Провадження № 1-в/638/45/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Шевченківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків виконання обвинувального вироку відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 22 травня 2023 року Новоайдарським районним судом Луганської області за ч. 3 ст. 407 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,-

встановив:

Начальник Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області звернувся до Шевченківського районного суду м. Харкова з поданням, в якому просить звільнити засудженого ОСОБА_4 , « ІНФОРМАЦІЯ_2 від відбування покарання призначеного «22» травня 2015 року Новоайдарським районним судом Луганської області у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

В обґрунтування клопотання зазначає, що Шевченківський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області 23 березня 2021 року отримав на виконання вирок Новоайдарського районного суду Луганської області від 22 травня 2015 року відносно гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженого за ч. 3 ст. 407 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки. Вказує, що перебіг давності виконання вироку Новоайдарського районного суду Луганської області відносно гр. ОСОБА_4 розпочався «21» червня 2015 року та закінчився «22» травня 2020 року. Відповідно до довідки УІАП ГУНП в Харківській області від «03» листопада 2023 року засуджений до кримінальної відповідальності не притягувався. Таким чином, на думку начальника Шевченківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області існу.ть підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання.

Інспектор Шевченківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, подання підтримав.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце повідомлявся. Судом вживались заходи щодо участі засудженого у судовому засіданні шляхом надсилання судової повістки на адресу місця його проживання, яка вказана у вироку суду та застосування відносно засудженого приводу у судове засіданні, які органом поліції не були виконані.

Прокурор не заперечувала проти задоволення подання, про що надала відповідну заяву.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, дослідивши подання, та матеріали особової справи дійшов висновку про таке.

Судом встановлено, що вироком Новоайдарський районний суд Луганської області від 22 травня 2015 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 12 травня 2015 року в приміщенні військової прокуратури Луганського гарнізону Південного регіону України, розташованої за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул. Заводська, буд. 6-а, між підозрюваним ОСОБА_4 та заступником військового прокурора військової прокуратури Луганського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000148 від 12 травня 2015 року. ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України і призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом визначеного судом строку 3 роки не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію та виконає покладені на нього обов`язки, згідно вимог Статутів ЗС України та ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

З особової справи засудженого вбачається, що вказаний вирок був направлений Новоайдарським районним судом Луганської області на адресу Шевченківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області 11 березня 2021 року.

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України передбачено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки - два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24.12.2015) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК.

Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3 ст. 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину.

Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дії або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

Таким чином, єдиною та безумовною підставою для визнання особи такою, що ухиляється від виконання покарання, призначеного їй за вироком суду, є лише наявність обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною саме в ухиленні від відбування покарання.

Таке правозастосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. А тому, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Відповідно до довідки УІАП ГУНП в Харківській області від 27 листопада 2025 року ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався.

Оскільки в матеріалах особової справи відсутні дані про ухилення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 407 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що вирок Новоайдарського районного суду Луганської області від 22 травня 2015 року був направлений на адресу органу пробації після закінчення строку його виконання та факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, судом вживались заходи щодо забезпечення явки засудженого у судове засідання, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст. 80 ч.1 п.1 КК України.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що дане подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківської області про звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ч.9 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд,-

постановив:

Подання начальника Шевченківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від відбування призначеного покарання за вироком Новоайдарського районного суду Луганської області від 22 травня 2015 року у зв`язку з закінченням строків виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Харкова протягом семи днів з моменту її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1