УХВАЛА

28 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 585/3296/15-к

провадження № 51-669км19

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_6 про відмову від поданої ним касаційної скарги на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 жовтня 2017 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 24 травня 2024 року у кримінальному провадженні № 0005296 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м. Ромни Сумської області,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі - КК).

.

установив:

За вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 жовтня 2017 року ОСОБА_5 визнано винуватими та засуджено за ч. 2 ст. 307 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком цього ж суду від 03 серпня 2015 року у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі та остаточно визначено ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 24 травня 2024 року апеляційну скаргу захисника задоволено частково, вказаний вирок змінено. Визнано недопустимими доказами протокол тимчасового доступу до речей і документів від 19 травня 2016 року та інформацію про рух коштів по картковому рахунку № НОМЕР_1 відкритому у ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_8 , виключено з мотивувальної частини вироку посилання на ці докази. Також виключено з резолютивної частини вироку рішення про застосування до ОСОБА_5 положень ст. 71 КК та рецидив злочинів, як обставину, що обтяжує покарання. Вирішено вважати ОСОБА_5 таким, що засуджений за ч. 2 ст. 307 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з конфіскацією майна.

На ці судові рішення захисником подано касаційну скаргу, розгляд якої було призначено у Верховному Суді на 15:30 28 жовтня 2025 року.

До початку касаційного розгляду захисник ОСОБА_6 подав заяву про відмову від касаційної скарги.

Захисник та засуджений у судовому засіданні підтримали цю заяву, інші учасники не заперечили проти задоволення клопотання захисника.

Заслухавши думки сторін, обговоривши наведені в заяві мотиви, колегія суддів дійшла висновку про необхідність закрити касаційне провадження у справі з огляду на таке.

Відповідно до положень статей 403, 432 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення касаційного розгляду. У такому випадку, якщо проти цього не заперечують інші учасники, суд касаційної інстанції своєю ухвалою закриває касаційне провадження.

Інші учасники, крім захисника, касаційних скарг у справі не подавали і не заперечували проти закриття касаційного провадження у ній, а отже підстави, які можуть перешкоджати цьому, у справі відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційне провадження відкрите за касаційною скаргою захисникапідлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 432, 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

У зв`язку з відмовою захисника ОСОБА_6 від касаційної скарги поданої на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 жовтня 2017 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 24 травня 2024 рокустосовно ОСОБА_5 касаційне провадження у справі закрити.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ _________________ ____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3