справа № 619/6374/24
провадження № 1-кп/619/170/25
ВИРОК

іменем України

8 грудня 2025 м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за процедурою спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченої (in absentia) в залі суду м. Дергачі, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000035 від 01.09.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с-ще Слатіно Дергачівського району Харківської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, незаміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

встановив:

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

Воєнний стан неодноразово продовжувався указами Президента України, так Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 05.02.2024 №49/2024 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

Законом України від 06.02.2024 3564-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Після незаконного вторгнення на територію України та окупації частини території України, представниками збройних сил та інших державних органів російської федерації створено незаконні органи влади та окупаційні адміністрації, зокрема на території Харківського району Харківської області.

Після незаконного вторгнення на територію України збройних сил російської федерації, тобто після 24.02.2022, у громадянки України ОСОБА_5 виник кримінальний протиправний умисел, направлений на колабораційну діяльність з державою-агресором Російською Федерацією, а саме на добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

З цієї метою ОСОБА_5 наприкінці березня 2022 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, перебуваючи на території с-ща Козача Лопань Дергачівської територіальної громади Харківського району Харківської області, реалізуючи свій раніше виниклий кримінальний протиправний умисел, добровільно надала згоду представникам збройних сил РФ та «Временной гражданской администрации Харьковского района Харьковской области» на призначення на посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території Харківського району Харківської області, а саме на посаду: «начальника отдела образования Временной гражданской администрации Харьковского района Харьковской области» в с-щі Козача Лопань Дергачівської територіальної громади Харківського району Харківської області.

Так, наприкінці березня 2022 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: вул. Перемоги, буд. 1, с-ще Козача Лопань Дергачівської територіальної громади Харківського району Харківської області, добровільно зайняла посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території Харківської області, а саме: «начальника отдела образования Временной гражданской администраціи Харьковского района Харьковской области», на якій остання виконувала наступні функціональні обов`язки: безпосереднє керівництво, організація роботи підпорядкованого їй відділу, підписання службових документів, організація діяльності закладів освіти на тимчасово окупованій території Харківського району Харківської області, тим самим підтримуючи функціонування незаконно створеного органу влади на тимчасово окупованій території с-ща Козача Лопань Дергачівської територіальної громади Харківського району Харківської області.

Однак, 10.09.2022 протиправна діяльність ОСОБА_5 , пов`язана із реалізацією вищевказаного кримінального протиправного умислу була викрита та припинена, у зв`язку з деокупацією населеного пункту с-ще Козача Лопань Дергачівської територіальної громади Харківського району Харківської області.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 вчинила злочин, передбачений ч. 5 ст. 111-1 КК України, а саме добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 10 лютого 2025 року постановлено здійснювати розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за її відсутності в порядку спеціального судового провадження (in absentia).

Будь-яких відомостей щодо позиції обвинуваченої щодо пред`явленого їй обвинувачення суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження, суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченої як учасника кримінального провадження, яке відбувається за її відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченої була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом.

Щодо обґрунтування здійснення стороною обвинувачення всіх можливих передбачених законом заходів щодо дотримання прав підозрюваної чи обвинуваченої на захист та доступ до правосуддя, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 374 КПК України у разі ухвалення вироку за наслідками кримінального провадження, у якому здійснювалося спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження (in absentia), суд окремо обґрунтовує, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваної чи обвинуваченої на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Як встановлено судом, ухвалою слідчого судді від 6 серпня 2024 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні стосовно підозрюваної ОСОБА_5

У подальшому, ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 10 лютого 2025 року у межах цієї судової справи було постановлено здійснювати розгляд кримінального провадження стосовно обвинуваченої ОСОБА_5 за її відсутності (in absentia)в порядку спеціального судового провадження.

При ухваленні вказаного рішення суд виходив з того, що судовий розгляд за відсутності обвинуваченої відповідає стандартам міжнародного законодавства, зокрема Рекомендаціям Комітету міністрів Ради Європи №6 R (87) 18 щодо спрощення кримінального провадження, а також Резолюції Комітету Ради Європи від 19 січня 1973 року 75 (11) про критерії, які регламентують здійснення провадження за відсутності обвинуваченої.

Можливість здійснення судового провадження за відсутності обвинуваченої, тобто здійснення судового розгляду та ухвалення судового рішення за відсутності обвинуваченої, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, не можна розглядати як порушення положень Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод з боку держави у разі, коли немає підстав вважати, що обвинувачена не була належно повідомлена про розпочате стосовно неї судове провадження (наприклад, рішення у справах «Да Лус Домінгеш Ферейра проти Бельгії» від 24 травня 2007 року, «Пуатрімоль проти Франції» від 23 листопада 1993 року, «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року, «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «F.C.B. проти Італії» від 28 серпня 1991 року) [6].

У цьому кримінальному провадженні рішенню про спеціальне судове провадження передували неодноразові неявки обвинуваченої в судові засідання, проведення яких було призначено на 24 грудня 2024 року та 10 лютого 2025 року і про причини своєї неявки обвинувачена суд не повідомляла.

Виклик обвинуваченої здійснювався шляхом надсилання судових повісток за зареєстрованим місцем проживання обвинуваченої, а також шляхом публікації оголошень на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора так і у ЗМІ загальнодержавної сфери «Урядовий Кур`єр».

У ході судового розгляду, стороною обвинувачення було використано всі надані законом можливості для дотримання прав обвинуваченої (зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя).

Стороні захисту було надано достатньо часу для належного забезпечення права на захист обвинуваченої, судовий розгляд відбувався тривалий час, протягом якого обвинувачена у встановленому порядку викликалася до суду.

Права та інтереси захищалися адвокатом ОСОБА_4 , яка діє на підставі доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги для здійснення захисту за призначенням, та яка брала участь на всіх стадіях судового розгляду.

За приписами ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Судом вживалися заходи для виклику обвинуваченої ОСОБА_5 для забезпечення доступу до правосуддя, у зв`язку з чим остання викликалася в судові засідання в порядку ст. 323 КПК України: повістки про виклик публікувалися у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження у газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Дергачівського районного суду Харківської області.

У зв`язку з вказаним суд доходить висновку, що стороною обвинувачення було вчинено достатньо та максимально можливих заходів щодо дотримання прав обвинуваченої.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_5 повинна була знати про розгляд кримінального провадження, та відмовилася від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння, вчинені на території суверенної України, та захищати себе безпосередньо в такому суді, що також свідчить про її наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.

У той же час, ухилення обвинуваченої ОСОБА_5 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останньою її невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Захисник обвинувачуваної ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначила, що не мала можливості зв`язатися з обвинуваченою та з`ясувати її правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення. Водночас, реалізуючи право обвинуваченої на захист, заперчувала проти розгляду кримінального провадження за відсутності обвинуваченої. У судових дебатах просила ухвалити виправдувальний вирок.

У судовому засіданні допит обвинуваченої ОСОБА_5 не здійснювався через проведення судового розгляду в порядку спеціального судового провадження на підставі ч. 3 ст. 323 КПК України, при цьому обвинувачена викликалася до суду через засоби масової інформації у передбачений законом спосіб, однак у судове засідання не з`явилася.

Відповідно до ст. 84-85 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Загальновідомим є факт створення на окупованих територіях України окупаційних адміністрацій, правоохоронних та інших владних органів, який не потребує окремого судового доказування.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, надані прокурором під час судового розгляду, допитавши свідків, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, повністю підтверджується сукупністю безпосередньо досліджених у судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що вона працювала директором в КЗ «Козачолопанський ліцей». З ОСОБА_5 працювала із серпня 2009 до січня 2021. У 2021 році займала посаду у м. Дергачі. ОСОБА_5 була виконуючою обов`язків директора ліцею. З перших днів вторгнення РФ ліцей був захоплений військовим РФ, які жили у підвалі. Після зміни прапора староста с-ща К.Лопань ОСОБА_7 сказала, щоб сиділи вдома, на роботу не виходили. У селищній раді спочатку були всі люди з України, а потім зайняли окупанти. Зі слів знає, що в подальшому ОСОБА_8 бачили у Бєлгороді.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що постійно жила у с-щі ОСОБА_10 , після вторгнення РФ мешкала у с. Н.Козача. Знала ОСОБА_5 , вона була завучем ліцею, стосунків ніяких з ОСОБА_5 в неї не було. У червні 2022 року прийшла ОСОБА_11 і питала хто хоче з дітей поїхати у табір на Кубань, вона збирала списки дітей, як директор школи у ОСОБА_12 при окупаційній владі. Кабінет ОСОБА_5 був на другому поверсі в приміщенні селищної ради. ОСОБА_5 була директором школи у с-щі ОСОБА_10 з червня 2022 по вересень 2022 року. У кабінеті сиділи ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . ОСОБА_5 збирала документи та підписи. Телятніков був головою військової адміністрації РФ, на вході у будівлю сиділа людина із автоматом.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснила, що проживала у с. Ветеринарне з 1958 по 2022 рік, працювала завхозом у Ветеринарному ліцеї. ОСОБА_5 знала роки 2, але не спілкувалася. ОСОБА_11 приїжджала у червні-липні, як директор Козачолопанського ліцею із водієм до директора Ветеринарного ліцею. А потім приїжджала у серпні 2022 року із військовими, з`ясувати щодо довідок, журналів, печаток і вона взяла журнали і печатки. Свідок з ОСОБА_5 не спілкувалася, т.я. один-одного не дуже знали.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_5 знає, до війни ОСОБА_5 була класним керівником ОСОБА_16 . До 2024 року жила в ОСОБА_17 . Під час окупації ОСОБА_5 пропонувала тим, у кого є діти путівки до табору. ОСОБА_5 запевнила свідка, що вона з дітьми поїде, але не поїхала, а дитину відправили до табору Мєдвєжонок в Краснодарський край. До війни ОСОБА_5 працювала у ОСОБА_18 школі вчителем, потім заступником директора, а потім працювала в окупованій селищній адміністрації, працювала за комп`ютером. Окрім табору, більш ні за чим свідок до ОСОБА_5 не зверталася. ОСОБА_11 показала відео, фото табору, і свідок погодилась відправити дитину у табір, ОСОБА_11 мала їх супроводжувати, інші батьки також відправили своїх дітей до табору. 21 серпня дитина поїхала у табір на 21 день, телефони до табору не можна було брати. Дитина була у ОСОБА_19 , повернулася у листопаді 2022 року.

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні пояснила, що вона є мешканкою селища Козача Лопань Харківського району Харківської області, пояснила, що працювала з ОСОБА_5 у Козачолопанському ліцеї з 2005 року, ОСОБА_5 була керівником, а свідок була підлеглою, вчителькою початкових класів. На момент вторгнення РФ ОСОБА_5 була в.о. керівника ліцею. ОСОБА_11 викликала свідка до селищної ради і сказала, що треба думати про подальшу працю, пропонувала свідку працювати у селищній раді окупаційної влади з документами.

Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні пояснила, що проживала у ОСОБА_12 , працювала вчителем праці у Козачолопанському ліцеї. ОСОБА_5 на час вторгнення РФ була в.о. керівника Козачолопанського ліцея. Після вторгнення РФ ліцей не працював. Ким працювала в с-щі ОСОБА_22 невідомо.

Допит свідків в судовому засіданні суд здійснював безпосередньо, з дотриманням вимог ст. 352, 353, 356 КПК України.

Крім того, свої висновки суд обґрунтовує не лише показаннями свідків, а й дослідженими письмовими доказами, які були зібрані стороною обвинувачення під час досудового розслідування. Так, суд дослідив письмові докази у кримінальному провадженні, надані стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_5 в інкримінованому їй злочині, а саме.

Тарифікаційний список військово-цивільної адміністрації Харківського району Харківської області за червень 2022 року: відділ освіти під № 64 значиться ОСОБА_5 , як начальник відділу, розмір окладу 45 000 (т. 1 а.с. 204-206).

Тарифікаційний список військово-цивільної адміністрації Харківського району Харківської області за липень 2022 року: відділ освіти під № 64 значиться ОСОБА_5 , як начальник відділу, розмір окладу 45 000 (т. 1 а.с. 193-196).

Тарифікаційний список військово-цивільної адміністрації Харківського району Харківської області за серпень 2022 року: відділ освіти під № 81 значиться ОСОБА_5 , як начальник відділу, розмір окладу 55 000 (т.1 а.с.197-201).

Схему відділу освіти «військової (тимчасової) цивільної адміністрації Харківського району Харківської області» в межах тимчасово окупованої території Дергачівської ТГ Харківського району Харківської області з 24.02.2022 по 11.09.2022 (с-ще Козача Лопань), з якої вбачається, що ОСОБА_5 займала посаду начальника відділу освіти військової (тимчасової) цивільної адміністрації Харківського району Харківської області (т. 1 а.с. 216).

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.01.2024, згідно з яким свідок ОСОБА_23 заявила, що впізнала особу зображену на фотознімку №2, як ОСОБА_5 , яка займала посаду в окупованій адміністрації с-ща Козача Лопань пов`язану з освітою ( т. 1 а.с. 223-224, 225).

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.01.2024, згідно з яким свідок ОСОБА_9 заявила, що впізнала особу зображену на фотознімку №2, як ОСОБА_5 , яка займала посаду в окупованій адміністрації с-ща Козача Лопань пов`язану з освітою в окупованій адміністрації с-ща Козача Лопань( т. 1 а.с. 226-227, 228).

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.01.2024, згідно з яким свідок ОСОБА_15 заявила, що впізнала особу зображену на фотознімку №2, як ОСОБА_5 , яка займала керівну посаду в окупованій адміністрації с-ща Козача Лопань, під час окупації, пов`язану з освітою ( т. 1 а.с. 229-230, 231).

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.02.2024, згідно з яким свідок ОСОБА_16 заявила, що впізнала особу зображену на фотознімку №2, як ОСОБА_5 , яка під час окупації займала посаду пов`язану з освітою в тимчасовій окупованій адміністрації ( т. 1 а.с. 232-233, 234).

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.02.2024, згідно з яким свідок ОСОБА_24 заявила, що впізнала особу зображену на фотознімку №3, як ОСОБА_5 , яка під час тимчасової окупації займала посаду в окупованій адміністрації с-ща Козача Лопань ( т. 1 а.с. 235-236, 237).

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.02.2024, згідно з яким свідок ОСОБА_20 заявила, що впізнала особу зображену на фотознімку №4, як ОСОБА_5 , яка займала посаду у відділі освіти окупованої адміністрації с-ща Козача Лопань ( т. 1 а.с. 238-239, 240).

Відповідно до опису речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 23.05.2023 (т.1 а.с. 241-241) 31.05.2023 під час проведення тимчасового доступу до речей і документів, вилучено: копію заяви про видачу паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1 аркуші (т.1 а.с. 244, 245).

Вказані документи долучені прокурором до матеріалів кримінального провадження та оглянуті судом під час судового розгляду. (т.1 а.с. 186-248).

Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази в їх сукупності, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, логічно пов`язані з тими обставинами, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Під час судового розгляду стороною захисту не ставилось питання щодо визнання будь-яких доказів сторони обвинувачення недостовірними чи недопустимими. Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав, у межах та у спосіб, передбачений КПК України, суду надано не було.

За таких обставин, оцінивши наведені вище докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, а саме добровільному зайняттю громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, доведена поза розумним сумнівом.

Що стосується доводів сторони захисту про недоведеність вини обвинуваченої ОСОБА_5 належними та допустимими доказами, та нез`ясуванням органом досудового розслідування можливого застосування примусу до ОСОБА_5 на зайняття посади зі сторони окупаційних органів, у зв`язку із чим просила виправдати її підзахисну, суд виходить з такого.

Враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини, суд дійшов висновку, що на свідомий і добровільний характер дій обвинуваченої із зайняття посади у незаконному органі влади вказує сам характер таких дій, їх послідовність, тривалість та динаміка розвитку, адже вона не лише очолила відділ освіти унезаконному орган влади, а ще й агітувала інших осіб на співпрацю з окупаційною владою. ОСОБА_5 , маючи достатній рівень освіти, життєвого досвіду, не могла не розуміти незаконності вчинених нею дій, заходів, спрямованих на виїзд з тимчасово окупованої території, не вживала.

Суд не приймає заперечення захисника про те, що стороною обвинувачення не надано доказів того, що ОСОБА_5 добровільно надала свою згоду на зайняття посади та добровільно зайняла посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території с-ща Козача Лопань Дергачівської територіальної громади Харківського району Харківської області.

Суд зазначає, що обставин не добровільного зайняття ОСОБА_5 посади в окупаційній адміністрації під час розгляду справи не встановлено.

Згідно з ч. 1 ст. 40 КК України не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність особи, яка заподіяла шкоду правоохоронюваним інтересам, вчинена під безпосереднім впливом фізичного примусу, внаслідок якого особа не могла керувати своїми вчинками.

Ніяких об`єктивних даних, які б свідчили про те, що до ОСОБА_5 застосовувалися заходи фізичного та/або психічного примусу у період окупації с-ща Козача Лопань, Дергачівської територіальної громади Харківського району, Харківської області, внаслідок застосування якого вона виконувала покладені окупаційною владою обов`язки незаконного органу влади, суду не надано.

Натомість, в судовому засіданні свідки зазначили, що ОСОБА_5 приблизно з березня до вересня 2022 року працювала у тимчасовій адміністрації, організовувала діяльність закладів освіти на тимчасово окупованій території, працювала з документами, люди могли потрапити до неї на прийом з певних питань. Деяких свідків, ОСОБА_5 запрошувала на роботу до тимчасової адміністрації. ОСОБА_5 вільно пересувалась по тимчасово окупованій території. Ознак примусу судом не встановлено.

Тобто ніякого тиску з боку окупаційних військ ОСОБА_5 не мала та співпрацювала з окупаційною владою за добровільним бажанням.

Суд не встановив під час судового розгляду наявність збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин обвинуваченої ОСОБА_5 , а також вчинення кримінального правопорушення під впливом погрози, тиску чи примусу.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 111-1 КК України, тобто колабораційній діяльності у виді добровільного зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Суд при призначенні покарання має враховувати дані про особу обвинуваченої, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд ураховує також роз`яснення, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009 р.), що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання, відсутні.

Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, відсутні.

При призначенні ОСОБА_5 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_5 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином проти основ національної безпеки України - такі злочини є найбільш суспільно небезпечними посяганнями, конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення в період окупації території с-ща Козача Лопань Дергачівської територіальної громади Харківського району Харківської області, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченої ОСОБА_5 , яка є громадянкою України.

Згідно ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, що витікає з положень ч. 2 ст. 50 КК України.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень призначити обвинуваченій ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч. 5 ст. 111-1 КК України, що відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, оскільки її виправлення неможливе без ізоляції від суспільства, з призначенням додаткового покарання, визначеного санкцією ч. 5 ст. 111-1 КК України як обов`язкового, у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, пов`язані з наданням публічних послуг, виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, з конфіскацією усього належного їй на праві власності майна на користь держави.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 слід обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто з дня фактичного її затримання.

Питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити згідно з положеннями ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 100, 124, 369-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з конфіскацією всього належного їй майна на користь держави, та позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, пов`язані з наданням публічних послуг, виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 12 (дванадцять) років.

ОСОБА_5 початок строку відбування покарання обраховувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з дня фактичного її затримання.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, пов`язаних з наданням публічних послуг, виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, рахувати з моменту відбуття основного покарання.

Речові докази: лист 1 відділу 5 управління ДВКР СБ України слідчого СВ ВП № 3 Харківського РУП № 3 ГУ НП в Харківській області, щодо виконання доручення про проведення слідчих (розшукових) дій № 7326 від 04.06.2023; тарифікаційні списки тимчасової цивільної адміністрації Харківського району Харківської області за липень та серпень 2022 року зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Відповідно до положень частини третьої статті 400 КПК України, якщо апеляційну скаргу подано обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, суд поновлює строк за умови надання обвинуваченим підтвердження наявності поважних причин, передбачених статтею 138 цього Кодексу, та надсилає апеляційну скаргу разом із матеріалами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції з дотриманням правил, передбачених статтею 399 цього Кодексу.

Інформацію про ухвалений вирок опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1