КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/5646/2025 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинувачених

в режимі відео конференції - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_13 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_10 та захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_11 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2025 року про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2025 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_14 . Продовжено строк дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 21 листопада 2025 року включно. Визначено ОСОБА_8 заставу у сумі 20 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 000 (шістдесят мільйонів п`ятсот шістдесят тисяч) грн.

Продовжено строк дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 21 листопада 2025 року включно. Визначено ОСОБА_9 заставу у сумі 20 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 000 (шістдесят мільйонів п`ятсот шістдесят тисяч) грн.

Продовжено строк дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 21 листопада 2025 року включно. Визначено ОСОБА_7 заставу у сумі 10 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 30 280 000 (тридцять мільйонів двісті вісімдесят тисяч) грн.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_13 , не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2025 року у справі №761/41352/24 про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 60 650 000 грн. Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 задовольнити частково. Застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 2 000 000 грн із покладенням на останнього обов`язків, визначених ст.194 КПК України.

На обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає про те, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним встановленням необхідних для вирішення справи обставин та невірним застосуванням матеріальних та процесуальних норм, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи.

Так, колегія суддів не надала оцінки доводам сторони захисту з приводу того, що ОСОБА_8 не може відповідати за участь у злочинах скоєних злочинною організацією, у зв`язку зі зворотньою дією в часі закону, який виключає відповідальність та необхідність застосування ст.5 КК України до ОСОБА_8 в цій частині. Зауважує, що в чинній редакції ст.255 КК України відсутня така форма передбаченого нею злочину як участь у злочинах, вчинюваних злочинною організацією, - такі дії декриміналізовано Законом №671-ІХ від 04.06.2020 року. Таким чином, кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.255 КК України в частині дій як учасника у злочинах скоєних злочинною організацією є такою, що суперечить ч.1 ст.5 КК України.

Крім того, ОСОБА_8 може обвинувачуватись лише в одному злочині у складі злочинної організації, а не в декількох, що свідчить про меншу суспільну небезпеку його дій в порівнянні з іншими учасниками.

Захисник звертає увагу на те, що дії ОСОБА_8 в частині вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ст.191 КК України, вже були предметом розслідування у кримінальному провадженні №0000843, більше того оцінка таким діям вже була надана судом за результатами розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_8 , що знайшло своє відображення в ухвалі Дніпровського районного суду міста Києва від 03.01.2024 та на даний час ОСОБА_8 є особою щодо якої закрито кримінальне провадження, зокрема і в частині дій, які інкримінуються останньому в рамках даного кримінального провадження. На думку захисника, повторне обвинувачення ОСОБА_8 в тому ж епізоді злочинної діяльності протирічить ст. 61 Конституції України.

Зазначає, що ОСОБА_8 не брав участі у епізоді злочинної діяльності, який був вчинений в період з травня 2007 року по 22.10.2012 року щодо коштів, що перебували на кореспондентських рахунках банку «East-West United Bank S.A». Таким чином, участь ОСОБА_8 лише в одному злочині серед тих, які були скоєні злочинною організацією суттєво зменшує суспільну небезпеку його дій.

На переконання захисника, оскаржувана ухвала в порушення вимог п.2 ч.1 ст.196 КПК України не містить посилань на обставини, які б свідчили про наявність та продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме - переховуватись від суду та здійснювати вплив на свідків, експерта, інших обвинувачених.

Крім того, судом не надано оцінки доводам сторони захисту про те, що на виконання ухвали про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 , паспорт громадянина України про виїзд за кордон було здано до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві на зберігання, що підтверджується копією листа ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області, а відтак, ОСОБА_8 позбавлений можливості залишити межі території України.

Захисник зауважує, що прохальна частина клопотання прокурора не містила обов`язку покладеного на ОСОБА_8 , у разі внесення ним застави, утримуватись від спілкування з визначеним колом свідків та іншими учасниками злочинної діяльності. Не містить такого переліку свідків й оскаржувана ухвала.

Зазначає, що колегією суддів не враховано, що ризики із плином судового розгляду, відповідно до стандартів Європейського суду з прав людини зменшуються. Отже, враховуючи тривалість кримінального провадження відносно ОСОБА_8 , ризики, передбачені ст. 177 КПК України, неминуче зменшились.

Крім того, на думку захисника, колегією суддів належним чином не враховано вимоги ч.4 ст. 182, ч.3 ст. 183 КПК України та практику Європейського суду з прав людини при визначені розміру застави ОСОБА_8 . Отже, судом не враховано, що тривалість застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з альтернативним запобіжним заходом у вигляді застави, яка понад рік і 10 місяців не була внесена, свідчить про необхідність перегляду її розміру. Так, майновий стан обвинуваченого та його родини не дозволяє сплатити визначений судом розмір застави, однак судом не проаналізовано матеріальне становище ОСОБА_8 . Захисник зазначає, що будь-яких доказів наявності у ОСОБА_8 надмірних статків і доходів, заможного майнового стану, який би дозволив сплатити визначену суддею суму застави, ні клопотання, ні додатки до нього не містили, отже визначений судом розмір застави є непомірним для нього.

Захисник зазначає про те, що оскаржувана ухвала не містить відомостей щодо розгляду судом клопотання захисника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_13 про зміну запобіжного заходу, що свідчить про порушення прав ОСОБА_8 на справедливий суд, а також права на свободу та особисту недоторканість та права на захист.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_10 , не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2025 року у справі №761/41352/24 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 . Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора та застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або визначити суму застави у відповідності до ст.382 КПК України в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 908 400 грн.

На обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник зазначає про те, що оскаржувана ухвала є незаконною, невмотивованою, постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а викладені у ній висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, при розгляді справи, суд не досліджував докази щодо обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_7 та докази на підтвердження обставин існування ризиків, про які зазначається в клопотанні прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , не надавав ніякої оцінки доводам сторони захисту, що спростовують існування ризиків та обґрунтованість клопотання прокурора.

Щодо ризику переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, захисник зазначає про те, що жодного документального підтвердження тому факту, що ОСОБА_7 нібито планував покинути межі України, не існує та не було надано суду. Більш того, під час досудового розслідування ОСОБА_7 з`являвся за кожним викликом до слідчих та прокурорів. Крім того, ОСОБА_7 має постійне місце проживання в АДРЕСА_1 , де мешкає разом з дружиною та дітьми, які знаходяться на його утриманні, на момент затримання працював на посаді заступника начальники управління АТ «Перший міжнародний банк».

Захисник звертає увагу на те, що показання допитаних у кримінальному провадженні свідків не містять даних, які б могли вказувати на причетність ОСОБА_7 до вчинення злочинів, навпаки, спростовують інкриміновані йому діяння в участі в злочинній організації та розкраданні коштів банку.

Крім того, ОСОБА_7 не може іншим чином перешкодити розгляду справи, оскільки до справи долучені достатні, як вважає прокурор, докази, вилучено всі необхідні документи, у зв`язку з цим ОСОБА_7 ніяким чином не може приховати чи спотворити речі, які вже знаходяться в сторони обвинувачення. Більш того, досудове розслідування у кримінальному провадженні закінчено, обвинувальний акт у справі скеровано до суду.

Зазначає про те, що висновки суду про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу не є обґрунтованими та свідчать про упередженість судді, що не відповідає засадам кримінального процесу.

Разом з тим, в ухвалі суд не навів обґрунтування виключності випадку, що дало йому змогу визначити заставу у розмірі більшому, ніж встановлено ст.182 КПК України. Так, судом не наведено доказів того, що менший розмір застави не зможе забезпечити виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків і того, що такий розмір застави є помірним для підозрюваного та його родини. На переконання захисника, при доході близько 900 тис. гривень в рік, перспектива звернення в дохід держави застави у розмірі 908 400 гривень була б достатнім стримуючим фактором для ОСОБА_7 у випадку, якщо б він мав намір ухилитися від суду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_11 , не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2025 року у справі №761/41352/24. Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, в тому числі обвинуваченому ОСОБА_9 відмовити.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги захисник зазначає про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. На переконання захисника, ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Крім того, стороною обвинувачення до клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не долучено жодних матеріалів, які б підтверджували реальність загрози незаконного тиску з боку обвинуваченого на інших учасників кримінального провадження. Разом з тим, запобігти ризику впливу на свідків можливо, встановивши обмеження у спілкуванні з визначеними судом учасниками кримінального провадження.

Захисник зазначає про те, що встановлений судом розмір застави є завідомо непомірним для ОСОБА_9 , оскільки стороною обвинувачення не надано доказів того, що у нього є достатні матеріальні активи у виді готівкових грошових коштів та коштів, розміщених на банківських рахунках, нерухомого та рухомого цінного майна.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників, думку обвинувачених та прокурора, дослідивши матеріали, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 інкриміновано вчинення кримінальних правопорушень за ч.1 ст.255, ч.4 ст.28 ч.5 ст.191 КК України, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , суд першої інстанції посилався на доведеність продовження існування заявлених прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, можливість обвинувачених переховуватись від суду, здійснювати незаконний вплив на свідків, експертів та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні. Так, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винними у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, є підстави вважати про наявність високої імовірності ухилення обвинувачених від суду. Крім того, приймаючи до уваги те, що на теперішній час свідки у судовому провадженні не допитані, не виключено, що обвинувачені з метою уникнення відповідальності можуть вдатись до спроб здійснення незаконного впливу на таких осіб.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з такими висновками місцевого суду, який врахував обставини, визначені ст.178 КПК України та дійшов обґрунтованого висновку, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинувачених.

Таким чином, доводи захисників за змістом апеляційних скарг, зокрема про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а також про можливість застосування до обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Зважаючи на наведене, підстав вважати, що менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченими належної процесуальної поведінки, колегія суддів не вбачає.

Посилання захисника - адвоката ОСОБА_10 на те, що обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце проживання, де мешкає разом з дружиною та дітьми, які знаходяться на його утриманні, на момент затримання працював, не зменшують встановлені ризики та не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 .

Також, колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні, всупереч доводам захисників, відповідним і достатнім є визначений судом першої інстанції розмір застави.

Так, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, врахувавши конкретні обставини справи, дійшов до обґрунтованого висновку щодо необхідності визначити обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заставу у сумі 20 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 000 (шістдесят мільйонів п`ятсот шістдесят тисяч) грн., а обвинуваченому ОСОБА_15 - у сумі 10 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 30 280 000 (тридцять мільйонів двісті вісімдесят тисяч) грн., і, на переконання колегії суддів, прийнявши обґрунтоване рішення про продовження обвинуваченим строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, належним чином оцінив і наявність обставин для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та відповідність її розміру, меті застосування запобіжного заходу, що не ставить під сумнів його дієвість.

Крім того, доводи апеляційної скарги захисника - адвоката ОСОБА_13 щодо недоведеності обвинувачення ОСОБА_8 , неправильної кваліфікації інкримінованих йому злочинів, є передчасними на даному етапі провадження, оскільки рішення про доведеність вини особи за пред`явленим обвинуваченням, щодо правильності кваліфікації її дій стороною обвинувачення, суд приймає лише на підставі досліджених доказів, яким оцінка надається в нарадчій кімнаті.

На думку колегії суддів клопотання прокурора є вмотивованим, а суд першої інстанції достатньо врахував всі обставини, надав їм правильну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про неможливість на даний час застосування до обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 будь-яких інших більш м`яких запобіжних заходів.

Враховуючи, що істотних порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не встановлено, колегія суддів за наслідками апеляційного розгляду, вважає за необхідне ухвалу суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 - залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_13 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_10 та захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_11 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2025 року про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

_______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4