справа № 631/792/23
провадження № 1-в/631/27/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2024 року селище Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення Нововодолазького районного суду Харківської області подання начальника Харківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про вирішення питання щодо застосування норм Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та звільнення від відбуття покарання:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новоселівка, Нововодолазького району, Харківської області, громадянина України, маючого середню освіту, офіційного не працевлаштованого, розлученого, утриманців не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 06 липня 2023 року за частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років, звільненого від відбування покарання на підставі статті 75 Кримінального кодексу України з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 06 липня 2023 року у межах справи з єдиним унікальним № 631/792/23 (провадження № 1-кп/631/125/23) ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України до 5 років позбавлення волі та звільнено від відбування покарання на підставі статті 75 Кримінального кодексу України з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців та покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 та пунктами 2 й 4 частини 3 статті 76 Кримінального кодексу України.

До суду надійшло подання начальника Харківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про вирішення питання щодо застосування до засудженого ОСОБА_4 норм Закону України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких питань діяльності правоохоронних органів» та звільнення останнього від відбуття покарання.

В обґрунтування подання його автор зазначив, що 28 серпня 2023 року до Харківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області надійшов вирок Нововодолазького районного суду Харківської області від 06 липня 2023 року відносно ОСОБА_4 та був прийнятий до виконання. Верховною Радою України 18 липня 2024 року був прийнятий Закон України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09 серпня 2024 року. Цим Законом внесені зміни до статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на 2023 рік становила 2648 гривень. Відповідно до частини 1 статті 5 Кримінального кодексу України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання, але судимість не знято і не погашено. На момент вчинення крадіжки ОСОБА_4 вартість викраденого майна, відповідно до вироку становила 934 гривні 10 копійок, сума якого не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян у 2023 році (2684 гривні 00 копійок). На даний час громадянин ОСОБА_4 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Ураховуючи вищевикладене, на підставі пункту 13 статті 537, пункту 2 статті 539 Кримінально процесуально кодексу України, частини 2 статті 74 Кримінального кодексу України, начальник Харківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_5 просить застосувати до засудженого ОСОБА_4 норми Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та звільнити останнього від відбування покарання.

Уповноважений представник Харківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені відповідно до приписів Кримінального процесуального кодексу України.

Начальник Харківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_5 звернувся на адресу суду з заявою, що була зареєстрована за вхідним № 6617/24-вх від 11 вересня 2024 року, відповідно до якої подання про вирішення питання щодо застосування норм Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та звільнення від відбуття покарання ОСОБА_4 підтримав у повному обсязі та просив розгляд справи провести у відсутності їх представника.

Прокурор Нововодолазького відділу Харківської окружної прокуратури Харківської області у судове засідання також не з`явився, хоча про місце та час розгляду подання були повідомлені належним чином у встановленому Кримінальним процесуальним законодавством України порядку.

Прокурор Нововодолазького відділу Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 16 грудня 2024 року звернувся на адресу суду з заявою, що була зареєстрована за вхідним № 8765/24-вх., відповідно до якої подання Харківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про звільнення ОСОБА_4 підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності.

Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання теж не з`явився, хоча про місце та час розгляду подання був повідомлений належним чином у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

ОСОБА_4 звернувся на адресу суду з заявою, що була зареєстрована за вхідним № 6619/24-вх. від 11 вересня 2024 року, відповідно до якої просив подання задовольнити та розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до частини 5 статті 539 Кримінального процесуального кодексу України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Приймаючи до уваги той факт, що судом створені необхідні умови для реалізації учасниками провадження їх процесуальних прав на участь у розгляді справи в суді, враховуючи, відсутність підстав для визнання їх явки обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути подання начальника Харківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про вирішення питання щодо застосування норм Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та звільнення від відбуття покарання ОСОБА_4 за відсутності прокурора, представника органу пробації та засудженого.

У зв`язку із неявкою у судове засідання учасників справи фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів, відповідно до вимог частини 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України, не здійснювалось.

Вивчивши доводи, що наведені у подані, дослідивши матеріали особової справи № 18/2023 та перевіривши надані документи, суд вважає за можливе задовольнити подання начальника Харківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали особової справи засудженого № 18/2023, вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 06 липня 2023 року у межах справи з єдиним унікальним № 631/792/23 (провадження № 1-кп/631/125/23) ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, а саме за вчинення 24 березня 2023 року таємного викрадення чужого майна (крадіжки) на суму 934 гривні 10 копійок, в умовах воєнного стану, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, звільнено від відбування покарання на підставі статті 75 Кримінального кодексу України з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців та покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 та пунктами 2 й 4 частини 3 статті 76 Кримінального кодексу України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Копія вказаного вироку разом із розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили, надіслані для виконання та здійснення контролю за поведінкою ОСОБА_4 до Харківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області.

У пункті 22 частини 1 статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються діяння, які є злочинами, та встановлюється кримінальна відповідальність за їх вчинення.

Єдиною підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого Кримінальним кодексом України (частина 1 статті 2 Кримінального кодексу України).

Відповідно до змісту частини 3 статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Дрібне викрадення чужого майна» в редакції, чинній до 09 серпня 2024 року, викрадення чужого майна вважалось дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Тобто, у разі вчинення особою викрадення чужого майна, вартість якого перевищувала зазначену межу на момент вчинення діяння, то таке викрадення вже вважалось кримінально-караним.

Натомість, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який внесені зміни до статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Дрібне викрадення чужого майна», а саме: згідно з частиною 1 вказаної статті адміністративна відповідальність настає за вчинення дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян; відповідно до положень частини 2 цієї ж статті адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (тобто за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати) настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами статті 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення зміни до статті 51 цього кодексу є змінами законодавства про адміністративні правопорушення, яке складається з вказаного кодексу та інших законів України. Закони про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього кодексу застосовуються безпосередньо.

Наведеною нормою права в редакції, чинній станом на 09 серпня 2024 року, визначено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тому особа, яка вчинила викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, вартість якого на момент вчинення правопорушення становить 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та більше, підлягає притягненню до кримінальної відповідальності.

У частинах 1 та 3 статті 3 Кримінального кодексу України передбачено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки цим кодексом.

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 Кримінального кодексу України).

За загальним правилом, закріпленим у частині 2 статті 4 Кримінального кодексу України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у Кримінальному кодексі України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Європейський суд з прав людини вважає, що стаття 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення від 17 вересня 2009 року у справі «Скоппола проти Італії», заява № 10249/03).

Положення статті 58 Конституції України визначають, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті 5 Кримінального кодексу України. Так, частиною 1 статті 5 Кримінального кодексу України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи (частина 3 статті 5 Кримінального кодексу України).

Отже, Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» є складовою чинного законодавства про адміністративні правопорушення, що з огляду на приписи частини 6 статті 3 Кримінального кодексу України слід вважати змінами до закону України про кримінальну відповідальність, що є підставою задля застосовування положення частини 1 статті 58 Конституції України та статті 5 Кримінального кодексу, які визначають зворотну дію закону в часі.

До такого висновку суд дійшов, керуючись правозастосовною практикою, викладеною у постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22 серпня 2024 року у справі з єдиним унікальним № 567/507/23 (провадження № 51-7110км23), де колегія суддів висловила правову позицію, в якій визнала зміни у статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення підставою до застосування приписів статті 5 Кримінального кодексу.

Крім того, Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своєї постанові від 07 жовтня 2024 року у справі з єдиним унікальним № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24) зробила висновок про те, що статті 185, 190, 191 Кримінального кодексу України фактично містять відсилку до статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна. Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 Кримінального кодексу України може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Як наслідок, Об`єднана палата вважає, що для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 Кримінального кодексу України, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподаткованих мінімумів, обговорювана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні статті 5 Кримінального кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння. Зокрема, у ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений статтею 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ та підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України.

Положеннями частини 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України регламентовано, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу ІV цього кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Згідно із пунктом 9 частини 1 статті 40 Бюджетного кодексу України розмір прожиткового мінімуму на відповідний бюджетний період у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для основних соціальних і демографічних груп населення визначається Законом про Державний бюджет України.

В даному випадку кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, було вчинено ОСОБА_4 24 березня 2023 року

У абзаці 3 статті 7 Закону України від 03 листопада 2022 року № 2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено, що з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб встановлений в сумі 2684 гривень 00 копійок.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, неоподатковуваний мінімум, визначений за правилом підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового кодексу, дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року, та у 2023 року він складає 1342,00 гривень з розрахунку: 2684,00 гривень х 50% = 1342,00 гривень.

Відтак, відповідно до змін, внесених Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», у сукупності з приписом частини 5 підрозділу 1 розділу ХХ й підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового кодексу України та за змістом абзацу 3 статті 7 Закону України від 03 листопада 2022 року № 2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік», у 2023 році кримінальна відповідальність за таємне викрадення майна настає у разі, якщо сума викраденого дорівнює не менше 2684 гривень 00 копійок, виходячи з розрахунку: 2 неоподаткованих мінімумів х (2684 гривень 00 копійок х 50 %) = 2684 гривень 00 копійок.

В цій справі, згідно даних встановлених у вироку Нововодолазького районного суду Харківської області від 06 липня 2023 року ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану на суму 934 гривні 10 копійок.

Тобто, загальна вартість викраденого ОСОБА_4 у березні 2023 року майна є меншою за розмір, з якого настає кримінальна відповідальність згідно з чинним законодавством.

Таким чином на засудженого ОСОБА_4 розповсюджується дія Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відтак, оскільки після засудження ОСОБА_4 вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 06 липня 2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України до 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі статті 75 Кримінального кодексу України з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, однак до повного спливу цього строку, має місце усунення караності вказаного кримінального правопорушення, то він підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Наведене прямо унормовано частиною 2 статті 74 Кримінального кодексу України, яка передбачає, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

При цьому, з огляду на припис частини 1 цієї ж статті звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим кодексом.

Таким чином, вказана підстава є обов`язковою для застосування судом, що процедурно завершується ухваленням відповідного судового рішення тільки на стадії виконання вироку, інакше усунення караності діяння є підставою для закриття кримінального провадження.

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 537 Кримінального процесуального кодексу України, під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 статті 539 цього кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Регламентований пунктом 2 частини 2 статті 539 Кримінального процесуального кодексу України, є місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом (частина 1 статті 539 Кримінального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що із відповідним клопотанням до належного суду у межах своїх повноважень звернувся представник органу, що здійснює контроль за поведінкою засудженого начальник Харківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_5 , яке є обґрунтованим, таким, що повністю відповідає вимогам чинного Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України, містить всі необхідні відомості, які закон вважає за потрібне, а тому його слід задовольнити та звільнити від відбування призначеного судом покарання ОСОБА_4 , засудженого вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 06 липня 2023 року у межах справи з єдиним унікальним № 631/792/23 (провадження № 1-кп/631/125/23), за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, у зв`язку із усуненням караності діяння, тобто у зв`язку із його декриміналізацією.

На підставі викладеного, керуючись статтями 58 та 125 Конституції України, статтями 2, 3, 4, 5 та 74 Кримінального кодексу України, статтями 31, 35 37, 131 132, 368 371, 373 376, 380, 392, 393, 395, частиною 2 статті 434-1, статтями 532 535, 537 та 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Подання начальника Харківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про вирішення питання щодо застосування норм Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та звільнення від відбуття покарання ОСОБА_4 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 06 липня 2023 року у виді позбавлення волі на строк п`ять років, із його звільненням, у порядку статті 75 Кримінального кодексу України, від відбування з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців у порядку частини другої статті 74 Кримінального кодексу України, як такого, що засуджений за діяння, караність якого законом усунена.

Копію ухвали направити для відома до Харківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, Нововодолазького відділу Харківської окружної прокуратури та ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи діб з дня проголошення через Нововодолазький районний суд Харківської області.

Повний текст ухвали виготовлений та оголошений 01 січня 2025 року о 16 годині 00 хвилин

Суддя: ОСОБА_1