Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2577/25
Номер провадження 1-кп/711/354/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси кримінальне провадження № 0000827 від 07.03.2025 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, суд-

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси перебуває на розгляді кримінальне провадження № 0000827 від 07.03.2025 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

В ході судового розгляду справи прокурор ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , у вигляді тримання під вартою на 60 діб з можливістю внесення застави 30 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Клопотання вмотивовано тим, що 26.03.2025 у вказаному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, який у подальшому продовжений ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.09.2025 року строком до 10.11.2025 року. Обвинувачений ОСОБА_5 на даний час обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. На даний час судовий розгляд кримінального провадження не завершено, тому є обґрунтовані підстави для продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді гримання під вартою, адже ризики, передбачені п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та існують досі, а саме: 1. існують ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, що обумовлюється тим, що ОСОБА_5 , не одружений, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, а також перебуває на випробувальному терміні, призначеного вироком суду від 04.07.2024, тому у разі його засудження за вчинення вказаного кримінального правопорушення йому буде призначено покарання у вигляді реального позбавлення волі, тому з метою ухилення від відбування вказаного покарання він може переховування від органів досудового розслідування та/або суду; 2. існують ризики, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що обумовлюється тим, що ОСОБА_5 ніде не працює, тому не має джерела доходу для забезпечення своєї життєдіяльності, є раніше неодноразово судимим, у тому числі за корисливі злочини, обвинувачується у вчиненні вказаного кримінального правопорушення із період іспитового строку призначеного вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.07.2024, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, тому він може вчинити нове кримінальне правопорушення. Враховуючи викладене, та зважаючи на те, що є достатні підстави вважати, неможливим запобігти вищезазначеним ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, просила клопотання задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 покладався на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши учасників судового провадження, суд дійшов до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому з наступних мотивів.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст.177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст.178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог ч.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК.

Судом встановлено, що підставою для продовження застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність ризиків, які дають достатньо підстав вважати, що обвинувачений перебуваючи на волі може переховуватись від суду, з метою уникнення від покарання за вчинення злочину, вчиняти нові злочини, більш м`які запобіжні заходи, а ніж тримання під вартою, не можуть запобігти зазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 .

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо іншого комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст.177 КПК України.

Наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, тому суд вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 строком на 60 днів, тобто до 06.01.2026 року включно з можливістю внесення застави 30 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з утриманням останнього у Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор».

Керуючись ст. ст. 177, 331, ч. 2 ст. 334, 336, 372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, тобто до 06 січня 2026 року включно.

Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави 30 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 90 840 грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), та у разі внесення якої покласти на нього зобов`язання:

- прибувати до прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватись від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом 5 діб з часу її проголошення.

Відповідно до ч.3 ст.395 КПК України для осіб які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 10.11.2025 року о 14 год. 00 хв. в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Головуючий: ОСОБА_1