Номер провадження № 1-кп/756/1839/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Оболонського районного суду міста Києва судове провадження в рамках кримінального провадження, внесеного 18.04.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002882, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше засудженого ханти-Мансийським районним судом Ханти-Мансийського автономного округу - Югри вироком від 21.08.2018 за ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК рф до покарання в виді 7 років позбавлення волі, який ухвалою Київського апеляційного суду від 12.07.2021 приведено у відповідність до законодавства Українськи, а саме вважається таким, що засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 68 КК України до покарання в виді позбавлення волі строком на 6 років та 7 місяців без конфіскації майна,

у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. 17.04.2018, приблизно о 19:15 год., ОСОБА_4 перебував поблизу будинку № 18, що розташований у м. Києві по вул. Озерна, де в останнього, а також невстановленої судом особи, виник спільний умисел на відкрите викрадення чужого майна - майна, що належіть ПТ «ЛОМБАРД ТОВ «ГАРАНТ КАПІТАЛ» 1 КОМПАНІЯ».

Реалізуючи вказаний умисел, діючи за попередньою змовою із невстановленою судом особою, перебуваючи у приміщенні ломбарду ПТ «ЛОМБАРД ТОВ «ГАРАНТ КАПІТАЛ» 1 КОМПАНІЯ», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Героїв Дніпра, 62, ОСОБА_4 попросив оцінювача ломбарду надати йому для огляду смартфон марки Meizu, а невстановлена судом особа попросила оцінювача ломбарду надати їй для огляду мобільний телефон марки Apple, моделі iPhone 6, 64GB, з серійним номером НОМЕР_1 , вартістю 4500 грн.

Після чого, ОСОБА_4 повернув смартфон марки Meizu оцінювачу та попросив відчинити йому двері для виходу з ломбарду. Однак, одразу як оцінювач ломбарду розблокувала двері, ОСОБА_4 почав виходити з ломбарду, але притримав двері, аби невстановлена судом особа, яка в цей момент тримала в руках мобільний телефон марки Apple, моделі iPhone 6, 64 GB, з серійним номером НОМЕР_1 , могла вибігла з приміщення ломбарду.

Невстановлена судом особа переконавшись, що ОСОБА_4 виконав усі дії, які між ними були заздалегідь узгоджені, зокрема, що ОСОБА_4 тримає відкритими двері виходу з приміщення ломбарду, реалізував умисел на відкрите викрадання чужого майна, а саме тримаючи в руках мобільний телефон марки Apple, моделі iPhone 6, 64 GB, з серійним номером № НОМЕР_1 , що належіть ПТ «ЛОМБАРД ТОВ «ГАРАНТ КАПІТАЛ» 1 КОМПАНІЯ», незважаючи на те, що за його діями спостерігає оцінювач ломбарду, вибіг разом із ОСОБА_4 з приміщення ломбарду, а викраденим майном - мобільним телефоном, у подальшому розпорядилися на власний розсуд.

Унаслідок вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 та невстановлена судовим особа спричинили Повному товариству «ЛОМБАРД ТОВ «ГАРАНТ КАПІТАЛ» І КОМПАНІЯ» (), майнову шкоду на загальну суму 4 500,00 грн.

1.2. Отже, ОСОБА_4 учинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

2.1.1. Прокурор у судовому засіданні зазначив, що під час судового розгляду достеменно було встановлено, що інкримінований злочин вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим в учиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі зі звільненням від його відбуття відповідно ст. 75 КК України - з іспитовим строком. При цьому прокурор просив урахувати, що обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття, а обставин, що обтяжують покарання - відсутні.

2.1.2. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, зокрема час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладеного в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що дійсно мав поганий матеріальний стан, був наркозалежним, а тому, погодився на пропозицію знайомого, із яким домовились викрасти мобільний телефон у ломбарді, зокрема, він відволік продавця, а знайомий вибіг із телефоном, який вони здали в інший ломбард.

Між тим, на наступний день, коли його відшукали працівники поліції, він за власні кошти викупив телефон з ломбарду і який було повернуто власнику.

Про те, що він перебував в розшуку в цьому кримінальному провадженні, йому стало відомо лише після його затримання в серпні 2025 року. Зокрема, після подій вчинення кримінального правопорушення його до органу досудового розслідування ніхто не викликав, повідомлення про підозру не вручали. Узагалі, після подій, що мали місце наприкінці квітня 2018 року, він поїхав на заробітки в рф, де вже на початку травня 2018 року його було затримано за вчинення нового злочину на території рф, і де його засудили до позбавлення волі строком на 7 років. Лише на підставі ухвали Київського апеляційного суду від 12.07.2021 було надано дозвіл на виконання вироку суду рф на території України, де він відбув повністю призначене йому покарання.

Також ОСОБА_4 просив урахувати, що за цей час він позбувся наркозалежності та вирішив для себе - більше не вчиняти злочинів, оскільки працює неофіційно, утримує свою родину, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому - просить надати шанс виправити поведінку.

2.1.3. Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що його підзахисний розкаявся, визнав обставини, як і надав викривальні показання щодо вчинення злочину. Крім цього, просив врахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, а також наслідки вчинення кримінального правопорушення, що викрадене майно повернуто власникові. А отже просив призначити покарання, яке запропоновано прокурором.

2.1.4. Представник потерпілого у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду судового провадження був повідомлений належним чином. Сторони кримінального провадження щодо розгляду провадження за відсутності представника потерпілого не заперечували.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

2.2.1. У судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор та захисник також не оспорювали фактичні обставини провадження (надані в судовому засіданні показання обвинуваченим), і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і у суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

2.2.2. Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що він себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під тиском.

2.2.3. Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку, надав повністю інформацію про обставини подій, а також просив суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Окрім того, як видно з показань ОСОБА_4 та не оспорювалось прокурором, ОСОБА_4 із самого початку визнавав винуватість, а також учинив дії щодо повернення майна.

Наведені відомості є достатніми, аби вважати дії ОСОБА_4 як каяття. Аналогічну позицію було висловлено прокурором у судовому засіданні, а також відображено в обвинувальному акті.

3.2. У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття.

3.3. При цьому судом не було встановлено обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільна небезпечність. Вид та вартість майна, яким обвинувачений заволодів, а саме мобільним телефоном без застосування насильства чи погрози його застосування. Наслідки вчинення злочину, зокрема, що викрадене майно було повернуто, зокрема шляхом добровільних дій обвинуваченого, у зв`язку з чим потерпілий не має до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру.

Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особистість обвинуваченого, який раніше хоча і притягувався до кримінальної відповідальності, але злочин, учинений в цьому кримінальному провадженні, учинений до постановлення останнього вироку, покарання за яким обвинувачений повністю відбув.

При цьому, ОСОБА_4 має професійно-технічну освіту, працює не офіційно, проживає в цивільному шлюбі і має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

4.3. Суд вважає, що підстави застосування статей 69, 70, 71 КК України при призначенні покарання - відсутні.

4.4. З урахуванням викладених обставин, характеру та виду вчиненого злочину, їх наслідків, особи обвинуваченого, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, наявності обставини, що пом`якшує та відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд вважає, що відповідно до вимог ст. 50 КК України, виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити йому покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, але зі звільненням від його відбуття з іспитовим строком на 2 роки.

4.5. Крім того, відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1, пунктів 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України на ОСОБА_6 слід покласти обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

4.6. Призначення ОСОБА_6 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду». Оскільки тривалий нагляд за ОСОБА_6 органом пробації та проходження пробаційної програми - буде дієвим механізмом досягнення мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а й здійснити виправлення особистості, а також запобігти вчиненню ним так і іншими особами злочинів.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. Вирішуючи питання щодо заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу, суд наголошує, що до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ураховуючи наведене, відповідно до вимог ст. 377 КПК України, запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді застави слід залишити до набуття вироком законної сили без змін.

5.2. При цьому, ОСОБА_4 було затримано 22.08.2025 у порядку ст. 208 КПК України, та останній вийшов під заставу 26.08.2025. У зв`язку з чим, слід зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 починаючи з 22.08.2025 до 26.08.2025 виходячи з того, що відповідно до ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

5.3. Процесуальні витрати в провадженні у провадженні відсутні. Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлено.

5.4. Речові докази відповідно до ст. 100 КПК України, зокрема: мобільний телефон марки Iphone, моделі 6, який передано на відповідальне зберігання ПТ «Ломбард ТОВ «ГАРАНТ КАПІТАЛ» І КОМПАНІЯ», слід залишити в володінні останнього.

Керуючись статтями 7, 17, 100, 124, 301, 302, 368-371, 374, 381, 382, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання в виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1, пунктів 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні починаючи з 22.08.2025 до 26.08.2025 виходячи з того, що відповідно до положень ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді застави - залишити без змін до набуття вироком законної сили.

Після набуття вироком законної сили заставу в розмірі 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень 00 копійок, яка внесена ОСОБА_7 на рахунок UA1012089, код отримувача 26268059, банк отримувача державна казначейська служба України, місто Київ, повернути - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Речові докази: мобільний телефон марки Iphone, моделі 6, який передано на відповідальне зберігання ПТ «Ломбард ТОВ «ГАРАНТ КАПІТАЛ» І КОМПАНІЯ» - залишити в володінні останнього.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Строк апеляційного оскарження для осіб, які не були під час оголошення вироку обчислюється з дня отримання ними його копії.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України, а особам, які не були присутніми під час його проголошення - спрямувати не пізніше наступного дня.

Суддя ОСОБА_1