Житомирський апеляційний суд
Справа №296/4727/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/927/25
Категорія ч.3 ст.286, ч.1 ст.135 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника : ОСОБА_7

представника МТСБУ ОСОБА_8

потерпілої: ОСОБА_9

прокурора: ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційні скарги представника Моторно транспортного страхового бюро ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_11 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 04 вересня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000101 від 08.03.2025 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-за ч. 3 ст. 286 КК України - на 7 (сім) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 10 (десять) років.

-за ч.1 ст.135 КК України- на 2 (два) роки позбавлення волі

На підставі ст. 70 ч.1 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання сім років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк десять років.

Початок строку відбування покарання вирішено рахувати з моменту затримання засудженого 08.03.2025 року.

Продовжено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 термін тримання під вартою, на 60 діб до 02 листопада 2025 року (включно).

Речові докази:

- Транспортний засіб марки ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_2 належить ОСОБА_12 повернуто власнику за належністю;

змив з внутрішньої ручки водійських дверей автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що запаковано в паперовий конверт № 1; змив з керма автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що запакований в паперовий конверт № 2; змив з ручки перемикання передач автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що запакований в паперовий конверт № 3; запаховий слід з водійського сидіння автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що запаковано в спец. пакет NPU 0031038 та спец. пакет NPU 0031039 вирішено знищити.

Арешт, накладений на вказане вище майно ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 13.03.2025 року, скасовано.

- DVD-R диски залишено в матеріалах кримінального провадження;

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 37727 грн 90 коп. процесуальних витрат за проведення судових експертиз.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 : 400 000 грн. моральної шкоди та 25 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_9 :

- 10 % витрат, які пов`язані з похованням на суму 1860 грн. 00 коп.;

- 200 000 грн. моральної шкоди.

В решті позовні вимоги потерпілої залишено без задоволення за їх безпідставністю.

встановив:

Як встановив суд, 08 березня 2025 близько 18 год. 33 хв., водій ОСОБА_6 в порушення вимог ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-ХІІ з наступними змінами та доповненнями, п. 2.9.а), п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 з наступними змінами та доповненнями (надалі за текстом ПДР, Правила), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки, моделі ВАЗ 2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_12 на праві власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , рухаючись по проїзній частині вулиці Вітрука зі сторони площа Польова в напрямку вулиці Корольова в м. Житомирі зі швидкістю понад 50 км/годину, чим перевищив максимально дозволену швидкість руху у населених пунктах, створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху.

Так, під час руху по проїзній частині дороги вулиці Вітрука, поблизу будинку № 19, водій ОСОБА_6 , у вказаний день та час, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість та легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змін, не маючи перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до його зупинки, не надавши перевагу в русі пішоходу ОСОБА_13 , який перетинав проїзну частину вул. Вітрука по нерегульованому пішохідному переході справа на ліво відносно напрямку руху транспортного засобу, передньою частиною керованого ним автомобіля ВАЗ 2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_13 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у вигляді крововиливи в м`яких тканинах потиличної, лівої скроневої ділянок та по задній поверхні шиї, розгинальний перелом хребта між 6- та 7 шийними хребцями з крововиливами під оболонки, синець по лівій задньо-боковій поверхні живота, садно в поперековій ділянці справа, крововиливи в м`яких тканинах спини в поперековій ділянці зліва та в нижній третині грудної клітини зліва, повні поперечні прямі переломи 11,12 ребер зліва по лопатковій лінії, розрив дуги аорти, в грудному відділі, з масивним крововиливом в парааортальну клітковину, подвійний перелом верхньої гілки лівої лобкової кістки, неповний розрив лівого крижово-клубового з`єднання, розрив брижі тонкої кишки, гемоперитонеум (600мл), садна на лівому лікті, на зовнішній поверхні правого гомілкоступневого суглобу, на зовнішній поверхні правої стопи, на задньо-зовнішній поверхні правого коліна, синці по зовнішній поверхні лівого стегна в верхній третині, на зовнішній поверхні лівої гомілки в середній та верхній третинах, на верхній поверхні лівої стопи, від яких помер у медичній установі.

Весь комплекс ушкоджень у ОСОБА_13 утворився від дії тупого предмету (предметів) незадовго до госпіталізації в стаціонар, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент спричинення та є в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 2.3.б), 2.9 а), 12.4 ПДР України знаходиться у причинному зв`язку зі створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Крім того, після вчинення вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, поставивши пішохода ОСОБА_13 в небезпечний для життя стан, водій ОСОБА_6 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своєї бездіяльності, залишив без допомоги пішохода ОСОБА_13 , який внаслідок отриманих тілесних ушкоджень перебував у небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, та на керованому ним транспортному засобі марки ВАЗ 2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 , з місця пригоди зник, залишивши потерпілого на проїзній частині вул. Вітрука, при цьому маючи реальну можливість надати йому допомогу.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_8 просить вирок скасувати в частині вирішення цивільного позову, а саме позовних вимог до МТСБУ, постановити новий, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В решті вирок залишити без змін.

Зазначає, що при вирішенні цивільного позову в частині позовних вимог до МТСБУ, суд неповною мірою з`ясував обставини, що мають значення для справи; висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Вважає, що суд першої інстанції прийняв уточнену позовну заяву до розгляду, проігнорувавши пропуск строку на подання такої заяви цивільним позивачем та відсутність клопотання (усного чи письмового) про поновлення пропущеного строку.

Зазначає, що відповідно до змісту первинного позову, позовні вимоги сформульовані на підставі норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N° 1961-IV.

У даній справі ДТП сталася 08.03.2025 року.

Відповідно до п.1-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 3720-ІХ: Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 січня 2025 року; Визнано таким, що втратив чинність з дня введення в дію цього Закону, Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., N° 1, ст. 1 із наступними змінами).

На думку апелянта, цивільний позивач сформулював позовні вимоги посилаючись на нечинне законодавче регулювання.

Вважає, що жодних підстав для задоволення позовних вимог до МТСБУ, сформульованих на підставі норм закону, який втратив чинність та не регулює спірні правовідносини : не було і немає.

Мотивує тим, що у даній ДТП потерпілою особою був померлий ОСОБА_13 . При цьому, вивільний позивач не є потерпілою особою в розуміння даного закону, адже вона не була учасником ДТП, а є особою, яка має право на отримання відшкодування, у зв`язку зі смертю потерпілої особи. Більше того, для стягнення такого виду відшкодування відсутня обов`язкова умова, регламентована ст.24 Закону № 3720-ІХ (життю та здоров`ю ОСОБА_9 шкоди не заподіяно).

Вважає, що суд першої інстанції, допустив неповноту судового розгляду, оскільки, в порушення норм матеріального права, задовольнив таку позовну вимогу, і застосував норми матеріального права, які не підлягли застосування, - що було наслідком неповного дослідження обставин справи.

Підкреслює, що в матеріалах справи відсутні належні докази, які засвідчують факт понесення витрат на поховання на суму 18 600 грн. Вважає, що обов`язкова умова закону дотримання якої забезпечує відшкодування таких витрат - не дотримана.

Також посилається на те, що питання розподілу судових витрат МТСБУ вирішено не було, що порушує права МТСБУ.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 в інтересах потерпілої ОСОБА_9 просить вирок в частині цивільного позову скасувати. Постановити новий, яким стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 600 000 грн. 00 ко п.;

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в суми 24877 грн. 00 коп.,

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_9 200000 (двісті тисяч грн., 00 коп., одноразової грошової допомоги в зв`язку із смертю батька.;

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_9 моральну шкоду 10% від матеріальних затрат в сумі 2487 грн. 00 коп.;

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 понесені судові витрати, в тому числі витрати на надання професійної правничої допомоги в сумі 25000 грн.

В решті вирок залишити без змін.

Вважає, що при постановленні вироку судом першої інстанції були істотно порушені вимоги кримінально процесуального кодексу, що виризалось у зменшенні позовних вимог.

Зазначає, що належними цивільними відповідачами у даному кримінальному провадженні є обвинувачений ОСОБА_6 , а також Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), оскільки на час скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно правова відповідальність власника транспортно го засобу «ВАЗ 2107 д.н. НОМЕР_1 не була застрахована у відповідності до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

На думку апелянта, МТСБУ в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями обвинуваченого, в межах, визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Вважає, що позивач ОСОБА_9 має право на відшкодування моральної шкоди за рахунок МТСБУ у розмірі по 25 мінімальних заробітних плат, що становить 200 000 грн. (25 х 8000).

З 01 січня 2025 року встановлені наступні розміри страхових сум (в межах яких МТСБУ здійснює регламентні виплати):

250 000 грн., у випадку заподіяння шкоди майну потерпілих;

500 000 грн., у випадку заподіяння шкоди життю і здоров`ю потерпілих.

Згідно з пунктами 1 статті 25 Закону № 3720-ІХ страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після дорожньо-транспортне її пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Посилається на те, що в зв`язку із похованням батька - потерпіла ОСОБА_14 здійснила матеріальні витрати в сумі - 24877грн., що підтверджене документально. Вважає, що із МТСБУ на користь потерпілої ОСОБА_9 також підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 10% страхової виплати відповідно до ст.24 Закону України №3720 -ІХ та пов`язане із смертю батька, що становить 2487 грн. 7 коп., за наступного розрахунку 24877*10%/100=2487 грн. 7 коп.

Зазначає, що внаслідок вище вказаного ДТП ОСОБА_9 завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичних, моральних стражданнях та інших негативних явищах. Вона перенесла та досі переносить фізичний біль, нервовий стрес, депресію, душевні страждання у зв`язку з втратою рідної людини її батька. Вона досі не може оговтатись від вказаної пригоди.

Як зазначає представник потерпілої, розмір такої компенсації з урахуванням характеру заподіяної шкоди, ступеня вини становить 600 000 грн.

На думку представника потерпілої, зменшення розміру моральної шкоди є явно несправедливим.

Крім того, зазначає, що в позовній заяві ставилось питання про «стягнення з МТСБУ коштів в сумі - 24877 грн., 00 коп., матеріальна шкода, яка була потрачена на поховання, але дана позовна вимога не вирішена.

Судом стягнено 10% витрат в сумі 1860 грн. 00 коп., але враховуючи суму матеріальних витрат 24877 грн. 00 коп., то необхідно стягнути - 24877 грн. 00 коп.

Заслухавши доповідача, пояснення представника МТСБУ, яка підтримала подану апеляційну скаргу та заперечила проти апеляційної скарги представника потерпілої адвоката ОСОБА_11 , потерпілу, яка підтримала подану скаргу представником та заперечила проти апеляційної скарги представника МТСБУ, обвинуваченого та його захисника, прокурора, які заперечували щодо задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника МТСБУ не підлягає задоволенню, апеляційна скарга представника потерпілої адвоката ОСОБА_11 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні, кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.135, ч.3 ст.286-1 КК України, правильність кваліфікації дій та призначене покарання не оскаржуються, а тому вирок суду в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

В апеляційних скаргах представник цивільного відповідача МТСБУ та представник потерпілої - адвокат ОСОБА_11 , висловили свою незгоду з оскаржуваним вироком в частині вирішення цивільного позову, відтак вирок суду переглядається саме в цій частині за правилами, визначеними КПК України, із застосуванням норм цивільного законодавства.

Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 04 вересня 2025 цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 : 400 000 грн. моральної шкоди та 25 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_9 :

- 10 % витрат, які пов`язані з похованням на суму 1860 грн. 00 коп.;

- 200 000 грн. моральної шкоди.

Щодо доводів представника МТСБУ, що суд першої інстанції прийняв уточнену позовну заяву до розгляду, проігнорувавши пропуск строку на подання такої заяви, відсутність клопотання про поновлення пропущеного строку, слід зазначити наступне.

Положеннями частин 1, 5 статті 128 КПК України встановлено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

При цьому, вирішуючи цивільний позов суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

Згідно ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінально протиправними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Як вбачається з матеріального провадження цивільними відповідачами у даному кримінальному провадженні є обвинувачений ОСОБА_6 , а також Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), оскільки на час скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно правова відповідальність власника транспортно го засобу «ВАЗ 2107 д.н. НОМЕР_1 не була застрахована у відповідності до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Тому, МТСБУ в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями обвинуваченого, в межах, визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Системне тлумачення норм кримінального процесуального та цивільного законодавства України свідчить про те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 05.05.2025 призначено підготовче судове засідання в кримінальному провадженні №0000101 від 08.03.2025 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.135, ч.3 ст.286-1 КК України на 22 травня 2025 (т.1 а.п. 16).

До початку судового розгляду 09 травня 2025 року Корольовським районним судом м. Житомира одержану позовну заяву потерпілої ОСОБА_9 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в якій вона просить прийняти її позовну заяву до розгляду та визнати її цивільним позивачем, ОСОБА_6 і МТСБУ цивільними відповідачами.(т.1 а.п. 25-28).

22.05.2025 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира справу призначено до судового розгляду на 30 травня 2025 (т.1а.п. 53-54).

30.05.2025 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира продовжено ОСОБА_6 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою .Також в мотивувальній частині ухвали зазначено, що 30.05.2025 розгляд справі по суті не можливий, у зв`язку з надходженням від представника МТСБУ клопотання про відкладення розгляду справи (т.1 а.п. 84-85). Справу перенесено на 26.06.2025 .

26.06.2025 Корольовським районним судом м. Житомира одержано уточнену позовну заяву потерпілої ОСОБА_9 , а розгляд кримінального провадження відкладено на 28.07.2025 у зв`язку з неявкою представника цивільного відповідача ( т.1 а.п. 121).

28.07.2025 в судовому засіданні Корольовського районного суду м. Житомира судом прийнято уточнену позову заяву до розгляду.

Суд прийняв заяву до допиту обвинуваченого, що є цілком допустимим у контексті КПК, оскільки допит є ключовою стадією судового розгляду, і всі вимоги мають бути сформовані до її завершення, щоб обвинувачений міг надати пояснення по суті позову.

Колегія суддів зауважує, що уточнена позовна заява потерпілої ОСОБА_9 , це не зміна підстави позову, а лише посилання на актуальну норму законодавства в межах тих самих обставин.

А тому, доводи представника МТСБУ в цій частині, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 3720-ІХ від 21.05.2024.

Пунктом 7 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних паспортних засобів» № 3720-ІХ від 21.05.2024 передбачено, що розмір регламентної виплати визначається відповідно до положень законодавства, чинних на день настання дорожньо-транспортної пригоди, що є підставою для здійснення МТСБУ такої виплати.

На момент настання розглядуваного страхового випадку діяв Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 3720-ІХ від 21.05.2024.

У даному кримінальному провадженні ДТП сталася 08.03.2025 року

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно Закону № 3720-ІХ обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо- транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно- правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 5 Закону № 3720-ІХ).

Відповідно до п.2.1. ст.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України. Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Згідно ст. 43.1. МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння:

1)транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо- транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, та майну, яке перебувало в ньому;

У відповідності до ст. 18 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно зі умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку зі шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні.

Відповідно до ст.ст. 1167, 1168, 1187 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно з п. 25 Закону № 3720-1Х Страховик, а у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону - МТСБУ, відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю потерпілої фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усинювлювачам) та дітям (усиновленим).

Загальний розмір таких страхових (регламентних) виплат зазначеним особам стосовно одного померлого становить 25 розмірів мінімальної місячної заробітної плати, встановленої законом на дату настання страхового випадку, і виплачується таким особам у рівних частинах.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» мінімальна заробітна плата на день настання страхового випадку становила 8000 грн.

Що стосується доводів представника МТСБУ про те, що ОСОБА_9 не є потерпілою в розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому на її користь не підлягають стягненню з МТСБУ»: 10% витрат, які пов`язані з похованням на суму 1860 грн та 200 000 грн. моральної шкоди, то вони на думку колегії суддів є надуманими, оскільки потерпілою особою в розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є особа, якій було заподіяно шкоду життю, здоров`ю та/або майну внаслідок ДТП, а також потерпілими вважаються її законні представники, спадкоємці чи правонаступники.

Окрім цього, згідно п. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених ч.1 та п.3 ч. 2 ст.43 цього Закону, МТСБУ відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 25 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

А тому, позивач ОСОБА_9 має право на відшкодування моральної шкоди за рахунок МТСБУ у розмірі 25 мінімальних заробітних плат, що становить 200 000 грн.

Згідно з пунктами 1 статті 25 Закону № 3720-ІХ страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, доводи апелянта в частині відсутності обов`язку страховиків щодо відшкодування потерпілій ОСОБА_9 моральної шкоди внаслідок настання страхового випадку є безпідставними.

Доводи представника МТСБУ що договір-замовлення від 09.03.2025 є неналежним доказом, оскільки особа, яка надавала ритуальні послуги та видала документи щодо такої послуги є ФОП, є безпідставними.

У даному випадку позивачем на підтвердження витрат на ритуальні послуги надано товарний чек на суму 18 600 грн. ( т.1 а.п. 35,36).

У товарному чеку містяться реквізити ФОП: ПІБ, розрахунковий рахунок, адресу, дату видачі, підпис.

Порядок оформлення розрахункових документів під час проведення розрахункових операцій за готівку у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (Закон № 265). Також законодавчо визначено випадки звільнення продавця від обов`язкового надання покупцеві складених за встановленою формою фіскальних чеків, надрукованих реєстратором розрахункових операцій (РРО), або розрахункових квитанцій, заповнених вручну.

Водночас п. 15 ст. 3 Закону № 265 передбачено, що: чеки, накладні та інші письмові документи, які засвідчують передання права власності на товари (послуги) від продавця до покупця, повинні видаватися покупцю таких товарів (послуг) на його вимогу.

Таким чином, оформлення розрахункових операцій з використанням товарних чеків у випадках, передбачених Законом № 265, є правомірним.

Проте якщо форми та зміст фіскального чека, розрахункової квитанції та інших розрахункових документів, надання покупцю яких є обов`язковим, встановлено п. 2 розд. II Положення про форму та зміст розрахункових документів / електронних розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 № 13 , то форму та зміст товарного чека законодавчо не визначено.

Таким чином, суб`єкти господарювання можуть видавати товарні чеки довільної форми.

Згідно з пунктом 25.4. Страховик (МТСБУ) «Страховик (МТСБУ) здійснює страхову (регламентну) виплату особі, яка з здійснила витрати на поховання та/або спорудження надгробного пам`ятник а, за умови надання йому документів на підтвердження таких фактів та витрат.

Загальний розмір такої виплати стосовно одного померлого не може перевищувати 12 розмірів мінімальної місячної заробітнім плати, встановленої законом на дату настання страхового випадку, і не залежить від сум, отриманих особою за загальнообов`язковим державним соціальним. страхуванням та соціальним забезпеченням.

Згідно ст. 20.1 У разі заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди життю та здоров`ю потерпілої фізичної особи здійснюється страхова (регламентна) виплата у зв`язку з: лікуванням потерпілої фізичної особи; тимчасовою втратою працездатності потерпілою фізичною особою; стійкою втратою чи зменшенням професійної або загальної працездатності потерпілої фізичної особи; моральною шкодою, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала потерпіла фізична особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; смертю потерпілої фізичної особи.

Потерпіла ОСОБА_9 понесла витрати на поховання у розмірі 18 600 грн., до яких належать витрати на придбання труни, хреста, інших пов`язаних речей. Розмір цих витрат є достатньо обґрунтованим щодо їх виду і призначення.

Як визначено в ч.4 ст.25 Закону страховик (МТСБУ) здійснює страхову (регламентну) виплату особі, яка здійснила витрати на поховання та/або спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання йому документів на підтвердження таких фактів та витрат. Загальний розмір такої виплати стосовно одного померлого не може перевищувати 12 розмірів мінімальної місячної заробітної плати, встановленої законом на дату настання страхового випадку, і не залежить від сум, отриманих особою за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням та соціальним забезпеченням.

Колегією суддів установлено, що сумарна сума витрат на поховання загиблого ОСОБА_13 становить 18 600 грн, що підтверджується товарним чеком від 09 березня 2025 року.

З урахуванням цього суд правомірно поклав на страховика відшкодування документально підтверджених витрат на поховання, прямо передбачений Законом 10% від страхової виплати за шкоду (витрати на поховання), а саме 1860 грн.

Такий розподіл узгоджується з приписами ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка встановлює саме 10-відсотковий розмір моральної шкоди, що компенсується страховиком.

Щодо відшкодування МТСБУ судових витрат на правничу допомогу з обвинуваченого, слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження. Такі витрати складаються, у тому числі, із витрат на правову допомогу (п.1 ч.1 ст.118 КПК України).

Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

За таких обставин вимоги представника цивільного відповідача про відшкодування йому витрат на правову допомогу не ґрунтуються на вимогах закону, а тому задоволенню не підлягають.

Що стосується доводів апеляційної скарги представника потерпілої адвоката ОСОБА_11 щодо цивільного позову, то колегія суддів виходить з наступного.

Право потерпілого на відшкодування шкоди, внаслідок злочину є його невід`ємним правом в рамках кримінального процесу. Однак, такі дії передбачають ініціативну та активну позицію самого потерпілого. Це повинно знаходити своє вираження у складенні відповідного позову з конкретними матеріальними вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України - ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч.1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Встановивши доведеність винуватості ОСОБА_6 , суд першої інстанції, частково задовольнив позовні вимоги потерпілої ОСОБА_9 стягнув з ОСОБА_6 на її користь 25 000 грн витрат на професійну допомогу, з МТСБУ 10% -1860 грн., в рахунок відшкодування матеріальної шкоди (витрати на поховання), оскільки саме такий розмір реально понесених витрат підтверджений відповідними документами, а витрати на поминальний обід не є обов`язковими, а тому не підлягають відшкодуванню.

Разом з тим, апеляційний суд вважає слушними доводи апеляційної скарги представника потерпілої щодо необґрунтовано зменшення судом першої інстанції розміру моральної шкоди та визначення її в сумі 400 тисяч гривень.

Враховуючи глибину та тривалість моральних переживань внаслідок передчасної загибелі батька через винні дії обвинуваченого, враховуючи характер дій винного апеляційний суд вважає, що визначення розміру моральної шкоди в сумі 400 тисяч грн. є очевидно недостатнім та неспівмірним з душевними стражданнями яких зазнала потерпіла, а тому збільшує розмір відшкодування моральної шкоди, визначивши розмір грошового відшкодування, в сумі 600 тис. грн. та вважає, що саме такий розмір буде відповідати вимогам розумності та справедливості.

За наведеного, оскаржуваний вирок підлягає зміні в частині вирішення цивільного позову.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника Моторно транспортного страхового бюро ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 04 вересня 2025 року щодо ОСОБА_6 змінити в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_9 .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 600 (шістсот) тисяч гривень моральної шкоди.

У решті вирок суду залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: