УХВАЛА

01.11.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0001701 від 31.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області звернувся до суду з клопотанням, в якому просить застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів.

У клопотанні вказано, що досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що 31.10.2025 близько 16 год. 08 хв. ОСОБА_4 перебував у приміщенні торгівельної зали магазину «Мілітарі 22», що за адресою: м. Житомир, вул. Київська, 77.

В цей же день, час, місці та за вказаних обставин ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом, пересвідчившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими, шляхом вільного доступу таємно викрав чуже майно, а саме: жилет «Black L Pentagon Acradian Vest K04008» та жилет «Black ХL Pentagon Acradian Vest K04008» загальною вартістю без ПДВ 6 140 грн.

В подальшому, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_7 , місце вчинення кримінального правопорушення залишив та розпорядився вказаним майном на власний розсуд, чим завдав ТОВ «Мілітарі 22» майнової шкоди на загальну суму 6 140 гривень.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 від 31.10.2025;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 31.10.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 31.10.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 31.10.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 31.10.2025;

- протоколом затримання гр. ОСОБА_12 в порядку ст.208 КПК;

- протоколом огляду відео від 31.10.2025;

- протоколом впізнання особи за фотознімками ОСОБА_9 від 31.10.2025;

- протоколом впізнання особи за фотознімками ОСОБА_10 від 31.10.2025;

- протоколом впізнання особи за фотознімками ОСОБА_11 від 31.10.2025;

- копії документів ФОП;

- довідкою вартості.

У клопотанні слідчий послався на ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий зазначив, що ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працює, неодружений, не має на утриманні дітей, що свідчить про відсутність факторів та обставин, які могли б стримувати підозрюваного від переховування від органів досудового розслідування за межами міста Житомира або області.

Крім того, санкція інкримінованого підозрюваному злочину передбачає відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Підозрюваний усвідомлює суворість та невідворотність покарання та з метою уникнення покарання ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

За наведених обставин у сукупності, у тому числі наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину в період воєнного стану та розгляду інших кримінальних проваджень, вчинення нових умисних корисливих злочинів, сторона обвинувачення обґрунтовано припускає, що ОСОБА_4 усвідомлює, що у разі доведення його винуватості в суді та постановлення обвинувального вироку суду останньому може загрожувати покарання у вигляді позбавлення волі.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий зазначив, щов ході досудового розслідування було встановлено, що в разі обрання підозрюваному ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, останній буде мати можливість незаконного впливати на потерпілого та свідків, що може виражатися в здійсненні особою погроз, підкупу, умовлянь вказаних осіб у даному кримінальному провадженні, адже підозрюваному відомо місце їх перебування. Тому існує обґрунтована необхідність в недопущенні спілкування підозрюваного зі свідками з метою недопущення будь-якого впливу або погроз на них, що в подальшому може негативно відобразитися на встановленні об`єктивної істини у провадженні.

Про неможливість запобігти такому ризику свідчить і той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку відносно нього.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий зазначив, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків, не одружений, не працевлаштований, що свідчить про відсутність факторів та обставин, які могли б стримувати підозрюваного від вчинення нових кримінальних правопорушень та не бажання працювати та мати законне джерело доходів.

Окрім цього, підозрюваний ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, востаннє 20.05.2022 Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 3 роки. Однак ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та знову вчинив умисний корисливий злочин.

Більше того, характер та послідовність вчинення кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_4 , може свідчити про те, що вчинення кримінального правопорушень корисливого характеру є способом отримання джерел доходів для власних потреб підозрюваного.

За віком ОСОБА_4 не є особою похилого віку та за станом здоров`я не потребує стаціонарного лікування.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_4 просив обрати менш суворий запобіжний захід, пояснив, що не має наміру переховуватись від органі досудового розслідування, має тяжку хворобу цироз печінки.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання та просила застосувати запобіжних захід у виді домашнього арешту, зазначивши, що підозрюваний вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнає. Підозрюваний має тяжке захворювання, отримує замісну підтримувальну терапію. Підозрюваний проживає з племінницею, яка не заперечує щодо проживання підозрюваного у неї. Підозрюваний під час відбування покарання за вироком від 20.05.2022 бездоганно виконував покладені на нього обов"язки.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, адвоката, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

В провадженні СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001701 від 31.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

31.10.2025 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

01.11.2025 ОСОБА_7 в порядку ст. 278 КПК України було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою та п`ятою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, а також те, що метою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, проте є найсуворішим запобіжний заходом.

Поняття «обґрунтована підозра» визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Оцінивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що в сукупності такі документи вказують на те, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра є обґрунтованою, підозрюваний свою вину в скоєному визнає.

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява №9190/03, пункти 56і 59, з подальшими посиланнями). Запобіжний захід - в будь-якому випадку впливає перш за все на поведінку підозрюваного та виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, та не повинен підміняти собою покарання за вчинення злочину, адже вирішення таких питань є завданням більш пізніх етапів кримінального провадження. В свою чергу, абстрактна можливість перешкоджати кримінальному провадженню, знищити, сховати або спотворити річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризик незаконного впливу на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення - є недостатньою для обґрунтування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В рішенні ЄСПЛ у справі Ходорковський проти росії, зазначається, що обмеження права особи на свободу та особисту недоторканність можливо тільки в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя - не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику. При цьому, арешт буде прийнятним в світлі положень Конвенції тільки тоді, коли «обов`язок, передбачений законом» не може бути виконано більш м`якими засобами.

Оцінюючи в сукупності всі обставини, зокрема і тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість його пред`явлення, суспільну небезпеку злочинних дій, в яких обвинувачується.

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Вирішуючи питання про обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, який інкримінується йому органом досудового розслідування, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України.

Дослідивши надані стороною обвинувачення докази в обґрунтування клопотання, слідчим суддею встановлено достатньо підстав стверджувати, що дії підозрюваного містять ознаки вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що слідчим і прокурором не надано достатньо вагомих доказів в їх сукупності, які б дали слідчому судді підстави для застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії досудового розслідування та неможливості застосування більш м"якого запобіжного заходу.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_4 від органів досудового розслідування не переховувався, має тяжке захворювання, має місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , враховуючи те, що запобіжний захід має бути пропорційним для запобігання встановленим в судовому засіданні ризикам, слідчий суддя дійшов висновку, що завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (зокрема, забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, виконання ним своїх процесуальних обов`язків) може бути виконане шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а саме у виді домашнього арешту.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 182, 183, 185, 194, 196, 197, 206, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати цілодобово місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не відлучатися з м. Житомира без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, служби;

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора.

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України та в`їзд в Україну.

Встановити строк дії ухвали до 20 грудня 2025 року. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що у разі невиконання обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зобов`язати уповноважених працівників органів Національної поліції доставити підозрюваного ОСОБА_4 до місця проживання АДРЕСА_1 , де звільнити останнього з-під варти.

Виконання ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів, з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1