основної суми вкладу», «Тіло на IDкарти» поставила відмітки щодо перерахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_7 № НОМЕР_15 , у зв`язку з чим депозитні кошти в сумі 172 000 грн надійшли на поточний рахунок.

В цей же день ОСОБА_10 наказала касиру ОСОБА_27 зняти грошові кошти в сумі 170 000 грн з поточного рахунка ОСОБА_7 № НОМЕР_20 повідомивши, що клієнт ОСОБА_7 особисто попросив її зняти грошові кошти на зазначену суму. Касиром ОСОБА_27 шляхом внесення даних до ПК «FlexCube», було проведено операцію щодо зняття грошових коштів, після чого роздруковано заяву на видачу готівки. Заяву на видачу готівки разом із коштами у сумі 170 000 грн касир ОСОБА_27 підписала та віддала ОСОБА_10 , яка через декілька днів повернула до каси відділення заяву на видачу готівки вже підписану нібито ОСОБА_7 .

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи №53/11.2 від 20.03.2017, 15.10.2015 з рахунку ОСОБА_7 знято кошти не ОСОБА_7 на загальну суму 170 000 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_10 шляхом зловживання своїм службовим становищем, повторно заволоділа грошовими коштами ОСОБА_7 у великих розмірах у сумі 170 000 грн, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.191 КК України, - заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно та у великих розмірах.

З 2011 року в банку обслуговувався клієнт ОСОБА_14 , з яким 14.01.2015 укладено договір банківського вкладу НОМЕР_56, відповідно до якого ОСОБА_14 розмістив в банку вклад на загальну суму 30 000 грн під 17,50% річних строком до 14.03.2015.

Після закінчення строку дії вищевказаного договору 16.03.2015 на поточний рахунок ОСОБА_14 НОМЕР_56 надійшла сума депозиту в сумі 30 000 грн.

01.04.2015 ОСОБА_10 , перебуваючи у приміщенні відділення № НОМЕР_1 ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою АДРЕСА_3 , керуючись корисливими мотивами з метою привласнення коштів, які належать ОСОБА_14 та які перебували у її віданні, як працівника банку, внесла дані до системи ПК «CardMake» щодо укладення договору про відкриття карткового рахунку № НОМЕР_21 на ім`я ОСОБА_14 , який фактично не укладався. В подальшому ОСОБА_10 до зазначеного карткового рахунку випустила платіжну картку № НОМЕР_22 , про що внесла відповідні відомості до системи ПК «CardMake». Зазначену платіжну картку ОСОБА_10 з метою привласнення у подальшому коштів, які належать ОСОБА_14 залишила у себе. Крім того, ОСОБА_10 власноручно підписала розписку про отримання карти та пін-конверту з пін-кодом до неї в графі підпису держателя карти а також ввівши в оману начальника відділення Банку № НОМЕР_1 в м. Пологи ОСОБА_22 щодо того, що платіжна картка та конверт з пін-кодом дійсно видана клієнту, надала останньому зазначену розписку на підпис.

Продовжуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння коштами ОСОБА_14 , які перебували у її віданні, як працівника банку, в цей же день тобто 01.04.2015 ОСОБА_10 перебуваючи у приміщенні відділення № НОМЕР_1 ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою АДРЕСА_3 , шляхом входу до системи ПК «FlexCube» під логіном та паролем касирів банку ОСОБА_23 , ОСОБА_20 перевела з поточного рахунка ОСОБА_14 № НОМЕР_23 на раніше відкритий нею на ім`я ОСОБА_14 картковий рахунок № НОМЕР_21 , грошові кошти в сумі 30 000 грн.

Наступного дня, тобто 02.04.2015 ОСОБА_10 знаходячись в касі відділення № НОМЕР_1 ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_3 , з метою реалізації умислу направленого на заволодіння коштами, які належать ОСОБА_14 та які перебували у її віданні, як працівника банку звернулась до касира Банку ОСОБА_20 з проханням зняти грошові кошти з карткового рахунку ОСОБА_14 , при цьому повідомивши, що клієнт особисто попросив її зняти грошові кошти. У зв`язку з цим, грошові кошти у загальній сумі 25 654 грн касир передала ОСОБА_10 , яка через декілька днів повернула до каси відділення банку чек вже підписаний нібито ОСОБА_14 .

У подальшому ОСОБА_10 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на привласнення коштів ОСОБА_14 із карткового рахунку № НОМЕР_21 раніше відкритого нею на ім`я ОСОБА_38 кошти у сумі 4340 грн, які нею переведені 01.04.2015 із поточного рахунку ОСОБА_14 з використанням раніше випущеної платіжної картки № НОМЕР_22 , з 03.04.2015 по 06.04.2015 привласнила собі, шляхом зняття у банкоматах банку, які розташовані на території Запорізької області;

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи №53/11.2 від 20.03.2017 у період з 02.04.2015 по 06.04.2015 з поточного рахунку ОСОБА_14 знято кошти не ОСОБА_14 на загальну суму 29 994 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_10 повторно привласнила грошові кошти, які перебували у її віданні та які належали клієнтам Банку, а саме ОСОБА_14 на загальну суму 29 994 грн, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.191 КК України, - привласнення чужого майна, яке перебувало у віданні особи, вчинене повторно.

З 2005 року в банку обслуговувався клієнт ОСОБА_11 , у якої було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_24 та картковий рахунок № НОМЕР_25 .

02.07.2015 закінчився строк дії банківського вкладу НОМЕР_57 та на поточний рахунок ОСОБА_11 № НОМЕР_24 надходять депозитні кошти та проценти у сумі 11 125 грн.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння коштами ОСОБА_11 ОСОБА_10 02.07.2015 перебуваючи у приміщенні відділення « ІНФОРМАЦІЯ_9 » ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_5 , обіймаючи посаду начальника відділення «Чернігівка» №336 Департаменту роздрібних продажів у Придніпровському регіоні центру роздрібного бізнесу, зловживаючи службовим становищем, наказала касирам ОСОБА_39 та ОСОБА_28 здійснити перерахування з поточного рахунка ОСОБА_11 № НОМЕР_24 на картковий рахунок № НОМЕР_26 заздалегідь відкритий нею на ім`я ОСОБА_11 грошових коштів в сумі 5500 грн, при цьому повідомивши, що клієнт ОСОБА_11 особисто попросила її здійснити вказаний переказ. У зв`язку з цим, касирами ОСОБА_40 та ОСОБА_28 , було проведено вказану операцію, та грошові кошти в сумі 5500 грн надійшли на картковий рахунок ОСОБА_11 № НОМЕР_26 з якого за допомогою раніше випущеної платіжної картки № НОМЕР_27 кошти у сумі 5000 грн з 02.07.2015 по 07.07.2015 зняті ОСОБА_10 у банкоматах розташованих на території Запорізької області.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений заволодіння коштами ОСОБА_11 ОСОБА_10 10.07.2015 перебуваючи у приміщенні відділення « ІНФОРМАЦІЯ_9 » ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_5 , обіймаючи посаду начальника вказаного відділення, зловживаючи службовим становищем, наказала касирам ОСОБА_39 та ОСОБА_28 перерахувати з поточного рахунка ОСОБА_11 № НОМЕР_24 на картковий рахунок № НОМЕР_26 заздалегідь відкритий нею на ім`я ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 6000 грн, при цьому повідомивши, що клієнт ОСОБА_11 особисто попросила її здійснити вказаний переказ. У зв`язку з цим, касирами ОСОБА_40 та ОСОБА_28 , було проведено вказану операцію, та грошові кошти в сумі 6000 грн. надійшли на картковий рахунок ОСОБА_11 № НОМЕР_26 , баланс якого склав 6500 грн, з якого за допомогою раніше випущеної платіжної картки № НОМЕР_27 зазначені кошти в сумі 6500 грн з 10.07.2015 по 16.07.2015 зняті ОСОБА_10 у банкоматах розташованих на території Запорізької області.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на заволодіння коштами ОСОБА_18 ОСОБА_10 28.08.2015 перебуваючи у приміщенні відділення « ІНФОРМАЦІЯ_9 » ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_5 , обіймаючи посаду начальника відділення, зловживаючи службовим становищем, з карткового рахунку ОСОБА_11 № НОМЕР_25 , за допомогою раніше підключеного нею інтернет-банкінгу перерахувала на картковий рахунок № НОМЕР_26 заздалегідь відкритий нею на ім`я ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 9020 грн, з яких 8300 грн у період з 28.08.2015-10.09.2015 за допомогою раніше випущеної нею платіжної картки № НОМЕР_27 зняла у банкоматі розташованому в АДРЕСА_5 .

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи №53/11.2 від 20.03.2017 у період з 02.07.2015 по 10.09.2015 з рахунку ОСОБА_11 знято кошти не ОСОБА_11 на загальну суму 19 800 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_10 повторно, зловживаючи своїм службовим становищем заволоділа грошовими коштами, які належали клієнту ОСОБА_11 на загальну суму 19 800 грн, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.191 КК України, - заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно.

З 2011 року в Банку обслуговувався клієнт ОСОБА_12 , у якого в зазначеній установі був відкритий поточний рахунок № НОМЕР_28 .

24.06.2015 з ОСОБА_12 укладено договір банківського вкладу НОМЕР_58 від 24.06.2015 відповідно до якого останній розмістив в банку вклад в сумі 56 190 грн, під відсоткову ставку 19,25% річних строком до 01.07.2016 з нарахуванням відсотків щомісячно.

ОСОБА_10 реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння коштами ОСОБА_41 10.11.2015 перебуваючи у приміщенні відділення « ІНФОРМАЦІЯ_9 » ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_5 обіймаючи посаду начальника відділення, зловживаючи службовим становищем внесла до системи ПК «Flex» відомості щодо дострокового розірвання договору банківського вкладу НОМЕР_58 від 24.06.2015 та у графах «Тіло перерахунку на карту», «№ рахунку для повернення основної суми вкладу», «Тіло на IDкарти» поставила відмітки щодо перерахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_12 № НОМЕР_28 , у зв`язку з чим депозитні кошти в сумі 55 404,46 грн надійшли на вказаний рахунок.

В цей же день 10.11.2015, ОСОБА_10 з метою реалізацію умислу направленого на заволодіння коштами, які належать ОСОБА_12 , обіймаючи посаду начальника відділення, зловживаючи службовим становищем наказала касиру ОСОБА_27 зняти грошові кошти в сумі 50 000 грн з поточного рахунка ОСОБА_12 № НОМЕР_28 повідомивши, що клієнт ОСОБА_12 особисто попросив її зняти грошові кошти на зазначену суму. Касиром ОСОБА_27 , шляхом внесення даних до ПК «FlexCube», було проведено операцію щодо зняття грошових коштів, після чого роздруковано заяву на видачу готівки. Заяву на видачу готівки разом із коштами у сумі 50 000 грн касир ОСОБА_27 підписала та віддала ОСОБА_10 , яка через декілька днів повернула до каси відділення заяву на видачу готівки вже підписану нібито ОСОБА_12 .

Надалі, 13.11.2015 ОСОБА_10 знаходячись в приміщенні відділення « ІНФОРМАЦІЯ_9 » ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_5 , з метою реалізацію умислу направленого на заволодіння коштами, які належать ОСОБА_12 , обіймаючи посаду начальника відділення, зловживаючи службовим становищем склала договір №0336/004664 від 13.11.2015 про відкриття на ім`я ОСОБА_12 карткового рахунку № НОМЕР_29 , який фактично не укладався та надала його на підпис касиру ОСОБА_42 . Надалі увійшовши до системи ПК «CardMake» під своїм логіном ОСОБА_10 до зазначеного карткового рахунку випустила платіжну картку № НОМЕР_30 . Зазначену платіжну картку ОСОБА_10 з метою привласнення у подальшому коштів, які належать ОСОБА_12 залишила у себе.

Крім того, при відкритті карткового рахунка ОСОБА_12 ОСОБА_10 підключила послугу інтернет-банкінгу прив`язавши до рахунка власний адрес електронної пошти,а саме: ІНФОРМАЦІЯ_10

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заволодіння коштами, які належать ОСОБА_43 , 27.11.2015 ОСОБА_10 знаходячись в приміщенні відділення « ІНФОРМАЦІЯ_9 » ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_5 , обіймаючи посаду начальника відділення, зловживаючи службовим становищем за допомогою підключеного нею раніше інтернет-банкінгу, з поточного рахунку ОСОБА_12 № НОМЕР_28 перевела на раніше відкритий нею картковий рахунок на ім`я ОСОБА_12 № НОМЕР_29 грошові кошти у сумі 6150 грн.

У подальшому ОСОБА_10 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на заволодіння шляхом зловживання своїм службовим положенням коштами ОСОБА_12 з карткового рахунку № НОМЕР_29 раніше відкритого нею на ім`я ОСОБА_12 кошти у сумі 6150 грн, які нею переведені 27.11.2015 із поточного рахунку ОСОБА_12 з використанням раніше випущеної платіжної картки № НОМЕР_31 , з 27.11.2015 по 03.12.2015 зняла у банкоматах, які розташовані на території Запорізької області.

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи №53/11.2 від 20.03.2017 у період з 10.11.2015 по 03.12.2015 з поточного рахунку ОСОБА_12 знято кошти не ОСОБА_12 на загальну суму 56 150 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_10 шляхом зловживання своїм службовим становищем, повторно заволоділа грошовими коштами клієнта ОСОБА_12 у сумі 56 150 грн, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.191 КК України, - заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно.

З 2015 року в банку обслуговувався клієнт ОСОБА_13 , у якої в зазначеній установі був відкритий поточний рахунок № НОМЕР_32 .

ОСОБА_13 12.02.2015 укладено договір банківського вкладу НОМЕР_59, відповідно до якого остання розмістила в банку вклад в сумі 60 000 грн під відсоткову ставку 18,25% річних строком до 12.05.2015 з нарахуванням відсотків в кінці строку, з пролонгацією на новий строк.

Після закінчення 12.11.2015 строку дії вищезазначеного договору банківського вкладу депозитні кошти в сумі 60 000 грн надійшли на поточний рахунок ОСОБА_13 № НОМЕР_32 .

11.12.2015 ОСОБА_10 , знаходячись в касі відділення « ІНФОРМАЦІЯ_9 » ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_5 , з метою реалізацію умислу направленого на заволодіння коштами, які належать ОСОБА_13 обіймаючи посаду начальника відділення, зловживаючи службовим становищем наказала касиру ОСОБА_27 зняти грошові кошти в сумі 10 000 грн з поточного рахунка ОСОБА_13 № НОМЕР_32 , при цьому повідомивши, що клієнт ОСОБА_13 особисто попросила її зняти грошові кошти на зазначену суму. Касиром ОСОБА_27 шляхом внесення даних до ПК «FlехСubе», було проведено операцію щодо зняття грошових коштів, після чого роздруковано заяву на видачу готівки. Заяву на видачу готівки №FJB027 разом із коштами у сумі 10 000 грн касир ОСОБА_27 підписала та віддала ОСОБА_10 , яка через декілька днів повернула до каси відділення заяву на видачу готівки вже підписану нібито ОСОБА_13 .

24.12.2015 ОСОБА_10 знаходячись в касі відділення « ІНФОРМАЦІЯ_9 » ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_5 , з метою реалізацію умислу направленого на заволодіння коштами, які належать ОСОБА_13 діючи за попередньою змовою із невстановленою в ході слідства особою, обіймаючи посаду начальника відділення, зловживаючи службовим становищем підвела до касира ОСОБА_27 , невстановлену в ході досудового розслідування жінку, яку представила як ОСОБА_13 та наказала касиру ОСОБА_27 зняти грошові кошти в сумі 30 000 грн з поточного рахунка ОСОБА_13 № НОМЕР_32 . Касиром ОСОБА_27 шляхом внесення даних до ПК «FlехСubе», було проведено операцію щодо зняття грошових коштів, після чого роздруковано заяву на видачу готівки №FJB008. Заяву на видачу готівки разом із коштами у сумі 30 000 грн касир ОСОБА_27 підписала та віддала ОСОБА_10 , яка віддала заявку зазначеній жінці, яка підписавши заяву передала її ОСОБА_27 .

31.12.2015 ОСОБА_10 , знаходячись в касі відділення « ІНФОРМАЦІЯ_9 » ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за адресою: АДРЕСА_5 , з метою реалізацію умислу направленого на заволодіння коштами, які належать ОСОБА_13 діючи за попередньою змовою із невстановленою в ході слідства особою, обіймаючи посаду начальника відділення, зловживаючи службовим становищем, підвела до касира ОСОБА_27 , невстановлену в ході досудового розслідування жінку, яку представила як ОСОБА_13 та наказала касиру ОСОБА_27 зняти грошові кошти в сумі 20 004,98 грн з поточного рахунка ОСОБА_13 № НОМЕР_32 . Касиром ОСОБА_27 , шляхом внесення даних до ПК «FlехСubе», було проведено операцію щодо зняття грошових коштів, після чого роздруковано заяву на видачу готівки №FJB008. Заяву на видачу готівки разом із коштами у сумі 20 004,98 грн, касир ОСОБА_27 підписала та віддала ОСОБА_10 , яка віддала заявку зазначеній жінці, яка підписавши заяву передала її ОСОБА_27 .

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи №53/11.2 від 20.03.2017 у період з 11.12.2015 по 31.12.2015 з поточного рахунку ОСОБА_13 знято кошти не ОСОБА_13 на загальну суму 60 004,98 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_10 шляхом зловживання своїм службовим становищем, діючи за попередньою змовою із невстановленою в ході досудового розслідування особою, повторно заволоділа грошовими коштами клієнта ОСОБА_13 в сумі 60 004,98 грн, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.191 КК України, - заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Захисником ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 , подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якому просить вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, потерпілого та представника потерпілого, які підтримали доводи апеляційної скарги прокурора, обвинувачену та її захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні, і оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 374 КПК України мотивувальна частина виправдувального вироку, серед іншого, повинна містити підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, із яких суд відкидає докази обвинувачення.

Вказане свідчить, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку.

Крім того, згідно із п. 15 ст. 7, ст. 22 КПК України однією з засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні суду своїх доказів і у доведенні перед ним їх переконливості. При цьому суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Виправдовуючи ОСОБА_10 за ч. 1, 3, 4 ст.191 КК України суд не дотримався цих вимог закону.

На думку колегії суддів, доводи прокурора щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону є слушними з огляду на таке.

Так суд в порушення вимог ст. 374 КПК України не зазначив мотивів неврахування окремих доказів.

Зокрема, суд першої інстанції навів у вироку показання потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , що безпосередньо були надані суду, а також потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , які були надані ними під час розгляду справи ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідно до пояснень потерпілої ОСОБА_15 обвинувачена ОСОБА_10 просила у неї в борг 150 000 грн, при цьому обвинувачена повідомила їй, що кошти вже зняла, тобто ОСОБА_10 зняла кошти потерпілої без її відома.

Водночас, суд таким показанням потерпілої ОСОБА_15 , як і показанням інших потерпілих, оцінки взагалі не надав, що свідчить про істотне порушення вимог КПК України, оскільки висновки суду щодо оцінки доказів не викладені судом у відповідності до положень ст.374 КПК України, у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

Посилання прокурора на те, що судом в порушення вимог КПК України досліджено показання потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які були допитані під час розгляду провадження ІНФОРМАЦІЯ_4 , колегія суддів вважає безпідставним з огляду на таке.

Відповідно до п. 16 ст. 7 КПК України безпосередність дослідження показань є загальною засадою кримінального судочинства, а ст. 23 цього Кодексу визначає, що показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відомості, що містяться в показаннях, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані доказами, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При цьому суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених КПК України.

Частиною 4 статті 95 КПК України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу.

Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що ця вимога сформульована як принцип, яким має керуватися суд, приймаючи процесуальні рішення в конкретній ситуації, у тому числі рішення щодо допустимості або недопустимості доказів.

Принцип безпосередності дослідження доказів спрямований передусім на найкраще забезпечення права сторін уточнити показання особи та поставити під сумнів ті чи інші повідомлення або її репутацію.

Верховний Суд у постанові від 19.11.2019 року у справі № 750/5745/15-к зазначив, що засаді безпосередності, як і будь-якій іншій загальній засаді, притаманна певна гнучкість при застосуванні в конкретних обставинах. В залежності від обставин ця засада реалізується в різних формах, оскільки суд має узгоджувати її з іншими засадами кримінального процесу та/або легітимними інтересами суспільства чи окремих осіб. Наприклад, принцип безпосередності зазнає певних легітимних обмежень у випадку допиту особи, до якої застосовані заходи безпеки або яка відсутня безпосередньо в залі судового засідання (ст. 232 КПК України), і такі легітимні обмеження не можна вважати порушенням принципу безпосередності.

Таким чином, Суд вважає, що положення «суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання» (ч. 4 ст. 95 КПК України), не може тлумачитися як безумовна заборона використання показань, які особа давала перед іншим складом суду у тій же справі.

Крім того, показання, які особа надавала під час першого розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції перед іншим складом суду, не можуть вважатися недопустимими доказами лише на тій підставі, що неможливо було забезпечити явку такої особи під час нового судового розгляду.

Також слід зазначити, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», було введено на території України воєнний стан, який на даний час продовжено.

Відповідно до ч. 11 ст. 615 КПК України, яка регулює особливий режим кримінального провадження в умовах воєнного стану, показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

Враховуючи викладене, на думку колегії суддів, дослідження показань потерпілих та свідків, які вони давали під час першого судового розгляду іншому складу суду, може забезпечити сторонам достатні процесуальні гарантії, здатні компенсувати неможливість їх допиту під час нового судового розгляду. Зазначене узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 14.02.2024 року у справі № 459/874/20.

Що стосується доводів прокурора про те, що потерпілі судом не повідомлялися у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, то колегія суддів вважає їх такими, що не є підставами для скасування судового рішення, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 проживають на тимчасово окупованій території України, водночас матеріали провадження свідчать про те, що судом вживалися заходи для виклику вказаних потерпілих для забезпечення доступу до правосуддя, а саме шляхом розміщення повісток на офіційних веб-сайтах суду та ІНФОРМАЦІЯ_3 , також шляхом направлення телефонограм (а.п. 114, 137 т.13), смс-повідомлень (а.п. 129-132, 146-151 т.15, а.п. 45-49 т.16) та двічі у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (а.п.198, 228 т.14). При цьому, колегія суддів враховує також те, що судом першої інстанції неодноразово направлялися листи в ІНФОРМАЦІЯ_12 щодо розміщення оголошень в газеті "Урядовий кур`єр" з виклику потерпілих, водночас, відповідно до листів ІНФОРМАЦІЯ_12 розмістити оголошення про виклик до суду потерпілих не має можливості у зв`язку із проведенням процедури "відкриті торги з особливостями" для оплати послуг щодо підготовки та розміщення інформаційних матеріалів (оголошення) на сторінках газети загальнодержавної сфери" (а.п. 120, 151, 249 т.14, а.п. 196 т.15, а.п. 26 т.16). Таким чином, колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог КПК України в цьому випадку та звертає увагу на те, що ІНФОРМАЦІЯ_13 неодноразово зазначав, що питання про порушення прав учасника кримінального провадження може вирішуватися лише за ініціативою носія цього права (постанови Верховного Суду від 18.09.2024 року у справі № 361/1254/22 та від 30.10.2024 року у справі № 201/4544/22), окрім того, прокурор в апеляційній скарзі не вказує на те, яким чином відсутність допиту всіх потерпілих вплинуло на ухвалене судом рішення.

Твердження суду першої інстанції про те, що прокурор здійснював досудове розслідування за всіма фактами зникнення грошових коштів клієнтів ПАТ " ІНФОРМАЦІЯ_8 " протягом 2014-2015 років, однак лише 08.11.2016 року було внесено відомості до ЄРДР, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки внесення 08.11.2016 року відомостей в ЄРДР за фактами вчинення обвинуваченою ОСОБА_10 протягом 2014-2015 років кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 3, 4 ст. 191 КК України, не свідчить про здійснення прокурором досудового розслідування до внесення відомостей в ЄРДР, а свідчить лише про отримання ним 08.11.2016 року відомостей про вчинення ОСОБА_10 вказаних кримінальних правопорушень, які стали підставою для їх внесення в ЄРДР, що відповідає частині 1 статті 214 КПК України, яка передбачає, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування. Окрім того, з матеріалів провадження вбачається, що у цьому кримінальному провадженні відомості у ЄРДР були внесені ще 05.02.2016 року (а.п.1 т.12).

Також відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Посилання суду на те, що заходи забезпечення цього кримінального провадження, зокрема тимчасовий доступ до речей та документів, здійснений на підставі ухвали слідчого судді від 19.05.2016 року, в якій в якості правової кваліфікації зазначена ч.5 ст.191 КК України, щодо якої відомості у витягу ЄРДР відсутні, а також щодо зазначення такої ж кваліфікації в інших ухвалах слідчого судді, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки ухвала слідчого судді від 19.05.2016 року хоча й була постановлена у цьому кримінальному провадженні, водночас обставини події, які в ній зазначені, відсутні в обвинувальному акті щодо ОСОБА_10 , а тому зазначене свідчить про те, що органом досудового розслідування обвинувачення за цим фактом ОСОБА_10 не пред`являлося. Що ж стосується інших наявних в матеріалах провадження вказаних ухвал слідчого судді (а.п.109, 112 т.11), то колегією суддів встановлено, що вони були постановлені у цьому ж кримінальному провадженні - № 0000050, та стосуються тих же обставин події, які інкримінуються ОСОБА_10 , та тих же потерпілих, а тому неправильне зазначення в ухвалах слідчого судді частини статті 191 КК України не є підставою для визнання доказів недопустимими, адже жодним чином не впливає на правильність ухваленого судом рішення.

За таких обставин, суд першої інстанції всупереч положенням, передбаченим ч. 1 ст. 94 КПК України, належним чином не мотивував свого рішення щодо недопустимості чи недостовірності наданого стороною обвинувачення документа, а саме такого доказу як висновок службового розслідування від 13.04.2016 року.

Також з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ньому наявні диски (т.10 а.п. 213, 214), на яких містяться фото та відео з камер відеоспостереження банкоматів, які судом першої інстанції не були досліджені з тих підстав, що вони не відкриваються, водночас, під час апеляційного перегляду було встановлено, що вказані диски відкриваються та жодних труднощів у їх перегляді не має, а також, що ці диски відкривалися та досліджувалися попереднім складом суду під час розгляду справи ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, оскільки вказані диски судом першої інстанції не досліджувалися, тому, на думку колегії суддів, дії, які кваліфіковані ОСОБА_10 , не були належним чином перевірені та з`ясовані, що є неповнотою судового розгляду.

Окрім того, з матеріалів провадження вбачається, що в ухвалі ІНФОРМАЦІЯ_14 від 19.01.2022 року (а.п.63-95 т.13), яким був скасований вирок ІНФОРМАЦІЯ_2 від 29.07.2021 року, звернуто увагу на те, що місцевий суд не здійснив ретельної оцінки посадовим повноваженням ОСОБА_10 , які могли б підтвердити висунуте обвинувачення в заволодінні коштів клієнтів банку, отриманні замість клієнтів банку грошових коштів в банкоматах, каси банку та здійснення оперування коштами клієнтів під час укладання договорів.

Водночас, колегією суддів ІНФОРМАЦІЯ_15 під час перегляду провадження встановлено, що судом першої інстанції під час нового розгляду провадження вказана вказівка ІНФОРМАЦІЯ_14 не була виконана, оскільки залишився не з`ясованим той факт, чи мала обвинувачена ОСОБА_10 як працівник банку повноваження на здійснення інкримінованих їй дій, а також інші вказівки суду апеляційної інстанції.

Отже, суд першої інстанції неповно дослідив надані стороною обвинувачення докази та без всебічного аналізу досліджених в судовому засіданні доказів надав перевагу одним доказам над іншими, не зробивши обґрунтованого висновку, чому бере до уваги одні докази та відкидає інші. Тим самим суд допустив порушення вимог статей 94, 370 КПК України, що у своїй сукупності свідчить про неповноту судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а також вплинуло на висновки щодо невинуватості ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Згідно із вимогами п. 1, 2, 3 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Відповідно до п. 2, 3 ч.1 ст.411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: - суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; - за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші;

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Керуючись положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, колегія суддів при призначенні нового судового розгляду кримінального провадження, дійшла висновку про необхідність застосування загальних засад кримінального провадження.

Апеляційний суд позбавлений можливості постановити кінцеве рішення, оскільки в апеляційній скарзі ставиться питання щодо призначення нового розгляду в суді першої інстанції та не ставиться питання щодо повторного дослідження доказів та встановлення фактичних обставин, також клопотань про повторне дослідження обставин та доказів сторони не заявляли, а відповідно до ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувались судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги прокурора, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, яка не може бути усунута судом апеляційної інстанції, у зв`язку з недослідженням всіх доказів судом першої інстанції, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції на підставі ст. 410, 411, 412, 415 КПК України, оскільки допущені порушення в своїй сукупності є такими, що перешкоджають ухвалити кінцеве рішення судом апеляційної інстанції.

При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені в цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, усунувши недоліки, вказані в ухвалі суду апеляційної інстанції, перевірити інші доводи апеляційної скарги прокурора, дати на них вичерпну відповідь, дотримуючись вимог статей 2, 7, 8, 9, 17 КПК України, ст.62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і в залежності від встановленого постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Бердянської окружної прокуратури Запорізької області, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2024 року - задовольнити.

Вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2024 року щодо ОСОБА_10 - скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4