КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 11-кп/824/4011/2025 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

законного представника

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 13 березня 2025 року щодо ОСОБА_11 у кримінальному провадженні №0002934 від 18.09.2024 року, за ознаками суспільно-небезпечних діянь, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 13 березня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Святошинського УП ГУ НП в м. Києва ОСОБА_12 , погоджене прокурором Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_13 , про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.09.2024 за №0002934, стосовно ОСОБА_11 за ознаками вчинення суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки діянь, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України. Застосовано до ОСОБА_11 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом. Запобіжний захід у вигляді поміщення ОСОБА_11 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку (адреса: Київська обл., Фастівський (Васильківський) р-н, смт. Глеваха, вул. Павлова, 7), залишено без змін до набрання ухвали законної сили.

Судом встановлено, що ОСОБА_14 18.09.2024 приблизно о 06 год 16 хв., утримуючи в руках помпову одноствольну рушницю «DERYA» моделі «CARINA» № НОМЕР_2, прийшов на територію АЗС «Shell», що розташована за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога, 22, де побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_15 , який, в свою чергу, йшов до свого припаркованого автомобіля марки «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 . Підійшовши до останнього, ОСОБА_11 , не усвідомлюючи значення своїх дій та не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я, вчинив розбійний напад на ОСОБА_15 , в ході чого здійснив прицільний одиночний постріл в його голову, чим спричинив ОСОБА_15 тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого сліпого вогнепального дробового поранення голови: вхідна вогнепальна рана (рана №1) на межі правої скроневої та лобної ділянки голови справа від якої відходить рановий канал, який йде спереду назад, справо-наліво та зверху вниз та по ходу якого ушкоджуються: апоневроз кіток черепа, кістки мозкового та лицьового черепа з формуванням зони багато уламкового перелому в ділянці лобної кістки справа, правої тім`яної та правої скроневої кісток, тверда мозкова оболонка, м`яка мозкова оболонка правої лобної частки, далі рановий канал проходить через білу та сіру мозкову речовину правої лобної, скроневої, правої та лівої тім`яних часток, та лівої потиличної частки, внутрішню кісткову пластинку потиличної кістки, та сліпо закінчується в ділянці потиличної кістки наявністю інородного тіла (деформованого дробу) та фрагменту інородного тіла біло-сірого кольору, з полімерного матеріалу (ймовірно фрагменту контейнеру для дробу), яке має ознаки тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя), та знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Смерть ОСОБА_15 настала одразу після здійснення пострілу від сліпого проникаючого дробового вогнепального поранення голови з ушкодженням кісток черепа, оболонок та речовини головного мозку, крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку.

Відразу після чого ОСОБА_11 , не усвідомлюючи значення своїх дій, забрав з землі ключі від автомобіля, а також з лежачого на землі тіла ОСОБА_15 - сумку останнього з вмістом гаманця з документами та грошовими коштами в сумі 2200 грн, після чого, сів до зазначеного автомобіля марки «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 264092 грн 61 к., та з місця вчинення злочину втік, незаконно заволодівши транспортним засобом та майном ОСОБА_15 , якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, ОСОБА_11 , у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 18.09.2024, не усвідомлюючи значення своїх дій та не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, без передбаченого законом дозволу, у порушення Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 12.10.1992 № 576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядженими гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, у невстановленому досудовим розслідуванням місці та за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, придбав бойовий припас, а саме: оборонну осколкову ручну гранату Ф-1 з підривником, та почав їх зберігати за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , до 11 год. 31 хв. 18.09.2024, тобто до моменту його вилучення в ході проведення обшуку працівниками поліції за вказаною адресою.

Таким чином, ОСОБА_11 вчинив суспільно небезпечні діяння, передбачені законом України про кримінальну відповідальність, які підпадають під ознаки діянь, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115; ч. 4 ст. 187; ч. 3 ст. 289; ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: умисне вбивство з корисливих мотивів; напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу(розбій), в умовах воєнного стану та поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень; незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімум доходів громадян, поєднане з насильством, небезпечним для життя потерпілого; придбання, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 103 від 23.01.2025 встановлено: на період кримінального правопорушення в скоєнні якого на теперішній час підозрюється ОСОБА_11 , а саме на період 18.09.2024, останній виявляв ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді: «Шизоафективного розладу, змішаний тип. Епізодичне вживання психоактивних наркотичних речовин групи стимуляторів та канабіноїдів» (згідно з МКХ-10: F25.2, F19.1) і за своїм психічним станом в той період часу не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявляє ознаки хронічного психічного захворювання, у вигляді: «Шизоафективного розладу, змішаний тип. Епізодичне вживання психоактивних наркотичних речовин групи стимуляторів та канабіноїдів» (згідно з МКХ-10: F25.2, F19.1. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_11 не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, в тому числі не може правильно сприймати обставини, які мають значення для справи, і давати про них правильні свідчення. У теперішній час ОСОБА_11 виявляє ознаки хронічного психічного захворювання, у вигляді: «Шизоафективного розладу, змішаний тип. Епізодичне вживання психоактивних наркотичних речовин групи стимуляторів та канабіноїдів» (згідно з МКХ-10: F25.2, F19.1). За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_11 не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Враховуючи клінічний перебіг наявних у підекспертного ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вищевказаних психічних порушень по «Шизоафективному типу, змішаний тип. Епізодичне вживання психоактивних наркотичних речовин групи стимуляторів та канабіноїдів» та відсутністю критики до свого стану, а також враховуючи характер кримінального правопорушення, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_11 , - останній становить суспільну небезпеку і потребує поміщення його в спеціальний заклад для надання стаціонарної психіатричної допомоги, а також запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь (відповідно до ст. 92 КК України). У теперішній час ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявляє ознаки: «Епізодичного вживання психоактивних наркотичних речовин групи стимуляторів та канабіноїдів» (згідно з МКХ-10: F19.1) та не потребує протиалкогольного та протинаркоманічного лікування. Характер правопорушення (розбійний напад) виключає підстави для експертної кваліфікації афективних станів. В період правопорушення поведінка ОСОБА_11 визначалася значним психічним розладом (кваліфіковано судово-психіатричними експертами) (т. 3 а.п. 185-205).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 13 березня 2025 року в частині правової кваліфікації суспільно-небезпечного діяння за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, виключити з обвинувачення кваліфікуючу ознаку вчинення кримінального правопорушення з корисливих мотивів та перекваліфікувати дії ОСОБА_11 на ч. 1 ст. 115 КК України.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що, за умови перебування ОСОБА_11 у стані неосудності, кваліфікація вчиненого ним суспільно-небезпечного діяння за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України з кваліфікуючою ознакою «з корисливих мотивів» є помилковою.

Заслухавши доповідь судді, захисника та законного представника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, потерпілих, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та обговоривши їх доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 404 КПК України ухвала суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину, що встановлено ч. 1 ст. 11 КК України.

Суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила злочин у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність (ч. 1 ст. 18 КК України).

У відповідності до вимог статті 19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

На переконання колегії суддів, встановлені судом фактичні обставини беззаперечно свідчать про правильність кваліфікації суспільно-небезпечного діяння, вчиненого ОСОБА_11 за ознаками п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

Доводи захисника щодо безпідставної кваліфікації суспільно-небезпечного діяння, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, є необґрунтованими, позаяк кримінальне законодавство визначає, що кваліфікація дій особи у разі вчинення умисного вбивства під час нападу з метою заволодіння чужим майном дії особи належить кваліфікувати саме за сукупністю злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України та ч. 4 ст. 187 КК України за ознакою вчинення розбою, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Так, дії, передбачені п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, кваліфікуються коли особа, позбавляючи життя потерпілого, здійснив напад з метою досягти матеріальну вигоду. До того ж, не має значення, чи одержав винний ту вигоду, яку бажав одержати внаслідок убивства, а також, коли виник корисливий мотив до початку чи під час вчинення цього злочину. Сукупність злочинів матиме місце в тому випадку, коли винний вчиняє умисне вбивство під час нападу або зразу ж після нього з метою заволодіння або утримання майна. За таких обставин вчинене слід кваліфікувати як умисне вбивство з корисливих мотивів (п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України) та розбій (ч. 4 ст. 187 КК України).

При розгляді кримінального провадження про застосування примусових заходів медичного характеру суспільна небезпека вчиненого діяння та його юридична оцінка повинні здійснюватися судом з урахуванням фактичних обставин вчиненого, виходячи з об`єкту та об`єктивної сторони відповідного кримінального правопорушення, зазначеного в Особливій частині Кримінального кодексу України.

У разі вчинення неосудною особою суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК, воно не втрачає своєї суспільної небезпеки для суспільних відносин, які були об`єктом посягання. Таке діяння має оцінюватись за загальними критеріями - характером і ступенем з урахуваннях всіх вищезазначених елементів, які їх визначають (характером суспільних відносин, на які діяння посягає, об`єктивними ознаками діяння, а саме місцем, часом, обстановкою, способами й засобами його вчинення, знаряддям, кількістю осіб, характером суспільно-небезпечних наслідків, інтенсивністю посягання, видом і розміром шкоди, яка заподіюється діянням охоронюваним кримінальним законом суспільним відносинам чи ставить їх під загрозу реального заподіяння такої шкоди).

На переконання колегії суддів, стан неосудності особи не ототожнюється із відсутністю мотиву у особи на вчинення суспільно-небезпечного діяння, оскільки, визнання особи неосудною не виключає можливості встановлення мети та мотиву її суспільно-небезпечних дій, якщо вони підтверджуються характером та спрямованістю поведінки.

При цьому, судом встановлюються обставини події шляхом аналізу поведінки, а не шляхом оцінки стану осудності/неосудності особи, тобто підлягає з`ясуванню на що були спрямовані дії, а не вольовий аспект вчиненого діяння.

При кримінально-правовій оцінці суспільно небезпечного діяння, вчиненого особою в стані неосудності, необхідно виходити із об`єкту посягання та об`єктивної сторони вчиненого діяння з урахуванням всіх фактичних обставин і зовнішнього прояву дій особи.

Стан неосудності означає нездатність особи усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними, але не виключає наявність фактичної спрямованості поведінки.

Отже, на переконання колегії суддів, наявність мотиву у стані неосудності необхідно розглядати в кримінально-правовому розумінні, а не психіатричному.

У випадку вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК, у стані неосудності, судом лише встановлюється факт вчиненого діяння, надається кримінально-правова кваліфікація та вирішується питання щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

Правильна кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого особою в стані неосудності, впливає на обрання виду примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до вимог статей 92, 93, 94 КК та ч. 3 ст. 503, ст. 505, ч. 1 ст. 513 КПК при розгляді кримінального провадження про застосування примусових заходів медичного характеру кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого в стані неосудності, повинна ґрунтуватись лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій, при цьому суд має виходити із об`єкту посягання та об`єктивної сторони вчиненого діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК, з урахуванням всіх фактичних обставин і зовнішнього прояву дій особи, з огляду на те, що встановлення будь-якої форми вини у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, підстав для її зміни чи скасування, колегією суддів не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 36, 392, 393, 396, 408, 409, 412 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 13 березня 2025 року щодо ОСОБА_11 залишити без зміни.

Ухвала Київського апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: ______________ ___________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4