Справа № 163/2065/25
Провадження № 1-кп/163/240/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2025 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області кримінальне провадження № 0000376 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Любомль Любомльського району Волинської області, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, одруженої, непрацюючої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,

в с т а н о в и в :

Згідно із обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Відповідно до обвинувального акту кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

Постановою Любомльського районного суду Волинської області від 17.10.2024 року у справі №163/2349/24, яка набрала законної сили 29 жовтня 2024 року, ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1 ст. 129-1 Конституції України та ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Однак, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, яка набрала законної сили, та будучи ознайомленою з нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.1 ст.129-1 Конституції України, ч.2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч рішенню суду, 12 липня 2025 року о 17 год. 23 хв., в порушення п.2.1 Правил, не маючи права керування транспортними засобами, керувала автомобілем марки «Опель Вектра», р.н.з. НОМЕР_1 , по вулиці Жовтнева в селі Вишнів Ковельського району Волинської області, де службовими особами відділення поліції №1 (м.Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області за порушення Правил дорожнього руху було складено щодо неї постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №5206280 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн.

Крім цього, ОСОБА_4 29 серпня 2025 року об 11 год. 22 хв. на території м. Любомль Ковельського району Волинської області керувала автомобілем марки «Опель Вектра», р.н.з. НОМЕР_1 , де була зупинена працівниками відділення поліції №1 (м. Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області поблизу будинку 23 по вулиці Дружби в м. Любомль за порушення п.31.1 Правил та п.п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010, за керування транспортним засобом з пошкодженнями в зоні роботи склоочисників, за що останній на підставі ст. 22 КУпАП було винесено усне попередження за малозначністю порушення.

Крім цього, ОСОБА_4 01 вересня 2025 року о 21 год. 30 хв. керувала автомобілем марки «Опель Вектра», р.н.з. НОМЕР_1 , по автодорозі Т-03-08, сполученням Любомль-Любешів, та була зупинена працівниками відділення поліції №1 (м. Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області в с. Куснище Ковельського району, неподалік повороту до сел. Головне, за порушення п.31.1 Правил та п.п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010, тобто за керування транспортним засобом з пошкодженнями в зоні роботи склоочисників, за що останній на підставі ст. 22 КУпАП було винесено усне попередження за малозначністю порушення. В ході перевірки було встановлено, що ОСОБА_4 не виконує постанову Любомльського районного суду Волинської області від 17.10.2024 року у справі №163/2349/24, яка набрала законної сили 29 жовтня 2024 року.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину за інкримінованим обвинуваченням визнала повністю та дала детальні показання про час, місце, спосіб та інші обставини умисного невиконання постанови суду, що набрала законної сили. Всі докази, зібрані на досудовому слідстві, вважає достовірними і дослідження їх в судовому засіданні недоцільним. Крім того, обвинувачена повідомила, що повністю погоджується з фактичними обставинами справи та не бажає їх оспорювати.

За таких обставин, при згоді сторін кримінального провадження, суд дослідив докази в порядку ч.3 ст.349 КПК України і дійшов висновку про повну доведеність винуватості ОСОБА_4 у невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, дані про її особу, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.

Також судом враховується позитивна характеристика обвинуваченої за місцем проживання, її вперше притягнення до кримінальної відповідальності, визнання вини, те, що остання на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Прокурор просила призначити обвинуваченій міру покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки із звільненням її від відбуття покарання із випробуванням відповідно до ст. 75 КК України.

Ураховуючи викладене вище, дані про особу обвинуваченої, яка офіційно не працює, отже у неї відсутній стабільний заробіток, обставини вчинення злочину, суд вважає за можливе призначити обвинуваченій покарання у межах санкції ч.1 ст. 382 КК України, у виді позбавленні волі строком на 2 роки.

За приписами ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

На підставі вказаного, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, суд вважає можливим виправлення винної без реального відбування покарання, із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, яке буде достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Призначення такого основного покарання, на думку суду, буде перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого злочину, відповідатиме його меті і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Долю речових доказів належить вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні, запобіжний захід щодо обвинуваченої не застосований.

Керуючись ст.ст.373, 374, ч.15 ст.615 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, і призначити їй покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає такі обов`язки: періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази:

- компакт-диск марки DVD-R, на якому наявні три відеозаписи з нагрудного відеореєстратора, який зберігається в матеріалах кримінального провадження № 0000376,- залишити у матеріалах цього провадження;

- компакт-диск марки DVD-R, на якому наявний 1 відеозапис з нагрудного відеореєстратора, що зберігається в матеріалах кримінального провадження № 0000376,- залишити у матеріалах цього провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуюча: суддя ОСОБА_1