Справа № 944/5042/25
Провадження №1-кс/944/798/25
28.10.2025 рокум.Яворів
Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у такій, просила скаргу задовольнити. Окрім цього просила долучити копію ухвали слідчого судді від 27.10.2025 року про скасування постанови слідчого про закриття вказаного кримінального провадження.
Слідчий СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги, не повідомив про причини своєї неявки. З врахуванням положень ч.3 ст.306 КПК України слідчий суддя вважає за можливим розглянути скаргу у відсутності слідчого.
Заслухавши пояснення скаржника, вивчивши та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Поняття видів шкоди, що можуть бути завдані потерпілому, визначається з урахуванням положень цивільного і кримінального права. При визначенні шкоди як підстави для визнання особи потерпілим необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням. Тобто, на момент визнання особи потерпілим необхідно виходити із презумпції заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням, враховуючи достатні дані про такий факт.
Частина 5 ст.55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Постановою слідчого СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 від 13.09.2025 року у задоволенні клопотання про ознайомлення із матеріалами кримінального провадження ОСОБА_3 відмовлено у зв`язку із не набуттям процесуального статусу потерпілої у кримінальному провадженні.
Із змісту оскаржуваної постанови про відмову у визнанні потерпілими вбачається, що викладені слідчим мотиви відмови у визнанні потерпілими обмежуються лише констатацією того, що на даний час відсутні будь-які відомості щодо завдання ОСОБА_3 моральної, фізичної або майнової шкоди.
В подальшому, ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 27.10.2025 року вищевказану постанову скасовано.
З врахуванням наведеного вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні продовжується, таким чином, слідчим не було проведено усіх слідчих та процесуальних дій на предмет перевірки заподіяння ОСОБА_3 та ОСОБА_4 будь-якої шкоди, та не виключається до закінчення досудового розслідування зібрання доказів на підтвердження спричинення їм моральної, фізичної або майнової шкоди, тому висновок слідчого про те, що скаржнику та її доньці не завдано шкоди, передбаченої ч.1 ст.55 КПК України є передчасним.
Ухвалюючи оскаржувану постанову, слідчий повинен був надати аналіз та вказати мотиви прийняття оскаржуваної постанови, виходячи з дослідження всіх наявних в матеріалах кримінального провадження даних щодо можливого спричинення заявнику шкоди, однак обмежився лише констатацією відсутності будь-яких відомостей щодо завдання їй моральної, фізичної або майнової шкоди, не зазначив які слідчі та інші процесуальні дії вчинені з метою перевірки факту спричинення такої шкоди, та чи встановлював він у заявника факту заподіяння такої шкоди.
З врахуванням наведеного, вказану постанову не можна вважати належним чином мотивованою, оскільки пункт 2 ч.5 ст.110 КПК України визначає, що мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, а слідчим не надано оцінки всім обставинам при прийнятті оскаржуваної постанови.
Відповідно до ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи наведене, слідчий суддя дійшов висновку, що постанову слідчого СВ Яворівського районного відділу Головного управління Національної поліції у Львівській області від 13.09.2025 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в кримінальному провадженні слід скасувати та зобов`язати слідчого повторно розглянути вказане клопотання.
Відповідно до ст.221 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.
Як вбачається з постанови від 13.09.2025 року слідчий відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про ознайомлення із матеріалами кримінального провадження у зв`язку із не набуттям процесуального статусу потерпілої, тобто вона не визнана потерпілою, тому не являється стороною кримінального провадження. Враховуючи наведене, підстави для скасування постанови слідчого від 13.09.2025 року про відмову у наданні матеріалів для ознайомлення відсутні, скасування вказаної постанови буде передчасним, а тому в цій частині скарга задоволенню не підлягає.
Згідно з положеннями ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що зобов`язання слідчого вручити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пам`ятки про права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування відноситься виключно до компетенції слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, який є самостійним у своїй процесуальній діяльності, слідчий суддя не вправі зобов`язувати слідчого вручати пам`ятки потерпілого, а тому в цій частині скарги слід відмовити.
При цьому не підлягає до задоволення скарга в частині визнання протиправною бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій щодо розгляду клопотань в кримінальному провадженні, оскільки за наслідками розгляду скарги слідчий суддя вправі прийняти рішення визначене статтею 307 КПК України, в переліку яких відсутнє визнання бездіяльності слідчого протиправною.
Керуючись вимогами ст.ст.303, 306, 307, 372 КПК України, -
п о с т а н о в и в:
Скаргу задовольнити частково.
В решті вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 03.11.2025 року о 14 годині 15 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_8