Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1451/25

Номер провадження: 1-кп/511/253/25

25.09.2025 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 (дистанційно),

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області клопотання прокурора Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Роздільна Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше судимого:

-26 квітня 2023 року Роздільнянським районним судом Одеської області за частиною 1 статті 125 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 850,00 гривень,

-08 квітня 2025 року Роздільнянським районним судом Одеської області за статтею 336 КК України до 3-х років позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

25.09.2025 до суду надійшло клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, в обґрунтування якого він зазначив, що встановлені ухвалою суду про обрання запобіжного заходу ризики, передбачені диспозицією частини 1 статті 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків, вчинити інше кримінальне правопорушення не відпали та не зменшились.

З метою запобігання встановленим ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, сторона обвинувачення просить продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням розміру застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобіганню встановленим ризикам.

Стислий виклад позиції учасників розгляду клопотання.

Прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити.

Обвинувачений та захисник просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, мотивуючи тим, що ОСОБА_5 не має наміру переховуватись від суду, про що свідчить його належна процесуальна поведінка під час розгляду кримінального провадження за ст. 336 КК України, він має важке захворювання на гепатит С, в умовах слідчого ізолятора не отримує належного лікування, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та позитивну характеристику за місцем проживання або зменшити розмір застави як альтернативного запобіжного заходу, оскільки визначений судом розмір є непомірним для сім`ї обвинуваченого.

Висновки суду за результатами розгляду клопотання.

Ч.1 ст.177 КПК України регламентує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Положення ч.2 ст.177 КПК України визначають, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна та за статтею 12 КК України за відноситься до тяжкого злочину.

Наразі стороною обвинувачення доведена наявність ризиків, відповідно до яких є достатні підстави вважати що обвинувачений ОСОБА_5 у випадку обрання більш м`якого запобіжного заходу, може вчинити дії передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та суду, даний ризик обґрунтовується усвідомленням тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_5 у випадку визнання його судом винуватим, так як санкція ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України передбачає позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 зареєстрований та фактично проживає в прикордонній зоні, відповідно до Додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 3 серпня 1998 року №1199 Роздільнянський район, входить до переліку міст і районів, на території яких установлюються контрольні прикордонні райони), що може дати змогу обвинуваченому незаконно перетнути державний кордон України та покинути її межі, адже останнього вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 08.04.2025 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, наразі вирок знаходиться на стадії апеляційного перегляду;

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків по вказаному кримінальному провадженню, оскільки їх покази є визначальними у кримінальному провадженні. Разом з тим, з метою укриття своєї злочинної діяльності може впливати на зазначених осіб, вважаючи на те, що згідно чинного законодавства суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. А тому, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , даний ризик є цілком реальним, свідки у вказаному кримінальному проваджені судом не допитані, ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочинів не визнає, відмовляється дакати показання;

- п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків, покладених на нього, як на обвинуваченого у кримінальному провадженні в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу;

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення, або продовжити їх вчиняти, оскільки обвинувачений є особою, раніше судимою, крім того, вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 08.04.2025, ОСОБА_5 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, що належить відбувати реально.

Суд вважає необхідним зазначити, що КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених диспозицією статті 177 КПК України.

При цьому, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Згідно практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

В наданих суду свідоцтвах про народження двох дітей батьком записана інша особа, але по свідченням сусідів це діти ОСОБА_5 , яких він виховує та утримує. Також суду надана характеристика позитивна з місця проживання обвинуваченого.

Ухвалою суду від 30.07.2025 року доручено відповідальним особам ДУ "ОСІ" та сектору в Одеській області філії ДУ "Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України" в Миколаївській та Одеській областях провести медичной оглдя ОСОБА_5 та у разі потреби надати йому необхідну медичну допомогу та лікування, але довідки на виконання ухвали суд до цього часу не отримав.

Під час розгляду можливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, врахувавши підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, суд дійшов висновку, що прокурором також доведено про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого, аніж тримання під вартою, зокрема домашнього арешту, але визначений судом розмір застави у межах 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 1 січня 2025 року) за вищенаведених обставин може бути зменшений до 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Мінімальний розмір застави судне визначає, враховуючи те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні двох епізодів злочинної діяльності та має непогашену судимість.

Вказаний розмір застави буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не буте завідомо непомірним для нього, оскільки ЄСПЛ у своїй практиці наголошує на необхідності встановлення розміру застави, який не є надмірним і враховує індивідуальні обставини обвинуваченого. Зокрема, у справі «Гафа проти Мальти» ЄСПЛ підкреслив, що розмір застави повинен визначатися з урахуванням особистості підсудного, його майнового стану та стосунків з поручителями. Мета застави полягає в забезпеченні явки обвинуваченого до суду, тому вона не повинна бути надмірною та має відповідати фінансовим можливостям особи.

У справі «Істоміна проти України» ЄСПЛ встановив, що національні суди не врахували фінансовий стан заявниці при визначенні розміру застави, що призвело до її надмірності. Суд зазначив, що тяжкість обвинувачень не може бути єдиним фактором для обґрунтування розміру застави; необхідно також оцінювати фінансові можливості обвинуваченого.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 194, 197, 199, 331 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 діб тобто до 23 листопада 2025 року (включно), з утриманням його в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», місцезнаходження юридичної особи: Люстдорфська дорога, 11, місто Одеса, Одеська область, 65059.

Зменшити розмір застави, визначений ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 07.05.2025 року до 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 1 січня 2025 року) в сумі 90 840,00 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 у разі внесення застави прибувати до суду за першою вимогою, а також виконувати наступні обов`язки:

-не відлучатися із міста Роздільна Одеської області без дозволу прокурора або суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-заборонити спілкування зі свідком обвинувачення ОСОБА_6 у вказаному кримінальному провадженні,

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави, строк дії обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України два місяці - до 25 листопада 2025 року (включно).

Ухвала підлягає негайному виконанню в частині запобіжного заходу у виді тримання під вартою після її проголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому. Копію ухвали направити Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" - для виконання.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1