Номер провадження 1-кп/205/198/26
Новокодацький районний суд міста Дніпра
У Х В А Л А

08 січня 2026 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час розгляду кримінального провадження №0000844 від 10.07.2025 стосовно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, який має неповну середню освіту, військовослужбовець, не одружений, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз: 01.05.2024 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185, ч. 1, 3 ст. 357, ч. 1, 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. 08.06.2024 звільнений від відбування покарання умовно-достроково для проходження військової служби,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

в режимі відеоконференції:

захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Новокодацького районного суду міста Дніпра перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Ухвалою слідчого судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 06 серпня 2025 року до обвинуваченого ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, до 02.10.2025 включно, та визначено заставу у розмірі 50 (п`ятдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151 400,00 (сто п`ятдесят одна тисяча 400) гривень. Строк дії вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою суду від 13 листопада 2025 року на строк до 11 січня 2026 року включно.

В судовому засіданні прокурор, в порядку ст. 331 КПК, заявила клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , яке мотивувала наявністю ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК, запобігти яким можливо лише шляхом застосування до обвинуваченого виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник не заперечували проти клопотання прокурора та вважали за можливе продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Інші учасники кримінального провадження до зали суду не з`явились, надали суду заяви про проведення судового засідання за їх відсутності.

Суд, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, вислухавши клопотання прокурора та думку сторони захисту з цього приводу, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 331 КПК, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження суд доходить висновку, що обґрунтування, викладені у клопотанні прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу знайшли своє часткове підтвердження під час розгляду справи, з огляду на таке.

Так, суд бере до уваги що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисних, корисливих кримінальних правопорушень проти власності, які відповідно до ст. 12 КК, належать до категорії нетяжких та тяжких злочинів, за які Законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком до 10 років, а тому розуміючи можливе застосування такого суворого покарання, у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, обвинувачений ОСОБА_3 може перейти на нелегальне становище та переховуватися від суду.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочинів, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При цьому, зазначений ризик об`єктивно збільшується з урахуванням введення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні суд враховує встановлений КПК порядок отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на потерпілих та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Відтак, на переконання суду вказаний ризик також є повністю доведеним, оскільки судовий розгляд у даному кримінальному провадженні триває, судом не допитано усіх потерпілих та свідків сторони обвинувачення, а тому обвинувачений, потенційно, може впливати на них, з метою схилити їх до зміни показів на власну користь, а тому існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК прокурором доведено у повному обсязі.

Погоджується суд і з доводами клопотання прокурора щодо наявності ризику того, що обвинувачений ОСОБА_3 може вчинити нове кримінальне правопорушення, оскільки останній раніше неодноразово судимий, в тому числі й за аналогічні злочини, відбував реальне покарання в місцях позбавлення волі, вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення в період умовно-дострокового звільнення, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

В той же час, з огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, суд вважає, що прокурором не надано жодних переконливих доказів існування ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК, а тому такий ризик визнається судом недоведеним.

Відповідно до ст. 178 КПК, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, не працевлаштований, має постійне місце мешкання та реєстрації.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку тримання під вартою, суд повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого виключного запобіжного заходу, враховує ступінь тяжкості

інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК і вважає, що саме такий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти встановленим ризикам.

Підстав для зміни розміру застави, визначеної ухвалою слідчого судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 06.08.2025 судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. 183, 199, 331, 372 КПК, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 08 березня 2026 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а для особи, яка тримається під вартою в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1