Номер провадження 1-кс/333/472/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2026 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_4 від 04.01.2026 р. про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_5 про залучення його як потерпілого до кримінального провадження № 0002565 від 25.11.2025,

за участі:

представника заявника адвоката ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадження судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_4 від 04.01.2026 р. про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_5 про залучення його як потерпілого до кримінального провадження № 0002565 від 25.11.2025.

Із змісту скарги вбачається, що заявник просить визнати протиправною та скасувати постанову слідчого 2 СВ (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_4 від 04.01.2026 р. про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_5 про залучення його як потерпілого до кримінального провадження № 0002565 від 25.11.2025 р.

Скарга обґрунтована тим, що ТУ ДБР, розташованим у м. Мелітополі проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002565 від 25.11.2025, внесеному до ЄРДР за ч. 1 ст. 366 КК України на підставі ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі № 333/10578/25 від 18.11.2025 , якою було зобов`язано внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_5 щодо вчинення кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 373, ч. 2 ст. 374 КК України, групою осіб, до якої входили начальник СД ВП № 1 ХРУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 , дізнавач СД ВП № 1 ХРУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_7 та прокурор Білозерського відділу Олешківської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_8 , які діючи за попередньою змовою штучно створили докази, підробили процесуальні документи та позбавили права на захист, що потягло до засудження ОСОБА_5 , як невинної у вчиненні кримінального правопорушення особи. У п. 2 заяви від 21.10.2025 р. ОСОБА_5 була подана заява про залучення його до кримінального провадження як потерпілого. Отже, слідчий був зобов`язаний до 28.11.2025 р. розглянути заяву ОСОБА_5 про залучення його як потерпілого та надіслати йому витяг з ЄРДР і пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого або винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. Вказану постанову слідчий був зобов`язаний негайно надіслати ОСОБА_5 . Таким чином, слідчий 1, місце роботи якого розташоване у м. Херсоні, свідомо, в порушення ч. 2 ст. 55 КПК України, не вручив 28.11.2025 р. потерпілому ОСОБА_5 пам`ятку про права та обов`язки потерпілого. Тим більше, слідчий 1, який не провів жодної слідчої (розшукової дії) з 25.11.2025 р. по 05.12.2025 р., в той же день, тобто 05.12.2025 р. виніс постанову у якій вдався до суб`єктивного та хибного трактування викладеного у заяві ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення від 21.10.2025 р. виключно з метою створення незаконних підстав для порушення прав потерпілого, які передбачені ст. 93 КПК України, і унеможливлення ініціювання потерпілим або його представником проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Водночас, слідчий 1 свідомо створював хибні підстави для винесення незаконної постанови, нібито помилково сприймаючи клопотання представника потерпілого ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_3 , від 02.12.2025 р. № 123 про надсилання на його електронну адресу, як представнику потерпілого у кримінальному провадженні № 0002565 від 25.11.2025 р., витягу з ЄРДР від 25.11.2025 р. та довідки про права та обов`язки потерпілого ОСОБА_5 , як заяву про залучення ОСОБА_5 до провадження як потерпілого. 17.12.2025 р. адвокатом була подана скарга на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим № 127. 29.12.2025 р. ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 у справі № 333/11996/25 вказана скарга була задоволена частково, постанова слідчого 1 від 05.12.2025 р. була скасована. 05.01.2026 р. о 12:25 на електронну пошту адвоката від ДБР надійшла копія супровідного листа від 03.01.2026 р. № 17-03-91/2026 до якого була додана копія постанови про відмову в задоволенні клопотання від 04.01.2026 р. На вказаних копіях супровідного листа та постанови відсутній електронний підпис, але наявна копія факсиміле слідчого 2 СВ (з дислокацією у місті Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_9 (далі-слідчий 2). Слідчий 2, який як і слідчий 1 не провів жодної слідчої (розшукової дії) з 31.12.2025 р. по 04.01.2026 р. виніс постанову у якій вдався до суб`єктивного та хибного трактування викладеного у заяві ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення від 21.10.2025 р. виключно з метою створення незаконних підстав для порушення прав потерпілого, які передбачені ст. 93 КПК України, і унеможливлення ініціювання потерпілим або його представником проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Із вказаним рішенням заявник не погоджується, у зв`язку з чим звертається до суду.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав скаргу за викладеними у ній підставами, просив скасувати постанову слідчого 2 СВ (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_10 від 04.01.2026 р. про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_5 про залучення його як потерпілого до кримінального провадження № 0002565 від 25.11.2025 р.

Слідчий ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, надав письмові заперечення на скаргу, у задоволенні якої просив відмовити.

Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Враховуючи присутність представника заявника, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розглянути скаргу за відсутності слідчого.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому. Стаття 24 КПК гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК. Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено ст. 303 КПК України. Згідно частини 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Згідно ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і в зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань та матеріалів кримінального провадження вбачається, що Другим слідчим відділом слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Мелітополі проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.11.2025 за № 0002565 за ч. 1 ст. 366 КК України, розпочате на підставі ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі № 333/10578/25 від 18.11.2025 , якою було зобов`язано уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого в м. Мелітополі, внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_5 від 21.10.2025 щодо можливого вчинення кримінального правопорушення посадовим особами поліції, а саме СД ВП № 1 ХРУП ГУНП в Херсонській області та прокурора Білозерського відділу Олешківської окружної прокуратури Херсонської області, які шляхом штучного створення доказів, підроблення процесуальних документів та позбавлення права на захист, незаконно притягнули ОСОБА_5 до відповідальності.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Мелітополі ОСОБА_11 від 05.12.2025 року відмовлено ОСОБА_5 у визнанні його потерпілим по кримінальному провадженню № 0002565 від 25.11.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.1 ст. 366 КК України.

29.12.2025 р. ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 у справі № 333/11996/25 вказана постанова слідчого 1 від 05.12.2025 р. була скасована.

04.01.2026 року постановою слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Мелітополі ОСОБА_9 відмовлено ОСОБА_5 у визнанні його потерпілим по кримінальному провадженню № 0002565 від 25.11.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.1 ст. 366 КК України.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, слідчим відмовлено у визнанні ОСОБА_5 потерпілим у даному кримінальному провадженні у зв`язку з тим, що відсутні підстави для визнання останнього потерпілим узв`язку з тим, що на даний час в ході досудового розслідування не отримано достовірних даних, які б свідчили про наявність шкоди, завданої ОСОБА_5 .

Слідчий суддя вважає, що такі висновки слідчого є передчасними та суперечать завданням Кримінального кодексу України щодо забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності та завданням кримінального провадження щодо захисту особи від кримінальних правопорушень, тощо.

Слід зазначити, що процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

З огляду на те, що права потерпілого визначають обсяг та межі його дозволеної і гарантованої поведінки у кримінальному провадженні і, відповідно, широкий обсяг прав, якими наділяється потерпілий, покликані забезпечити його активну участь у кримінальному провадженні, що, у свою чергу, необхідне для повного виконання завдань кримінального провадження, визначених у статті 2 КПК України, гарантоване законом право потерпілого подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду покликане забезпечити його активну участь у доказуванні, слідчий суддя приходить до переконання, що визнання заявника потерпілим у вказаному кримінальному провадженні гарантує повне та всебічне проведення досудового розслідування по зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань кримінальному правопорушенні.

Проте, слідчий у своїй постанові, незважаючи на наявність ухвали слідчого судді про скасування попередньої аналогічної постанови, знову взагалі не навів очевидних та достатніх підстав, як того вимагають положення ч. 5 ст. 55 КПК України, які б давали йому право вважати, що ОСОБА_5 не завдано шкоди.

Не встановлено слідчим суддею і підстав вважати, що слідчим вживались заходи щодо з`ясування наявності чи відсутності заподіяння ОСОБА_5 шкоди, як того вимагають норми ст. 91 КПК України, зокрема й після винесення ухвали слідчим суддею про скасування попередньої аналогічної постанови.

Слідчий суддя звертає увагу, що доведення наявності або відсутності моральної, фізичної та матеріальної шкоди не є предметом розгляду цієї скарги. Крім того, заявник без статусу потерпілого не наділений правом збирання доказів, яке є у сторін кримінального провадження, як передбачено ч. 1 ст. 93 КПК України, відповідно до якої збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Крім того, як із заяви про вчинення злочину (про що йде посилання в тексті оскаржуваної постанови), так і із заяви про залучення у якості потерпілого, вбачається, що кримінальне правопорушення вчинено безпосередньо відносно нього з боку працівників правоохоронних органів .

Законність дій працівників правоохоронних органів можна перевірити лише в ході досудового розслідування, як і наявність шкоди.

При таких обставинах права і обов`язки потерпілого ОСОБА_5 виникають з моменту подання ним заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення. І у цьому випадку немає потреби у визнанні його потерпілим, бо він сам заявив про скоєння злочину відносно нього.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до переконання про те, що висновок слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Мелітополі про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілим по кримінальному провадженню № 0002565 від 25.11.2025, є необґрунтованим та передчасним.

Отже, враховуючи те, що вищезазначена постанова слідчого про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілим по даному кримінальному провадженню є необґрунтованою, порушує права останнього, перешкоджає приймати активну участь у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає за необхідне її скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст. 303-306 КПК України,-

У Х В А Л И Л А:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на постанову слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_4 від 04.01.2026 р. про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженню№ 0002565 від 25.11.2025 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_4 від 04.01.2026 р. про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_5 щодо визнання його потерпілим по кримінальному провадженню№ 0002565 від 25.11.2025.

Копію ухвали надіслати заявнику та до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Мелітополі для організації проведення досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя : ОСОБА_1