УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2025 м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши заяву про самовідвід судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_3 перебуває кримінальне провадження № 0001000 від 03.04.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 321 КК України.

Дане кримінальне провадження виділено із матеріалів кримінального провадження № 0000993 від 11.04.2024 року.

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_3 заявила самовідвід у цій справі з підстав, передбачених ч. 1 статті 76 КПК України, оскільки в даному кримінальному провадженні, нею, як слідчим суддею приймалась участь під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000993 від 11.04.2024 року, що виключає її участь у розгляді даного кримінального провадження, а саме: постановлено ухвалу слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи від 01 листопада 2024 року, з єдиним унікальним номером справи №760/27533/24; ухвалу слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи від 01 листопада 2024 року, з єдиним унікальним номером справи №760/27535/24.

Учасники розгляду заяви, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи, до суду не з`явилися, про причини неявки не повідомили, заяв чи клопотань до суду не направили.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження, не здійснювалося, з огляду на неявку учасників.

Дослідивши подану заяву про самовідвід, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КПК України, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Частина 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах «Piersac vs Belgium, Grieves vs UK»). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ у справі «Le Comte, Van Leuven iMeyere vs Belgium», суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» («De. Belgium»), від 26 жовтня 1984 року, п. 26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» («Wettstein v. Switzerland») та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» («Castillo. Spain»), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

У справі «П`єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами проявів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

В ході судового розгляду справи встановлено, що відповідно до автоматизованої системи документообігу суду для розгляду кримінального провадження № 0001000 від 03.04.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 321 КК України, було визначено головуючу суддю Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_3 , яка вже брала участь у вказаному кримінальному провадженні під час досудового розслідування.

За таких обставин, з метою недопущення існування у стороннього спостерігача сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді ОСОБА_3 при розгляді кримінального провадження № 0001000 від 03.04.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 321 КК України, суддя вважає, що наведені в заяві про самовідвід підстави є обґрунтованими та достатніми для її задоволення.

Керуючись статтями 75, 76, 80-82 КПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про самовідвід судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_3 - задовольнити.

Відвести суддю Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_3 від розгляду кримінального провадження № 0001000 від 03.04.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 321 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1