Номер провадження 1-кп/725/341/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2026 року

Чернівецький районний суд міста Чернівців

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003451 від 17.10.2025 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Чернівецького районного суду міста Чернівців перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, яке призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обраного обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи це тим, що строк обрання останньому запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчується, однак на даний час судовий розгляд даного кримінального провадження не закінчився, й відповідно ризики, визначені ст. 177 КПК України та які враховувалися судом при обранні обвинуваченому такого запобіжного заходу не відпали, тому строк тримання під вартою підлягає продовженню. На думку прокурора, більш м`які види запобіжного заходу обвинуваченому не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду у кримінальному провадженні та не зможуть запобігти настанню ризиків, визначених у ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник в судовому засіданні не заперечували щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши думку прокурора, який підтримав заявлене ним клопотання, думку обвинуваченого та його захисника, суд вважає, що заявлене прокурором клопотання про продовження запобіжного заходу до ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своє ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного терміну з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 10 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Тримання особи під вартою, завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину та повинно оцінюватися із іншими обставинами кримінального провадження (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України»).

При цьому, частиною 1 ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як убачається з обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі від 9 до 12 років з конфіскацією майна.

Крім того, доведено й існування такого ризику, як незаконний вплив на свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які були понятими під час його затримання та засвідчили вилучення у нього заборонених речей; а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, враховуючи розміри вилученої у нього особливо небезпечної психотропної речовини та відсутності законних видів заробітку.

Таким чином, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу в виді тримання під вартою, суд виходить з вимог п.4 ч.2 ст.183 КПК України, відповідно до якого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років.

Крім того, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується та зважаючи на вимоги ч.8 ст. 176 КПК України, яка виключає можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою до осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст. 307 КК України, вважає за необхідне клопотання про застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Таким чином, прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч.1 ст.176 КПК України не може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Так, під час обрання ОСОБА_5 у виді тримання під вартою одночасно було визначено на підставі ухвали слідчого судді заставу в розмірі 150 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 454 200 грн. й відповідно враховуючи те, що даний розмір є мінімальною межею щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, підстави для зміни розміру застави судом не встановлено.

Таким чином, виходячи із положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, а також вимог ст.ст. 5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 2 місяці.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193-194, 197, 199, 314, 315, 316 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора про продовження обраного запобіжного заходу задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати продовженим до 06 квітня 2026 року.

Застава визначена в розмірі 150 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 454 200 гривень, може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) за наступними реквізитами: Одержувач ТУ ДСА України в Чернівецькій області, , МФО 820172, банк: Казначейство України, рахунок: UA0008745 призначення платежу застава (із зазначенням інформації про ухвалу суду, прізвище ім`я по-батькові підозрюваного).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до уповноваженого у кримінальному провадженні прокурора чи суду із встановленою ними періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він буде перебувати, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та суддю Чернівецького районного суду м. Чернівців.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала може бути оскаржена в порядку КПК України.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців ОСОБА_1