Справа № 756/5001/25
Номер провадження № 1-кп/756/1303/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 6 Оболонського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене 31.01.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000268, у відношенні:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ольгинка, Волноваського району, Донецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 07.05.2012 року Волноваським районним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

- 05.06.2013 року Подільським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі;

- 08.08.2016 року Подільським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 09.09.2021 Волноваським районним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. 05.07.2024 звільнений умовно-достроково з Синельниківської ВК №94 Дніпропетровської області на підставі ст.81-1 КК України умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки, 6 місяців, 2 дні для проходження військової служби;

-30.04.2025 Дніпровським районним судом міста Києва за ч. 4 ст. 185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць;

-02.06.2025 Голосіївським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч.1, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці;

- 12.06.2025 Святошинським районним судом міста Києва за ч.4 ст.185, ч.4 ст. 70 КК України- до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 4 (чотири) місяці;

за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 , в невстановлений час, в ніч з 29.01.2025 на 30.01.2025, перебуваючи за адресою м. Київ, вул. Добрининська, буд. 5 на території гаражного кооперативу «Озерний-2», маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, поєднаного із проникненням до приміщення гаражного боксу НОМЕР_2, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, за допомогою невстановленого в ході досудового розслідування предмету, пошкодив дах вказаного гаражного боксу, проникши до його приміщення, звідки викрав наступне майно: - шлифмашина кутову Dnipro-M GL-190S, с/н 80585000WHE6, вартістю 2448 грн. 60 коп.; лобзик електричний Dnipro-M JS-65LX, с/н 98609000zte9, вартістю 2049 грн. 18 коп.; акумуляторну дриль-шуруповерт Dnipro-M CD-82Q, с/н 72985000zMt21, вартістю 2082 грн. 00 коп.; акумуляторну дриль-шуруповерт Dnipro-M CD-12СХ Compact, с/н 22635000nle8, вартістю 2877 грн. 60 коп.; перфоратор прямий Dnipro-M RH-120MB, с/н 98730000ZHP2, вартістю 3348 грн. 00 коп.; циркулярну пилу Dnipro-M CS-210, с/н 80614000YTM8, вартістю 4999 грн. 86 коп.; циркулярну пилу Einhell BWS 125/850-3, вартістю 740 грн. 00 коп. та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 18 545 грн. 24 коп.

Отже, ОСОБА_9 учинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням до приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердив обставини, а саме, що 29 січня 2025, вночі, прийшов до гаражного кооперативу, точної адреси якого не пам`ятає, заліз на дах гаражу, звідки потрапив в його середину, знайшов всі перелічені речі в обвинувальному акті, склав в свій рюкзак та попрямував за місцем свого мешкання. Наступного дня все перелічене майно продав на ринку невідомій особі. У вчиненому кається, просить суворо не карати, вчинив злочин через брак коштів.

Прокурор у судовому засіданні вважав, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкримінований ОСОБА_9 злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, вчинено останнім, кваліфікацію органом досудового розслідування здійснено правильно, яку доведено в судовому засіданні наданими суду доказами, а тому просить суд визнати ОСОБА_9 винуватим за пред`явленим обвинуваченням та призначити покарання за за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням вимог ст. 70 ч.1,4 КК України, за сукупністю злочинів та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років 6 місяців.

Представник потерпілого подав заяву про можливість розгляду кримінального провадження за його відсутності.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_9 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і в суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що він себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості поза розумним сумнівом ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням до приміщення, вчинена в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченим та його щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення злочину в справі. Бо саме обвинувачений просив суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Аналогічну позицію було висловлено прокурором у судовому засіданні. У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття. При цьому судом не було встановлено обставин, які би обтяжували покарання ОСОБА_9 відповідно до ст. 67 КК України.

Суд також ураховує надані показання обвинуваченим, які ніким не ставились під сумів, що у вчиненому злочині кається.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочинів, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відносяться до категорій тяжких злочинів, відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільну небезпечність. Наслідки вчинення злочину, зокрема, відсутність у потерпілого претензій матеріального характеру до обвинуваченого, який не заявляв цивільний позов. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особистість обвинуваченого, який винуватість у вчиненні злочину визнав, розкаявся, але раніше неодноразово судимий.

При дослідженні особистості обвинуваченого, відповідно до положень ст. 50 КК України, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тобто при призначенні покарання у виді позбавлення волі, а отже підстав для призначення покарання в порядку передбаченому ст. 75 КК України, тобто зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням - судом не встановлено як і підстав для призначення покарання в порядку передбаченому ст. 69, 69-1 КК України.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_9 раніше був засуджений вироком Святошинського районного суду міста Києва від 12.06.2025 за ч.4 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 4 місяці. Як убачається з наведеного вироку, злочин за цим вироком ОСОБА_9 учинив до постановлення вироку Святошинським районним судом міста Києва від 12.06.2025, а отже покарання слід призначити в порядку ч. 1, 4 ст. 70 КК України, а саме шляхом поглинання більш суворим покаранням, призначеним за вказаним вирком, менш суворого, призначеного за цим вироком суду.

Крім того, оскільки ОСОБА_9 вже відбуває покарання за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 12.06.2025, відповідно до речення другого ч. 4 ст. 70 КК України, слід зарахувати відбуте ОСОБА_9 покарання за вказаним вироком, у якості відбутого покарання за новим вироком, з 06.02.2025 та до набуття новим вироком законної сили.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а й здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення волі хоча і є винятковим, але застосовується щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався та щодо останнього набув законної сили вирок Святошинського районного суду міста Києва від 12.06.2025, за яким ОСОБА_9 призначено покарання у виді позбавлення волі. Указані обставини свідчать, що наразі підстави для обрання запобіжного заходу обвинуваченому до набуття вироком законної сили - відсутні.

Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

Процесуальні витрати слід стягнути з ОСОБА_9 .

Питання речових доказів підлягає вирішенню, відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Святошинського районного суду м.Києва від 12.06.2025, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання в виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 4 місяці.

Строк покарання ОСОБА_7 рахувати з дня набуття вироком законної сили.

Зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком, відбуте покарання за вироком Святошинського районного суду м.Києва від 12.06.2025, а саме з 06.02.2025 і до дня набуття цим вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набуття вироком законної сили - не обирати.

Стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати на проведення експертизи № СЕ-19/111-25/7822-Д від 07.02.2025 у сумі 3979 грн. 50 коп.; №495/25 від 18.02.2025 у сумі 440 грн. на користь держави.

Речові докази: металевий предмет, який поміщено до паперового конверту; 7 слідів папілярних узорів із поверхні електрообігрівача, які поміщено до паперового конверту та передані на відповідальне зберігання до камери схову Оболонського УП ГУ НП у м. Києві - знищити;

- циркулярну пилу Einhell жовтого кольору, яку передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_10 , залишити в володінні останнього.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376, 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1