У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000996 від 18.08.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , як прокурор групи прокурорів у кримінальному провадженні, звернувся до суду з клопотанням в якому просить накласти арешт на майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_4 , а саме:

1. мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi», s/n: НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , з абонентськими номерами мобільного телефону: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ;

2. одяг ОСОБА_4 - футболка та шорти у зеленому забарвленні;

3. зубна щітка ОСОБА_4 сірого кольору;

4. банківські картки: Приватбанк НОМЕР_6 , Ощадбанк НОМЕР_7 ;

5. взуття 40-го розміру.

На обґрунтування клопотання зазначила, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000996, відомості про яке 18.08.2025 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що невстановлені особи, діючи за попередньою змовою групою осіб, вчинили терористичний акт, шляхом здійснення вибуху транспортного засобу «Nissan Navara» темно-зеленого кольору, державний номерний знак " НОМЕР_8 ", який знаходився біля будинку за адресою: м. Київ, вул. Івана Виговського, буд. № 44, за результатом чого отримав тілесні ушкодження громадянин України - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, 18.08.2025 слідчим слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області, в ході огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Івана Виговського, буд. № 44, оглянуто автомобіль марки «Nissan Navara» темно-зеленого кольору, державний номерний знак " НОМЕР_8 ", в ході якого зафіксовано пошкодження автомобілю внаслідок дії вибуху саморобного вибухового пристрою невідомого походження.

Встановлено, що вказаний транспортний засіб був припаркований поблизу будинку №44 по вулиці Івана Виговського, м. Київ та знаходився у користуванні потерпілого ОСОБА_5 .

Проведеними слідчими (розшуковими) діями було встановлено, що у ніч з 17 на 18 серпня 2025 року, напередодні вчинення злочину, на камерах відеоспостереження, розташованих поблизу місця події по вулицях Івана Виговського, Некрасова, Всеволода Змієнка, зафіксовано невстановлену особу чоловічої статі, одягнену у капелюх та куртку світлого забарвлення, штани та взуття темного забарвлення. Встановлено, що вказана невстановлена особа чоловічої статі, пересувалась транспортним засобом марки «Хюндай Коуп», державний номерний знак « НОМЕР_9 ».

У подальшому, в ході досудового розслідування встановлено особу, яка, ймовірно, причетна до протиправних дій, а саме - громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Зважаючи на відкладний випадок, пов`язаний із врятуванням речових доказів, що мають значення для кримінального провадження, з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 258 (Терористичний акт), 19.08.2025 слідчим СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області було проведено невідкладний обшук, тобто у порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якого виявлено та вилучено:

1. мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi», s/n: НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , з абонентськими номерами мобільного телефону: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ;

2. одяг ОСОБА_4 - футболка та шорти у зеленому забарвленні;

3. зубна щітка ОСОБА_4 сірого кольору;

4. банківські картки: Приватбанк НОМЕР_6 , Ощадбанк НОМЕР_7 ;

5. взуття 40-го розміру.

Крім того, в ході проведення обшуку ОСОБА_4 надав пояснення, що він дійсно перебував у ніч з 17 на 18 серпня 2025 року поблизу вказаного місця події, а саме: їздив до подруги на ім`я ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , із знаходився там певний період часу, при цьому він пішки проходився по прилеглій території, щоб прогулятись, а до вказаного місця він приїздив своїм транспортним засобом марки «Хюндай Коуп», державний номерний знак « НОМЕР_9 ».

За результатами вилучення вказаних речей, останні були ретельно оглянуті, в ході чого було виявлено інформацію, що має значення для досудового розслідування.

В ході попереднього огляду мобільного телефону ОСОБА_4 , мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi», який знаходиться в його особистому одноосібному користуванні, з`явились обґрунтовані підозри щодо можливого видалення останнім наявної інформації, у зв`язку з чим даний телефон було вилучено з метою проведення експертного дослідження, відновлення та збереження інформації із використанням спеціальних знань та обладнання.

Крім того, в ході обшуку виявлено взуття ОСОБА_4 40-го розміру, зокрема кросівки темного кольору, на підошві яких містились залишки піску та грунту. У зв`язку з чим, виникли підстави вважати, що дане взуття останній міг використовувати у вказаний період часу, а тому міг залишити трасо логічні сліди на місцевості.

У ході досудового розслідування встановлено, що вказані речі, які виявлені та вилучені під час проведення невідкладного обшуку за вищевказаною адресою містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. У зв`язку з викладеним, 19.08.2025 постановою слідчого вказані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000996.

Прокурор подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій клопотання підтримав, просив його задовольнити, також, просив долучити до матеріалів справи Ухвалу про легалізацію обшуку.

Власник майна подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення клопотання не заперечував.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (псуванню, перетворенню, використанню) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема, на рухоме, нерухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Судом встановлено, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000996, відомості про яке 18.08.2025 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України.

19.08.2025 слідчим СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області було проведено невідкладний обшук, тобто у порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якого виявлено та вилучено:

1. мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi», s/n: НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , з абонентськими номерами мобільного телефону: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ;

2. одяг ОСОБА_4 - футболка та шорти у зеленому забарвленні;

3. зубна щітка ОСОБА_4 сірого кольору;

4. банківські картки: Приватбанк НОМЕР_6 , Ощадбанк НОМЕР_7 ;

5. взуття 40-го розміру.

19.08.2025 вказані речі визнано речовими доказами, про що слідчим винесено відповідну постанову.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 12.09.2025 року надано дозвіл на проведення обшуку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у прокурора є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що вказані речі зберегли на собі сліди злочину, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже відповідне майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України критеріям, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу - відчуження, приховання, використання тощо на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, при вирішенні питання про накладення арешту на майно, приймаючи до уваги те, що наявна сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане у клопотанні майно, може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. А тому є всі передбачені ст.170 КПК України підстави для арешту, в межах даного кримінального провадження, вказаного у клопотанні майна.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя також враховує, що арешт майна це тимчасовий захід забезпечення кримінального провадження і на даний час у сторони обвинувачення є необхідність встановити і перевірити обставини та відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України, провести ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема, допитати свідків, провести експертні дослідження тощо, у межах кримінального провадження № 0000996.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, а також може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням, зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а тому приходить до висновку, що клопотання прокурора необхідно задовольнити.

Також слід роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України власник або володілець майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. 98, 170 - 173, 175 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000996 від 18.08.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_4 , а саме:

1. мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi», s/n: НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , з абонентськими номерами мобільного телефону: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ;

2. одяг ОСОБА_4 - футболка та шорти у зеленому забарвленні;

3. зубна щітка ОСОБА_4 сірого кольору;

4. банківські картки: Приватбанк НОМЕР_6 , Ощадбанк НОМЕР_7 ;

5. взуття 40-го розміру.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Cлідчий суддя ОСОБА_1