УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

свідка ОСОБА_4 ,

свідка ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі Вінницького міського суду Вінницької області скаргу ОСОБА_3 , в порядку ст. 303 КПК України, на постанову дізнавача СД відділу поліції №1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 19.09.2025 про закриття кримінального провадження № 0000230 внесеного до ЄРДР 10.06.2022, за фіксації судового розгляду технічними засобами,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_3 , в порядку ст. 303 КПК України, на постанову дізнавача СД відділу поліції №1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 19.09.2025 про закриття кримінального провадження № 0000230 внесеного до ЄРДР 10.06.2022.

Скарга мотивована тим, що кримінальне провадження № 0000230 було розпочато за заявою ОСОБА_3 про вчинення злочину від 7 березня 2022 року та на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2022 року у справі № 127/8203/22, провадження № 1 -кс/127/3467/22.

За змістом названої заяви про вчинення злочину окремі працівники Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» (далі - Установа), де заявник відбуває кримінальне покарання у виді довічного позбавлення волі, викрали вміст посилки від 14 лютого 2022 року (далі -- Посилка) на понад сім тисяч гривень, скориставшись помилкою, допущеною співробітником ТОВ «Нова Пошта» при оформленні документів на Посилку. Зокрема, замість прізвища, ім`я, по батькові заявника як отримувача були вказані прізвище, ім`я, по батькові відправника - ОСОБА_7 .

Факт отримання Посилки відповідальним працівником Установи 16 лютого 2022 року підтверджується відповідним записом у книзі обліку посилок, бандеролей, що надійшли на поштову адресу Установи. Ніяких інших відомостей про Посилку (видача, повернення тощо) в облікових документах Установи не зафіксовано. Адміністрація Установи погоджується із зазначеними фактами. Таким чином, викрадення Посилки здійснили саме працівники Установи. Отримання Посилки Установою за таких обставин попри невірно вказані прізвище, ім`я, по батькові отримувача є незаконним і неприпустимим. Як наслідок, Посилку було викрадено.

Зі свого боку в обґрунтування мотивів прийнятого рішення в оскаржуваній постанові дізнавач ОСОБА_6 виклав таке:

«Зі слів працівників ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» ОСОБА_5 та. ОСОБА_4 , якими 16.02.2022 здійснювався прийом посилок у ДУ «Вінницька установа виконання, покарань (№ 1)», після надходження до них посилки згідно експрес-накладної № 4461 на ім`я ОСОБА_8 , вони повернули її кур`єру ТОВ «Нова Пошта», у зв`язку з тим, що особа, вказана як отримувач - ОСОБА_7 , не утримується в установі».

Однак такі пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про нібито повернення ними Посилки є необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами, тому не можуть бути прийняті до уваги, тоді як виключно на них ґрунтується позиція дізнавача ОСОБА_6 . Крім того, співробітники ТОВ «Нова Пошта», у тому числі кур`єр, який доставив Посилку в Установу, категорично заперечують факт повернення Посилки, адже з цього приводу заявник та ОСОБА_7 неодноразово з ними спілкувались по мобільному телефону. До того ж, як зазначає заявник, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не були допитані слідчим (дізнавачем) щодо відомих їм обставин цієї події.

Заявник у скарзі зазначає, що начальник відділу режиму і охорони Установи майор внутрішньої служби ОСОБА_9 має пряме відношення до викрадення Посилки. Разом з тим, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 надали завідомо неправдиві показання з метою приховування цього злочину, який є тяжким з огляду на приписи частини п`ятої статті 12 КК України.

З уваги на вказане заявник вважає, що правова кваліфікація злочину у кримінальному провадженні № 0000230 є очевидно неправильною та підлягає зміні з частини першої статті 185 КК України на частину третю статті 191 КК України шляхом винесення відповідної постанови та коригування інформації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань. Водночас дане провадження має бути передане до Державного бюро розслідувань за підслідністю з огляду на вимоги пункту 1 частини четвертої статті 216 КПК України.

Діючим законодавством чітко розмежуються поняття закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (пункт 2 частини першої статті 284 КПК України) та закриття кримінального провадження за відсутності події кримінального правопорушення (пункт 1 частини першої статті 284 КПК України).

Між тим, зміст оскарженої постанови носить суперечливий характер, оскільки дає підстави вважати, що дізнавач ОСОБА_10 фактично дійшов висновку про відсутність самої події кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 185 КК України, у той час як провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу цього злочину.

Також оскаржена постанова не містить указівку на те, яке діяння мало місце (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину) та які ознаки злочину в діях конкретної особи відсутні.

Дізнавач ОСОБА_6 за більше ніж два роки не здійснив жодної процесуальної дії для встановлення обставин, на які посилався заявник у своїй заяві про вчинення злочину від 07 березня 2022 року. Більше того, ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 10 липня 2025 року у справі № 127/21142/25, провадження № 1 -кс/127/8717/25 скасовано постанову дізнавача ОСОБА_6 від 30 червня 2025 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 10 червня 2025 року про проведення слідчих дій у цьому кримінальному провадженні. Однак дізнавач ОСОБА_11 проігнорував зауваження суду, прийняв аналогічну за змістом постанову та закрив провадження, що на думку заявника, свідчить про його некомпетентність або його упереджене ставлення до розслідування, що позбавляє заявника гарантованого права на правосуддя.

Викладене вище, на переконання заявника, свідчить про наявність підстав уважати, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000230 не було ефективним та фактично не проводилось. При цьому формальне ставлення до розслідування та бездіяльність дізнавача ОСОБА_6 стали причиною нез`ясування обставин вчинення злочину, що у свою чергу потягло передчасне закриття кримінального провадження.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосередньої оцінки отриманих фактичних даних, у даному випадку дізнавачем. Постанова дізнавача має відповідати вимогам статті 110 КПК України, у тому числі бути вмотивованою, надавати обґрунтоване пояснення щодо фактичних та юридичних підстав прийнятого рішення.

Законність, згідно з частиною другою статті 9 КПК України, полягає в тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необгрунтовані висновки та використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень або бездіяльності (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria) від 28 жовтня 1998 року, заява № 24760/94, §§ 103 et seq.).

Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення ЄСПЛ у справі «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) від 8 липня 1999 року, заява № 23763/94, §§ 104 et seq. та у справі «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey) від 14 грудня 2000 року, заява № 22676/93, § 89).

Мінімальні стандарти ефективності, встановлені практикою ЄСПЛ, включають в себе вимоги того, що розслідування має бути незалежним, безстороннім та бути предметом уваги з боку громадськості, і при цьому компетентні органи повинні діяти зі зразковою сумлінністю та оперативністю (див. рішення у справі «Алексахін проти України» (Aleksakhin v. Ukraine) від 19 липня 2012 року, заява № 31939/06, § 55).

На переконання заявника, дізнавач ОСОБА_6 закрив кримінальне провадження № 0000230 лише з метою унеможливити встановлення винних осіб та притягнення їх до передбаченої законом відповідальності. При цьому на порушення вимог частини другої статті 36 КПК України процесуальний керівник протиправно бездіє.

Завданнями кримінального провадження, сформульованими в частині першій статті 2 КПК України, є: захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з пунктом 18 частини першої статті З КПК України та частиною п`ятою статті 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Частиною першою статті 24 КПК України, яка узгоджується з приписами статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК України. При цьому частиною першою статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Як випливає зі змісту пункту 3 частини першої статті 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

З положень абзацу першого частини четвертої статті 284 КПК України вбачається, що про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

На підставі викладеного, заявник ОСОБА_3 просив слідчого суддю скаргу задовольнити та скасувати постанову дізнавача СД відділу поліції №1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 19.09.2025 про закриття кримінального провадження № 0000230 внесеного до ЄРДР 10.06.2022.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні по суті заданих їй питань слідчому судді пояснила, що вона є працівником ДУ «Вінницька УВП (№1)», вказана посилка мала критичні недоліки у оформленні, зокрема у накладній в графі відправник та в графі отримувач були зазначені одне і те саме ім`я, а тому вказану посилку приймати та видавати вони не мали права, тому вказана посилка була повернута кур`єру «Нової пошти», вказані події були зафіксовані на камеру відеонагляду ДУ «Вінницька УВП (№1)», разом з тим пояснила, що під час спілкування із працівниками «Нової пошти» їй повідомили, що у разі якщо певна посилка не забирається протягом певного проміжку часу працівниками «Нової пошти» вона знищується.

Під час судового розгляду свідок ОСОБА_5 по суті заданих йому питань слідчому судді пояснив, що він є працівником ДУ «Вінницька УВП (№1)», з приводу обставин зникнення вказаної посилки він був допитаний уповноваженими особами внутрішньої безпеки ДУ «Вінницька УВП (№1)», чи був він допитаний слідчим чи дізнавачем він не пам`ятає, з приводу вказаних обставин в ДУ «Вінницька УВП (№1)» було проведено службове розслідування, окрім того пояснив, що вказана посилка фактично прийнята не була, оскільки у супровідних документах ім`я відправника і отримувача було зазначено одне й те саме, а тому вказана посилка була повернута працівнику «Нової пошти» у той самий день, з приводу вказаний подій він особисто відправника посилки не повідомляв.

Заявник ОСОБА_3 під час судового розгляду слідчому судді пояснив, що вказана посилка була отримана працівниками ДУ «Вінницька УВП (№1)», окрім цього він не вірить, що посилка могла бути повернута без відповідних документів, твердження свідків, що посилка була повернута працівнику «Нової пошти» нічим не підтверджується та підлягають перевірці, кримінальне провадження закрито передчасно, дізнавачем не було проведено усіх необхідних слідчих дій, а тому постанова є незаконною та необґрунтованою.

Дізнавач ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, завчасно надав заяву про розгляд скарги у його відсутність, зазначивши що він заперечує проти задоволення скарги, оскільки було встановлено відсутність в діянні складу кримінального правопорушення наведеного в поставної про закриття кримінального провадження. Окрім того дізнавачем було завчасно надано слідчому судді матеріали кримінального провадження № 0000230 внесеного до ЄРДР 10.06.2022, для їх дослідження.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до ст. 24 КПК України це право гарантується кожному.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Відповідно до ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо: 1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення; 2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; 3) не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати; 3-1) не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав; 3-1) не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі; 4-1) втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння; 5) помер підозрюваний, обвинувачений, особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого; 6) існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню; 7) потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством; 8) стосовно кримінального правопорушення, щодо якого не отримано згоди держави, яка видала особу; 9) стосовно податкових зобов`язань особи, яка вчинила дії, передбачені статтею 212 Кримінального кодексу України, досягнутий податковий компроміс відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України; 9-1) існує нескасована постанова слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 цієї частини, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог щодо підслідності. Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання слідчому, дізнавачу, прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав; 10) після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Слідчим суддею з в ході судового розгляду встановлено, що заявник оскаржує постанову дізнавача СД відділу поліції №1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 19.09.2025 про закриття кримінального провадження № 0000230 внесеного до ЄРДР 10.06.2022.

Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження № 0000230 внесеного до ЄРДР 10.06.2022, вбачається, що сектором дізнання Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження відомості про що внесено до ЄРДР за № 0000230 від 10.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Вказане провадження зареєстроване відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 03.06.2022 за заявою ОСОБА_3 від 07.03.2022 щодо неправомірних дій співробітників ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)», які умисно викрали його речі.

У ході досудового розслідування встановлено, що засуджений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на даний час відбуває покарання у вигляді довічного позбавлення волі у ДУ «Вінницька установа виконання покарання (№1)». 14.02.2022 ОСОБА_12 надіслав відправлення (експрес-накладна №4461) ОСОБА_3 через службу доставки ТОВ «Нова Пошта» з м. Дніпра до ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)», що за адресою: м. Вінниця, вул. Брацлавська, 2-А. Зі слів ОСОБА_13 , вказана посилка містила банку протеїну, амінокислоту та пакет з речами та оцінена ним у суму 3000 грн. (однак ідентифікуючих даних про вищевказаний товар з метою здійснення оцінки вартості не надав). При оформленні вказаного відправлення ОСОБА_12 помилково вказав в якості отримувача себе, а не ОСОБА_3 та зазначив свій номер телефону НОМЕР_1 . Після того як ОСОБА_12 дізнався, що посилка до ОСОБА_3 не надійшла, він зателефонував до служби доставки ТОВ «Нова Пошта», де йому пообіцяли повернути 3000 грн. в разі, якщо посилка не знайдеться.

Зі слів працівників ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , якими 16.02.2022 здійснювався прийом посилок у ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)», після надходження до них посилки згідно експрес-накладної №4461 на ім`я ОСОБА_12 , вони повернули її кур`єру ТОВ «Нова Пошта» на ім`я ОСОБА_14 , у зв`язку з тим, що особа вказана як отримувач - ОСОБА_12 не утримується в установі.

Згідно відповіді ТОВ «Нова Пошта», підприємство не володіє інформацією про особу яка здійснювала доставку посилки згідно експрес-накладної №4461, у зв`язку з чим допитати про обставини подій не можливо. А також останні не володіють інформацією про особу яка отримала таке відправлення. У ТОВ «Нова Пошта» оригінал та копія експрес-накладної №4461 відсутні.

Крім того під час здійснення досудового розслідування було проведено ряд слідчих дій на підставі яких встановлено достатньо відстав вважати, що співробітники ДУ «Вінницької установи виконання покарань (№1)» не причетні до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України відносно ОСОБА_3 . Не доставка відправлення згідно експрес-накладної №4461 пов`язана із неправильним заповненням даних на отримувача у відділенні служби доставки ТОВ «Нова Пошта» та не має ніякого відношення до дій чи бездіяльності працівників ДУ «Вінницька УВП (№1)».

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про злочини проти власності» крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб. Вчиняючи крадіжку, особа заволодіває чужим майном, тобто майном, яке не перебуває у її власності чи законному володінні, на свою користь. Майном може бути все, що має грошову цінність, а саме речі, грошові кошти, цінні папери та метали. Обов`язковою ознакою складу крадіжки є спосіб вилучення майна - він має бути таємним, коли порушник робить це непомітно для інших осіб.

Суб`єктивною стороною крадіжки є прямий умисел на заволодіння чужим майном та корисливим мотивом.

Згідно статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення; винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження. При цьому доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Отже, між ОСОБА_12 та ТОВ «Нова Пошта» був укладений Публічний договір про надання послуг з організації перевезення відправлень, який розміщений на офіційному сайті ТОВ «Нова Пошта».

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 617 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Частинами 1-2 ст. 633 ЦК України передбачено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

На офіційному сайті ТОВ «Нова Пошта» розміщений Публічний договір про надання послуг з організації перевезення відправлень (далі- Публічний договір), пунктом 1.1., 1.2. якого визначено, що Публічний договір-правочин, що регулює відносини між Експедитором та Замовниками щодо надання послуг з організації перевезення відправлень на умовах, встановлених Експедитором. Момент укладення Договору - момент передачі Замовником Експедитору відправлення для надання послуг, передбачених Договором.

Пунктом 3.1. Публічного договору встановлено, що експедитор зобов`язується за плату та за рахунок Замовника організувати перевезення відправлення й надання комплексу інших послуг, пов`язаних із організацією перевезення відправлення (далі - Послуги), а Замовник зобов`язується їх прийняти й оплатити на умовах, визначених Договором.

Пунктом 7.2.2. Публічного договору встановлено, що у разі повної втрати або повного пошкодження відправлення з вини Експедитора, останній повертає Замовнику суму, що дорівнює оголошеній вартості відправлення (але не більше, ніж фактичну вартість відправлення), та провізну плату, сплачену Замовником згідно з відповідною експрес-накладною. У разі повної компенсації оголошеної вартості за пошкоджене відправлення Замовник повертає Експедитору відправлення, за яке було отримано компенсацію.

Також на офіційному сайті ТОВ «Нова Пошта» розміщені Умови надання послуг, які регулюють послуги з організації перевезення відправлень та надання комплексу послуг, пов`язаних із перевезенням відправлень територією України.

Пунктом 1.12 Умов надання послуг визначено, що оголошена вартість - вартість відправлення, вказана Відправником у відповідній експрес-накладній.

Відповідно до п. 7.2.2 Умов надання послуг, у разі повної втрати або повного пошкодження відправлення з вини Експедитора, останній повертає Замовнику суму, що дорівнює оголошеній вартості відправлення та провізну плату, сплачену Замовником згідно з відповідною експрес-накладною. У разі повернення повної компенсації оголошеної вартості за пошкоджене відправлення, Замовник повертає Експедитору відправлення, за яке було отримано компенсацію.

Між ОСОБА_12 та ТОВ «Нова Пошта» були укладені Публічні договори про надання послуг з організації перевезення відправлень, за умовами якого ТОВ «Нова Пошта» зобов`язалось надати ОСОБА_12 послуги з організації перевезення відправлення, проте ТОВ «Нова Пошта» свої зобов`язання належним чином не виконало.

Крім того згідно п. 4.3.2 Умов надання послуг, відповідно до вимог Експедитора чітко та правильно заповнити експрес-накладну (заповнити всі обов`язкові поля, зазначити достовірну інформацію тощо) на кожне окреме відправлення, засвідчити її підписом та надати заповнену та підписану експрес - накладну Експедитору. Відправник несе відповідальність за інформацію, вказану ним в експрес-накладній.

Правовідносини, що виникають з перевезення вантажу регулюються главою 64 ЦК України.

Відповідно до правил ст. 924 ЦК України, перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Зазначена норма передбачає принцип винності в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому.

Отже, відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє, як правило, презумпція вини зобов`язаної сторони.

Перевізник несе відповідальність, якщо не доведе, що втрата, псування й ушкодження вантажу відбулися внаслідок обставин, яким він не міг запобігти чи усунення яких від нього не залежало, зокрема внаслідок вини перевізника чи відправника вантажу; особливих природних властивостей перевезеного вантажу; недоліків тари й пакування, яких не можна було встановити шляхом зовнішнього огляду при прийманні вантажу до перевезення й інших обставин, передбачених законом.

Стаття 924 ЦК України зберігає раніше прийняті в цивільному праві України принципи майнової відповідальності перевізника: він відповідає при наявності його вини (ч. 1 ст. 924 ЦК України) і в межах вартості перевезеного вантажу і багажу (ч. 2 ст. 924 ЦК України). Понад вартість вантажу і багажу перевізник повертає клієнту відповідну провізну плату.

Перевізник несе відповідальність щодо забезпечення схоронності вантажу чи багажу в період здійснення перевезення. Крім того, він також зобов`язаний доставити вантаж чи багаж у пункт призначення і видати його уповноваженій особі.

Невиконання цього обов`язку тягне відповідальність перевізника, який звільняється від відповідальності тільки у випадках, коли незбереження вантажу стало наслідком обставин, що характеризуються одночасно двома ознаками: 1) усунення цих обставин не залежало від перевізника. Це формулювання слід тлумачити в такий спосіб, що перевізник звільняється від відповідальності за незбереження вантажу, якщо відповідно до законодавства та договору перевезення він не несе обов`язку усунення зазначених обставин; 2) перевізник не міг запобігти цим обставинам.

ТАким чином, перевізник звільняється від відповідальності за незбереження вантажу у випадках, коли причиною його незбереження була непереборна сила. Втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу внаслідок випадку, що не підлягає під визначення непереборної сили, відповідно до ч. 1 ст. 924 ЦК України не звільняють перевізника від відповідальності за незбереження вантажу.

Переважному застосуванню підлягають саме норми ст. 924 ЦК України, в частині обов`язку доведення вини, оскільки зазначена стаття передбачає підстави звільнення перевізника від відповідальності.

Таким чином, законодавець покладає на перевізника обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу (правова позиція Верховного Суду України від 23.03.2016 року у справі № 6-2086цс15).

Обов`язок доведення відсутності вини та (або) наявності обставин, що звільняють ТОВ «Нова пошта» від відповідальності за незбереження вантажу, покладається саме на останніх.

Однак, ТОВ «Нова Пошта» не надала будь якої інформації щодо відсутності в їх діях порушень щодо надання послуг перевезення, а саме правомірності видачі вантажу іншій особі, що свідчить про порушення Умови одержання відправлення у відділенні, передбачених розділ 11. Умов надання послуг та відповідно Публічного договору (публічна оферта) про надання послуг з організації перевезення відправлень, а також положень ЦК України.

Таким чином у відповідності до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» у діях представників ТОВ «Нова Пошта» встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а між ОСОБА_3 , ОСОБА_12 та ТОВ «Нова Пошта» мають місце цивільно-правові відносини

Таким чином, на підставі вищевикладеного, проаналізувавши матеріали кримінального провадження орган досудового розслідування дійшов висновку, що в даному випадку в діянні відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Слідчий суддя, з огляду на обставини встановлені під час судового розгляду, вважає обґрунтованим висновок дізнавача про відсутність в діянні, в даному конкретному випадку, складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дізнавачем під досудового розслідування кримінального провадження проведено усі необхідні для повного та об`єктивного досудового розслідування слідчі дії, в результаті чого прийнято законне та обґрунтоване рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення. Не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Таким чином, з огляду на норми чинного законодавства підставами вважати діяння саме кримінально караним є наявність в таких діяннях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги ОСОБА_3 , матеріали кримінального провадження, з врахуванням пояснень учасників судового розгляду приходить до висновку, що дізнавачем СД відділу поліції №1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 повно та всебічно проведено досудове розслідування кримінального провадження, за кожним конкретним фактом викладеним ОСОБА_3 здійснено перевірку, та прийнято законне та обґрунтовано рішення про закриття кримінального провадження, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що вимоги заявника у поданій скарзі є необґрунтованими та недоведеними.

Крім того, подана до суду заявником скарга є необґрунтованою і з тих причин, що не містить додатків у повному обсязі підтверджуючих обґрунтування викладені у скарзі.

Стаття 307 КПК України визначає, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що в судовому засіданні встановлено, що скарга ОСОБА_3 , в порядку ст. 303 КПК України, на постанову дізнавача СД відділу поліції №1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 19.09.2025 про закриття кримінального провадження № 0000230 внесеного до ЄРДР 10.06.2022 є необґрунтованою та безпідставною, тому слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 284, 303, 306, 309, 369, 370, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 , в порядку ст. 303 КПК України, на постанову дізнавача СД відділу поліції №1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 19.09.2025 про закриття кримінального провадження № 0000230 внесеного до ЄРДР 10.06.2022 - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя