Провадження № 1-кп/161/1444/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 18 грудня 2025 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0002532 від 04.10.2025 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с.Гірка Полонка Луцького району Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 із середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», згідно ст.89 КК України раніше не судимого, не є особою з інвалідністю, не є учасником бойових дій,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_6 04 жовтня 2025 року, приблизно о 13 годині 55 хвилин, перебував в приміщені магазину «СІМ-23» що розташований за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Ковельська, будинок № 47. У цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення грошових коштів, що належить ТОВ «Клевер Сторс». ОСОБА_6 діючи умисно, в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IХ від 24.02.2022, строк дії якого неодноразово продовжений, востаннє Указом Президента України №478/2025 від 14.07.2025, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій та ігноруючи вимоги свідка ОСОБА_9 припинити свої протиправні дії, в умовах очевидності, тобто у присутності ОСОБА_9 , шляхом ривка відкрито викрав грошові кошти на загальну суму 12 800 гривень. Після чого ОСОБА_6 , утримуючи при собі викрадені грошові кошти покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав потерпілому ТОВ «Клевер Сторс» майнової шкоди на вищезазначену суму.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, дав показання, що 04.10.2025 в обідню пору перебував в приміщені магазину «СІМ-23» що розташований за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Ковельська, будинок № 47, де побачив потерпілу, яка вносила кошти в термінал, тому вирвав з її рук кошти та почав втікати. За ним біг працівник магазину, він перестрибував через огорожі біля приватних будинків, за одну з них зачепився та залишив куртку, у якій були викрадені кошти, однак не заперечує, що сума була саме така, яка вказана в обвинувальному акті, у розмірі 12 800 гривень, купюри були номіналом 500 та 200 гривень. Шкода потерпілій юридичній особі не відшкодована, оскільки в обвинуваченого відсутні кошти. Пообіцяв, що при можливості відразу поверне кошти.

Захисник обвинуваченого просив врахувати як пом`якшуючі покарання обставини його щире каяття та активне сприяння розкриттю вчиненого кримінального правопорушення, а також згоду обвинуваченого на застосування «спрощеного» порядку дослідження доказів і призначити покарання із врахуванням ст. 69 КК України.

Прокурор у судових дебатах звернув увагу суду на наявність пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих покарання обставин, а тому просив суд застосувати покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців.

Представник потерпілого в судовому засіданні суду пояснив, що дійсно обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, відкрито викрав грошові кошти з рук працівниці юридичної особи ТОВ «Клевер Сторс», яка вносила готівку в термінал. Шкода обвинуваченим не відшкодована, перед працівницею магазину обвинувачений не вибачився. З цивільним позовом товариство звертатися на даний час не бажає. Щодо можливого покарання поклався на розсуд суду.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 , його винуватість у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому в умовах воєнного стану, підтверджується зібраними на досудовому слідстві доказами, фактичні обставини яких не оспорюються учасниками судового провадження, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, не проводиться їх дослідження.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дані про особу обвинуваченого.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав, у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, відповідно до статті 89 КК України раніше не судимий, однак раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296 та ч. 2 ст. 307 КК України, повністю відбув покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з конфіскацією майна, звільнений з Коломийської виправної колонії Івано-Франківської області №41 06.08.2018 року по відбуттю строку покарання. Має постійне місце проживання, одружений у 2023 році з ОСОБА_10 , має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліках в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, однак 01.03.2025 перебував на стаціонарному лікуванні у Центрі терапії залежностей КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м.Луцька» з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Гостра інтоксикація». Представник потерпілого щодо покарання покладався на розсуд суду, однак завдані збитки не відшкодовані, вчинене кримінальне правопорушення згідно із ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, обставини вчиненого вказують на підвищену суспільну небезпеку та зухвалий характер дій обвинуваченого, який знаючи про наявність камер відеоспостереження, в денну пору доби, не зважаючи на наявність випадкових перехожих та інших осіб, відкрито вирвав з рук молодої жінки продавця магазину, яку нападник переважав фізично, грошові кошти і втік з місця події, сума викраденого становить 12 800 гривень, упродовж тривалого періоду не відшкодована навіть її частина. Обвинувачений згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.03.2025 мобілізований, солдат ОСОБА_6 прийнятий на посаду такелажника такелажного відділення взводу забезпечення роти забезпечення боєприпасами батальйону матеріального забезпечення, а вже наказом від 30.04.2025 призупенено виплату грошового забезпечення через самовільне залишення ОСОБА_6 військової частини без поважних причин. Після цього обвинувачений ніде не працював, суспільно-корисною працею не займався. Тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на певний строк, наближений до мінімального.

На думку суду, обрана міра покарання, враховуючи конкретні обставини вчинення даного кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, є необхідною та достатньою для його виправлення, попередження вчинення ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень та відповідатиме вимогам ст. 50 КК України.

Згідно із ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Підставами призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, визначено дві групи обставин, які характеризують як вчинений злочин, так і особу винного, що мають враховуватися в їх сукупності, а саме: наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Тобто, принаймні одна з встановлених обставин має істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. В поєднанні з обставинами (обставиною), яка пом`якшує покарання, та з урахуванням даних про особу, які відповідним чином характеризують винуватого, зазначені чинники у своїй сукупності утворюють підставу для застосування ст.69 КК. Призначення більш м`якого покарання, ніж зазначене в санкції кримінально-правової норми, можливе лише у тому випадку, коли встановлені у справі обставини в своїй сукупності настільки істотно знижують ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим. Зазначене кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 11 листопада 2020 року в справі №370/2596/18 (провадження № 51-3884 км 20).

Суд врахував при визначення міри покарання наявність пом`якшуючих покарання обставин визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального провадження, згоду обвинуваченого на розгляд кримінального провадження у «спрощеному» порядку, перебування на його утриманні двох малолітніх дітей, що надали підстави застосувати передбачене санкцією відповідної частини статті Закону покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк. Водночас під час судового розгляду не встановлено жодної обставини, яка б істотно знижувала ступінь тяжкості вчиненого злочину, з врахуванням особи винного. Тому суд переконаний у відсутності передбачених законом підстав для застосування статті 69 КК України.

Питання про речові докази та арешт майна суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 174 КПК України.

Судові витрати відсутні.

Запобіжний захід тримання під вартою, обраний ухвалою слідчого судді від 06.10.2025 та продовжений ухвалою суду від 27.11.2025, залишити до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 110, 349, 368, 370, 374, 395, 532 КПК України,

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 04.10.2025, тобто з дня його затримання.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді від 07.10.2025 року скасувати.

Речові докази, а саме:

- кофту синього кольору з написом зеленого кольору «Real SuperDry», яку поміщено до сейф-пакету № PSP 4213739 повернути власнику ОСОБА_6 ;

- грошові кошти номіналом одна купюра номіналом 500 гривень, чотири купюри номіналом 200 гривень, одна купюра номіналом 100 гривень, одна купюра номіналом 50 гривень, п`ять купюр номіналом 20 гривень та одна монета номіналом 10 гривень, а всього на загальну суму 1560 гривень, які поміщено до сейф-пакету PSP 3230450 конфіскувати в дохід держави;

-оптичний диск залишити в матеріалах кримінального провадження.

Залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1