Провадження № 1-кп/554/166/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2025 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

представника потерпілого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Полтаві кримінальне провадження №0000490 від 27.07.2024за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітніх дійтей ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , з вищою освітою, військовослужбовця призваного за мобілізацією, перебуваючого у військовому званні «солдат», на посаді оператора радіолокаційної станції військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Великий Тростянець Полтавського району Полтавської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_4 , з вищою освітою, працюючого майстром в АТ «Полтаваобленерго», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28 ч. 2 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Солдата ОСОБА_4 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 125 від 20.05.2022 призначено на посаду оператора радіолокаційної станції (5Н84А) військової частини НОМЕР_1 . ОСОБА_4 з 25 липня 2024 року по 08 серпня 2024 року перебував у відпустці.

26 липня 2024 року близько о 22 год 25 хв ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 відпочивали в приміщенні клуб-ресторану «MuZa-bar», що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Соборності, 19, де ОСОБА_5 на грунті раптово виниклих неприязних відносин вступив в словесну суперечку з потерпілим ОСОБА_7 , після цього у ОСОБА_5 , виник раптовий протиправний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Надалі реалізуючи свій умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх наслідків, бажаючи їх настання ОСОБА_5 підійшов до потерпілого, який стояв навпроти нього та умисно наніс останньому один удар правою рукою зігнутою в кулак в область обличчя, а саме в ліву сторони щелепи.

26 липня 2024 року близько о 22 год 26 хв ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і бажаючи їх настання, діючи без попередньої домовленості з ОСОБА_5 , не будучи усвідомленим в діях один одного, підбіг до ОСОБА_7 та наніс йому близько семи ударів кулаком лівої руки в область обличчя та голови.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спричинили ОСОБА_7 , тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому кісток носу, та носової переділки з деформацією зовнішнього носу вліво, забійних ран м`яких тканин ділянки спинки носу та верхньої повіки правого ока, параорбітальної гематоми м`яких тканин з субконьюнктивальним крововиливом правого ока та забоєм м`яких тканин лобної та параназальних ділянок більше справа, які утворились від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, і яке кваліфікується, як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Кваліфікація дій обвинувачених судом

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст. 28 ч. 2 ст. 125 КК України, як заподіяння умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, вчинене групою осіб без попередньої змови між особами.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст. 28 ч. 2 ст. 125 КК України, як заподіяння умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, вчинене групою осіб без попередньої змови між особами.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Допитаний в ході судового розгляду матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердивши факт його скоєння за обставин, викладених в обвинувальному акті. Пояснив, що ввечері він, ОСОБА_5 з дружинами пішли в «MuZa-bar». Вживали алкогольні напої. Потерпілого раніше не знав. Почався конфлікт, а потім бійка. Події він бачив здалеку. Побачив як нанесли удар ОСОБА_5 , тому теж вступив у бійку, наніс декілька ударів в обличчя потерпілому. Щодо завдання йому тілесних ушкоджень до правоохоронних органів не звертався.

Допитаний в ході судового розгляду матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердивши факт його скоєння за обставин, викладених в обвинувачному акті. Пояснив, що ввечері зі своїм знайомим ОСОБА_4 та з дружинами відпочивали в «MuZa-bar». У нього виникла словесна суперечка з потерпілим через дівчину, яку начебто штовхнули на танцполі. Він подумав, що потерпілий бажає його вдарити, тому вдарив його першим, потім вдарив його друга. Потерпілий його скрутив і тримав. Підбіг ОСОБА_4 , скинув з нього потерпілого, вдарив його декілька разів і вони пішли. Щодо завдання йому тілесних ушкоджень до правоохоронних органів не звертався.

Потерпілий ОСОБА_7 підтвердив обставини, викладениі в обвинувальному акті. Пояснив, що ввечері 26.07.2024 року він з друзями відпочивали в «MuZa-bar», сиділи за столиком. Декілька дівчат попросили покласти сумки біля їхнього столика і пішли танцювати. Через деякий час одна з дівчат підійшла з розсіченою губою. Виявилось що ОСОБА_4 бився з кимось на танцполі, летіло скло, яке розсікло губу цій дівчині. Він з друзями провів дівчат до вбиральні, а ОСОБА_4 охорона вивела із закладу. До них підійшов ОСОБА_5 , думав, що це вони вдарили ОСОБА_4 . Почалась словесна перепалка, раптом ОСОБА_5 його вдарив в щелепу, потім вдарив його друга. Підбіг ОСОБА_4 та наніс йому 5-6 ударів кулаком в обличчя. ОСОБА_4 і ОСОБА_5 втекли, а він поїхав у лікарню.

Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачені та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.

Виклад позицій сторін кримінального провадження

Прокурор просила визнати винним ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28 ч. 2 ст. 125 КК України та призначити їм покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковувавних мінімумів доходів громадян кожному.

Обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, вибачився перед потерпілим. Цивільний позов визнав частково. Вказував, що зустрічався потерпілим з метою вирішити конфлікт. Пропонував потерпілому відшкодувати шкоду, але потерпілий бажав велику суму, якої він не мав.

Обвинувачений ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненому, вибачився перед потерпілим. Цивільний позов визнав частково. Вказував, що зустрічались з ОСОБА_4 , потерпілим і його другом з метою вирішити конфлікт. Пропонував потерпілому відшкодувати шкоду, але потерпілий бажав 6 тисяч доларів. Готовий відшкодувати витрати на лікування.

Захисник обвинувачених ОСОБА_6 вказував, що поведінка обвинувачених під час досудового та судового слідства свідчить про наявність щирого каяття. Відсутність матеріальної можливості одноразово відшкодувати завдану потерпілому шкоду не свідчить про відсутність щирого каяття. За рішенням суду відбудуться відрахування із заробітних плат обвинувачених. Просив призначити покарання у виді мінімального штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Цивільний позов обвинувачені визнають частково. Згодні сплатити по 5000 гривень кожен в рахунок відшкодування моральної шкоди. Матеріальна шкода не доведена.

Потерпілий ОСОБА_7 просив призначити обвинуваченим міру покарання у виді 1 року пробаційного нагляду. Цивільний позов просив повністю задовольнити, оскільки жодних збитків йому не відшкодовано. Через дії обвинувачених були пошкоджені його речі, завдано травм через які він не міг працювати та відчував дискомфорт на людях. Станом на зараз потребує відновлювальної операції.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_8 просив врахувати відсутність щирого каяття у обвинувачених, оскільки шкода потерпілому не відшкодована, а також визнати обтяжуючою обставиною скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння. Призначити покарання обвинуваченим у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік. Цивільний позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Мотиви призначення покарання

Згідно з вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини, ст.62 Конституції України і норм КПК України кожна людина має право на справедливий розгляд справи, ніхто не може бути підданий кримінальному покаранню поки не буде визнаний винним в законному порядку; обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного правопорушення повністю доведена.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами статей 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після цього, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд вважає помилковим посилання сторони потерпілого на відсутність щирого каяття та наявність обтяжуючої обставини - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Так, щире каяття це характеризуюче ставлення винної особи до вчиненого нею кримінального правопорушення, яке означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює правопорушення, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Під час судового розгляду ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повністю визнали свою вину, засудили свої вчинки, неодноразово вибачились перед потерпілим та висловили жаль щодо вчиненого.

В обвинувальному акті не вказана така обтяжуюча обставина як вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, а також суду не надано висновків про перебування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на час вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння. Внаслідок наведеного, суд позбавлений можливості віднести зазначену обставину до таких, що обтяжують покарання.

Таким чином, обставинами, які пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставиною, яка обтяжує їх покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення групою осіб.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочині , і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Постановою Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Слід зазначити, що мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.

Суд враховує характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, інкримінованого обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , який відноситься до кримінального проступку.

Крім того, суд бере до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, працевлаштований, на обліку у лікарів психіатра та нарколога на даний час не перебуває, раніше не судимий.

Також, суд бере до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який одружений, має на утриманні малолітню дитину, працевлаштований, на обліку у лікарів психіатра та нарколога на даний час не перебуває, раніше не судимий.

На підставі сукупності викладеного, при визначенні міри покарання у даному кримінальному провадженні, приймаючи до уваги досліджені під час судового розгляду обставини інкримінованого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , наявність пом`якшуючих та обжяжуючої обставин, жданих про їх особи, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч.1 ст. 28 ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу у максимальному розмірі. Таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для їх виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ними, так і іншими особами.

Вирішення цивільного позову

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з вимогами ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам та майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1177 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

При цьому, суд зобов`язаний всебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених кримінальним правопорушенням, встановити злочинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Потерпілим ОСОБА_7 подано цивільний позов у якому останній просив стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 по 120000 гривень моральної шкоди; стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 119940 гривень матеріальної шкоди; стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 20000 гривень витрат на правничу допомогу та 10000 гривень гонорару успіху.

Матеріальні збитки обгрунтовано тим, що в результаті отриманої травми ОСОБА_7 потребує лікування, яке коштує не менше 85040 гривень, щоб усунути наслідки травми нанесеної обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ОСОБА_7 сплатив 900 гривень за проведення обстеження за допомогою КТ та здійснення такого опису. Витрати на речі 9000 гривень (футболка - 1500 грн, штани - 4000 грн, кеди з тканини - 3500 грн), які були пошкоджені в результаті нанесення травми ОСОБА_7 , оскільки речі були бавовняні та на них потрапила кров. Втрачений дохід, в результаті травми ОСОБА_7 був позбавлений заробітку на понад як 10 днів, оскільки в такому стані та вигляді не мав можливість виконувати свої професійні обов`язки, в тому числі такі втрати будуть після проведення опереції з відновлення носу, близько 10 днів, з розрахунку середнього доходу Грущанського 25000 грн на місяць. Загальна сума матеріального збитку визначена потерпілим у розмірі 119 940 гривень.

Як вбачається із консультативного висновку спеціаліста від 29.01.2025 року ОСОБА_7 рекомендовано риносептопластика (за відкритою методикою), турбіно пластика н/н раковин, ін`єкція Дипроспан в зону рубця для покращення естетичного вигляду, а при неефективності хірургічне видалення рубця крила носа справа. Разом із тим,у довідці розрахунку вартості медичних послуг від 27.02.2025 року в розрахунок вартості одразу включено хірургічне видалення рубця крила носа справа, яке необхідне лише в разі неефективності проведення попередніх засобів лікування. Визначити вартість медичних послуг за виключенням хірургічного видалення рубця крила носа справа не вбачається можливим у зв`язку із відсутністю зазначень вартості кожної послуги окремо.

На підтвердження вартості втраченого заробітку ОСОБА_7 не надано розрахунку та вихідних даних з яких останній розрахував свій середній заробіток у розмірі 25000 гривень на місяць. Одночасно вказує, що понад 10 днів був позбавлений заробітку. Крім того, виходячи з виписки із медичної картки хворого №26255 ОСОБА_7 перебував на стаціонарному лікуванні з 27.07.2024 по 31.07.2024. Даних про наявність листа непрацездатності відсутні.

До цивільного позову долучено докази понесених потерпілим витрат на проведення КТ обстеження та його опису (квитанція від 29.01.2025 в суму 900 гривень, а також пошкодження речей, які потерпілий оцінює в 9000 гривень.

Враховуючи, що винуватість ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, встановлений причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями та завданням потерпілому тілесних ушкоджень, а також враховуючи, що потерпілим надано докази понесених збитків на суму 9900 гривень, то позовні вимоги про відшкодування матеріальних збитків підлягають частковому задоволенню.

Крім того, ОСОБА_7 просить стягнути з обвинувачених моральну шкоду в розмірі по 120000 гривень з кожного.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичній болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральну шкоду потерпілим вмотивовано тим, що неправомірними діями обвинувачених йому спричинено триваючих моральні та фізичні страждання, які позначили негативні зміни у житті: страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, фіксованістьуваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, реакції замикання, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я, порушення професійних орієнтирів (зменшення фінансової можливості). Задля повернення до нормального, попереднього існування, доводиться докладати значних, як фізичних так і психологічних ресурсів та зусиль. Моральні страждання мають значний вплив на психологічне благополуччя із потенційною можливістю часткового відновлення попереднього рівня його життєдіяльності та соціального функціонування.

Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справа Науменко проти України).

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд, з огляду на фактичні обставини справи, характер, глибину моральних і фізичних страждань та переживань потерпілого, керуючись вимогами розумності, виваженості та справедливості, оцінює завдану моральну шкоду потерпілому в розмірі 100000 гривень з кожного обвинуваченого. Саме така сума відшкодування моральних страждань потерпілого за переконанням суду є достатньою для розумного задоволення потреб потерпілого і не призведе до його безпідставного збагачення, про що також зазначила Велика Палата Верховного Суду у справі № 752/17832/14-ц від 15.12.2020 року.

Також потерпілий ОСОБА_7 просив стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 20000 гривень витрат на правничу допомогу та 10000 гривень гонорару успіху.

Порядок відшкодування витрат на правову допомогу передбачений положеннями ст.ст.118, 120, 124 КПК України.

Положеннями ч.1 ст.124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 48 постанови № 10 Пленуму ВССУ від 17 січня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Для відшкодування понесених судових витрат сторона повинна виконати всі законодавчі вимоги: подати розрахунок судових витрат, клопотання про відшкодування витрат до закінчення судових дебатів. У самій заяві про відшкодування судових витрат потрібно докладно описати розрахунки витрат, перелік послуг адвоката і вартість кожної з них. Якщо договором з адвокатом передбачено погодинну оплату, слід указувати конкретну кількість часу, який було витрачено на кожну дію адвоката.

Водночас ВС КАС у постанові від 28.12.2020 р. у справі № 640/18402/19 дійшов висновку: якщо договором з адвокатом передбачено фіксовану вартість правової допомоги, то детальний опис робіт не є обов`язковим. Оскільки в такому разі розмір гонорару адвоката не залежить від обсягу послуг і часу, витраченого адвокатом, а отже є визначеним.

До клопотання про розподіл судових витрат необхідно долучити документи, що підтверджують понесені витрати, а саме: договір про надання правової допомоги, у якому має бути визначено вартість послуг, акти виконаних робіт, платіжні документи, що підтверджують фактичне понесення витрат на правову допомогу, документи щодо інших судових витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг і виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Адвокатом ОСОБА_8 до матеріалів справи долучено: договір про надання правничої допомоги 10 від 27.10.2024 року; ордер; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю; посвідчення адвоката; квитанцію про сплату ОСОБА_7 гонорару в розмірі 20000 гривень; акт приймання - передачі наданих послуг №1 з описом найменування послуг та вартості на загальну суму 20000 гривень.

Отже, розмір витрат на правову допомогу в сумі 20000 гривень є обґрунтованим, спів мірним, враховуючи складність справи та час витрачений адвокатом, а тому підлягають стягненню з обвинуваченого.

Щодо вимоги про стягнення з обвинувачених 10000 гривень слід зазначити наступне.

Чинне законодавство України не містить окремого визначення поняття «гонорар успіху». Гонорар успіху може бути правомірно передбачений у договорі між адвокатом та клієнтом. Разом із тим, п.4.2 наданого договору про надання правничої допомоги № 10 від 27.10.2024 визначає, що гонорар адвоката визначається у додаткових угодах до даного договору. Разом із тим, додаткової угоди про визначення умов отримання «гонорару успіху» суду не надано, а тому вимоги в даній частині задоволенню не підлягають.

Мотиви інших рішень

Витрати на залучення експертів та речові докази відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не обирався та, зважаючи на характер призначеного покарання, його обрання є недоцільним.

Керуючись статтями 370, 373, 374, 615 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28 ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28 ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 100000 гривень моральної шкоди, 2450 гривень матеріальної шкоди, 10000 витрат на правничу допомогу, а всього 112450 (сто дванадцять тисяч чотириста п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 100000 гривень моральної шкоди, 2450 гривень матеріальної шкоди, 10000 витрат на правничу допомогу, а всього 112450 (сто дванадцять тисяч чотириста п`ятдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1