Справа № 159/678/25
Провадження № 1-кп/159/314/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

25 листопада 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_10 ,

захисника - ОСОБА_11 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Ковельської окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000541 від 14.04.2024 про продовження запобіжного заходу щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працевлаштованого, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 307, ч.3 ст.308 КК України,

ВСТАНОВИВ :

У судовому засіданні прокурор звернувся з клопотанням про продовження щодо ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Прокурор зазначає, що у зв`язку із закінченням 14.12.2025 терміну дії ухвали Ковельського міськрайонного суду щодо строку цілодобового домашнього арешту обвинуваченого ОСОБА_8 та при наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились, є доцільним продовжити термін такого домашнього арешту.

Прокурор вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти ризику ухилення від з`явлення до суду, незаконного впливу на свідків, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні багатоепізодових злочинів, які є тяжкими та особливо тяжким злочином.

В судовому засідання прокурор клопотання підтримав із зазначених у ньому підстав.

Обвинувачений ОСОБА_8 і його захисник ОСОБА_9 заперечили проти задоволення клопотання, вважають його необґрунтованим. Заявили клопотання про обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання. ОСОБА_8 повідомив, що має намір пройти реабілітацію та лікування від наркотичної залежності та працевлаштуватися, повністю змінивши свій спосіб життя.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження суд встановив таке.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02.08.2024 слідчий суддя обрав ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суд Волинської області від 21.08.2025 суд змінив ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, який неодноразово продовжувався, востаннє до 14.12.2025, з покладенням на обвинуваченого обов`язків.

Ухвала про продовження строку запобіжного заходу мотивована тим, що продовжують існувати ризики передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення..

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку річ чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиненню іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Одним із видів запобіжних заходів є домашній арешт (ст. 181 КПК України), який полягає в забороні особі залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч. 4 ст. 194 КПК України).

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; 3) вік та стан здоров`я особи; 4) міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 4) наявність постійного місця роботи або навчання; 5) репутацію особи; 6) її майновий стан; 7) наявність судимостей; 8) розмір майнової шкоди; 9) дотримання особою умов раніше застосованих до неї запобіжних заходів; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення та інше.

Кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду обвинувального акта, складеного щодо ОСОБА_8 .

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. В обвинувальному акті зазначаються фактичні обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України).

На підставі наведеного, наявність самого обвинувального акту, у якому міститься інформація про обставини вчинення кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, свідчить про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 308 КК України.

Суд ураховує, що діяння, інкриміновані ОСОБА_8 , відповідно до статті 12 КК України, відносяться до категорії тяжких і особливо тяжких злочинів, за вчинення яких передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років із конфіскацією майна.

Суд також бере до уваги особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на момент розгляду справи офіційно не працевлаштований, не має утриманців, неодружений, зареєстрований за постійним місцем проживання, однак не обмежений у можливості його змінити; крім того, враховується його молодий вік.

На підставі викладеного, суд враховує тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , відсутність у нього сталих соціальних зв`язків, постійного доходу, можливість втечі збільшується та підтверджує існування ризику, встановленого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, на переконання суду, прокурор довів існування ризику впливу на свідків (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України). Так, ухвалою від 04.06.2025, суд задовольнив клопотання захисник ОСОБА_5 про виклик у судове засідання та допит як свідків уповноважених працівників поліції, які безпосередньо провадили негласні слідчі (розшукові) дії у цьому кримінальному провадженні, а саме: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 .

Обвинувачений може здійснити незаконний на них вплив, оскільки вони ще не допитані судом.

У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку про недостатність застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, оскільки вказаний запобіжний захід за своєю суттю не забезпечить постійного контролю за поведінкою обвинуваченого. Особи, яка заслуговує довіру і яка могла б поручитися за виконання обов`язків обвинуваченим, відповідно до ст. 194 КПК України, суд не встановив, про наявність коштів на заставу, обвинувачений суду не повідомив.

На підставі викладеного, суд вважає, що застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для досягнення мети передбаченої у ст. 177 КПК України, оскільки вказаний запобіжний захід за своєю суттю може забезпечити контроль за поведінкою обвинуваченого, та запобігти настанню ризиків передбачених пп. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене вище, те, що встановлені при обранні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст.177 КПК України продовжують існувати і не зменшилися, беручи до уваги тяжкість інкримінованих обвинуваченому злочинів, суд дійшов висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно обвинуваченого на строк 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.176-183, 314-316, 331 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відмовити.

Клопотання прокурора Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту задовольнити.

Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, із встановленням заборони цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримати медичну допомогу (за наявності підтверджуючих документів) або слідувати в укриття під час повітряної тривоги, на строк два місяці - до 25.01.2026 включно.

На час дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою суду;

2) носити електронний засіб контролю;

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 , що порушення покладених на нього судом обов`язків може бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш суворий.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного мають право з`являтись в житло, під арештом в якому підозрюваний перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на підозрюваного зобов`язань.

Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноваженого прокурора ОСОБА_3 та Ковельське районне управління поліції ГУНП у Волинській області.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1