ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/482/26 Провадження 1-кс/636/84/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2026 місто Чугуїв

Слідчий суддя Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Чугуєві погоджене з прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048 від 17.01.2026, за ознаками складу кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, раніше судимого (27.05.2025 Соборним районним судом м. Дніпра за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України за яким призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років, та якого 05.12.2025 рішенням судді Металургійного районного суду м. Кривого Рогу звільнено від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом), водія-електрика взводу безпілотних авіаційних комплексів стрілецької спеціалізованої роти «ШКВАЛ» військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

19.01.2026 до Чугуївського міського суду Харківської області надійшло вказане клопотання, яке обґрунтовано наступним.

Солдат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до ухвали Металургійного районного суду м. Кривий Ріг від 05.12.2025 (справа № 210/7639/25, провадження № 1-в/210/905/25), на підставі подання начальника ДУ «Криворізька виправна колонія № 80» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, звільнений умовно-достроково від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі на невідбуту частину покарання за вироком Соборного районного суду м. Дніпра від 27.05.2025 року за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, для проходження військової служби за контрактом. З 13.12.2025 ОСОБА_5 , який був призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 до лав ЗСУ, та з вказаного часу проходить службу на посаді водія-електрика взводу безпілотних авіаційних комплексів стрілецької спеціалізованої роти «ШКВАЛ» військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», солдат ОСОБА_5 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу.

Встановлено, що солдат ОСОБА_5 , 16.01.2026 приблизно о 23:00 год. знаходився за місцем тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , а саме, перебуваючи на території домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник словесний конфлікт з військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, який в подальшому переріс в штовханину. В ході штовхання у ОСОБА_5 виник раптовий злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 ..

Так, ОСОБА_5 , реалізуючи свій раптовий злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та передбачаючи їх настання, у тому числі у вигляді смерті людини, діючи умисно, протиправно, тримаючи ніж в своїй правій руці, який він носив із собою, та, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті людини та свідомо допускаючи та бажаючи їх настання, наніс один удар ножем в ділянку шиї зліва ОСОБА_7 , та один удар ножем в ділянку живота зліва, після чого останнього було доставлено до лікарні. Відповідно до консультативного висновку лікаря № 1349 у ОСОБА_7 мається різана рана передньої поверхні шиї, передньої черевної стінки зліва.

17.01.2026 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, тобто у незакінченому замаху на умисне вбивство, тобто незакінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Під час досудового розслідування встановлені обставини, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованого йому вищевказаного кримінального правопорушення, яке підтверджуються зібраними під час кримінального провадження доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 17.01.2026 року за адресою: Харківська область, Чугуївський район, СТ «Московський»; протоколом огляду місця події від 17.01.2026 року за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 17.01.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 17.01.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 17.01.2026; протоколом затримання ОСОБА_5 , у порядку ст. 208 КПК України складеного 17.01.2026; іншими доказами у сукупності.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, які визначені цією статтею.

Одночасно вказане клопотання узгоджується з позицією Європейського Суду з прав людини, що наведена в чисельних рішеннях, згідно з якою термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета обрання запобіжного заходу підозрюваному полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання, а для того, щоб запобіжний захід по обґрунтованій підозрі був, поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, як і не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою обрання запобіжного заходу є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або спростувати підозру, яка є підставою для затримання.

Варто зазначити, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення як загальної складової підстави застосування запобіжного заходу у чинному кримінально-процесуальному законодавстві та у практиці Європейського Суду з прав людини розуміється як наявність "розумної підозри", тобто добросовісного, заснованого на сукупності наявних на даний момент доказів припущення про вчинення цією особою кримінального правопорушення. Ступінь доведеності підозри на цьому етапі провадження не є обставиною, що впливає на обрання запобіжного заходу, оскільки встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

У зв`язку із підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за вчинення якого санкцією статті КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, у органу досудового розслідування є підстави вважати, що у підозрюваного ОСОБА_5 , можуть виникнути ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

На цей час у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, тобто ризики того, що підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування або суду, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. З урахуванням тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Розглядаючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

- незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, ОСОБА_5 , отримано копії матеріалів кримінального провадження, в яких зазначені певні докази, анкетні відомості про свідків із зазначенням їх засобів зв`язку та місця мешкання, і перебуваючи на свободі, останній буде мати можливість здійснити незаконний вплив на вказаних осіб, чим перешкоджатиме встановленню істини у даному кримінальному провадженні.

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити правопорушення, в якому підозрюється, знаючи анкетні відомості про свідків та потерпілого із зазначенням їх засобів зв`язку та місця мешкання, і перебуваючи на свободі, ОСОБА_5 , може продовжити злочинну діяльність, й надалі вчиняти злочини, включаючи злочини проти життя та здоров`я, що свідчить про його соціальну небезпеку та унеможливлює перебування підозрюваного в даний час у суспільстві, тому а органу досудового розслідування є наявні підстави вважати існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України

Наявність зазначених ризиків у підозрюваного обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що ним скоєно особливо тяжкий злочин за вчинення якого передбачена міра покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органу досудового розслідування, прокурора та суду на території України або виїхати за межі держави ( п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Також, ОСОБА_5 отримано копії матеріалів кримінального провадження, в яких зазначені певні докази, анкетні відомості про свідків та потерпілого із зазначенням їх засобів зв`язку та місця мешкання, і перебуваючи на свободі, останній буде мати можливість здійснити незаконний вплив на вказаних осіб, чим перешкоджатиме встановленню істини у даному кримінальному провадженні (п.п. 3, ч. 1 ст. 177 КПК України).

Крім того, ОСОБА_5 не має постійних законних джерел доходу, підозрюється у вчиненні умисного злочину проти життя, що дає підстави вважати, що перебуваючи на свободі він може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення. (п.п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України)

Відтак, у органу досудового розслідування є достатні підстави вбачати наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5, ч. 1 ст.177 КПК України, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосований до підозрюваного ОСОБА_5 , у зв`язку з тим, що останній вчинив особливо тяжкий злочин і може ухилятись від покладених на нього процесуальних обов`язків.

До підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді особистої поруки не можливо застосувати у зв`язку з тим, що відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважатиме такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, проте в оточенні підозрюваного вказані особи, які б могли бути поручителями відсутні.

Також до підозрюваного ОСОБА_5 , не може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у зв`язку з тим, що останній може вчинити інше кримінальне правопорушення або впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Запобіжний захід у вигляді застави також не може бути застосований до підозрюваного ОСОБА_5 , у зв`язку з тим, що останнім вчинено особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я з застосуванням насильства.

Таким чином, вищенаведені факти доводять обставини, передбачені ч. 2 ст. 177 КПК України, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України; наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України; недостатність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , більш м`яких запобіжних заходів, а ніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вищевказані обставини унеможливлюють запобігання зазначених ризиків, шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, так як жоден із них не може запобігти наведеним ризикам.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру кримінального правопорушення, по якому ОСОБА_5 , повідомлено про підозру, та суспільному інтересу.

Також стороною обвинувачення прийнято до уваги особисті данні підозрюваного, а саме відсутність стійких соціальних зв`язків, вчинення умисного злочину проти власності, а також відсутності постійного місця проживання.

У зв`язку з чим просять обрати стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити, зазначивши, що обрання стосовно підозрюваного інших, більш м`яких запобіжних заходів не доволить уникнцути наведених у клопотанні слідчого ризиків та забезпечити належнцу процесуальну поведінку підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання слідчого не заперечував.

Захисник адвокат ОСОБА_4 підтримала позицію свого підзахисного.

Слідчий суддя розглянувши клопотання, дослідивши надані докази встановила такі обставини.

17.01.2026 до ЄРДР за №0000048 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України за фактом нанесення ОСОБА_5 ОСОБА_7 двох ударів ножем в ділянки шиї та живота.

В рамках досудового розслідування проведено огляд місця події, допитано потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , підозрюваного ОСОБА_5

17.01.2026 о 19:30 год. в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 17.01.2026.

17.01.2026 о 20:25 год. ОСОБА_5 , в присутності захисника ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України.

Встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровськ, громадянин України, українця, з неповною середньою освітою, раніше судимий (27.05.2025 Соборним районним судом м. Дніпра за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України за яким призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років, та якого 05.12.2025 рішенням судді Металургійного районного суду м. Кривого Рогу звільнено від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом), водій-електрик взводу безпілотних авіаційних комплексів стрілецької спеціалізованої роти «ШКВАЛ» військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи, на судовий розгляд упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Відповідно до ст. 186 КПК України клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

Відповідно до ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті. Слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При розгляді клопотання слідчим суддею враховуються відомості про особу підозрюваного та приймається до уваги, що підозрюваний має постійне місце реєстрації, не має постійного місця проживання, раніше судимий (27.05.2025 Соборним районним судом м. Дніпра за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України за яким призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років, та якого 05.12.2025 рішенням судді Металургійного районного суду м. Кривого Рогу звільнено від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом), військовослужбовець, проте зазначені обставини не зменшують існування ризиків, передбачених, ч.1 ст.177 КПК України, оскільки вони існували і на час вчинення інкримінованих підозрюваному протиправних дій, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які суттєво впливають на обрання підозрюваним моделі поведінки, а відтак не здатні перешкодити вчинити йому дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Так, ЄСПЛ в своїх рішеннях «Панченко проти Росії» та «Бекчиєв проти Молдови» неодноразово зазначав, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Ризик переховування обумовлений, серед іншого, і можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання, оскільки злочин, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , передбачає призначення покарання, в тому числі у виді реального позбавлення волі на строк до 8 років. Зазначені обставини самі по собі можуть спонукати підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема позицією, викладеною у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року, в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак, сама по собі тяжкість злочину хоча і не є єдиною визначальною умовою при встановленні ризику, проте разом з іншими обставинами повинна враховуватись слідчим суддею під час розгляду клопотання про обрання особі запобіжного заходу.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст.23, ст.224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

Таким чином, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зважаючи на вагомість доказів та обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, а також враховуючи відомості про особу підозрюваного, враховуючи суспільний інтерес, який в даному випадку превалює над приватним, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, слідчий суддя дійшла до висновку про необхідність задовольнити клопотання слідчого.

Слідчий суддя вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України: ризиків незаконного впливу на свідків у провадженні, переховування від органів досудового розслідування, суду; продовження кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється чи вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень.

Всі інші питання, фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я чи з інших підстав слідчому судді не надано.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України, з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, наявності невідбутого покарання за вироком суду, наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за не застосовувати до підозрюваного заставу.

З урахуванням вищезазначеного, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування до ОСОБА_5 інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів, ніж тримання під вартою без визначенням розміру застави, не зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливатиме на дотримання розумних строків судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання слідчого задовольнити та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі «Харківський слідчий ізолятор», що розташована за адресою: місто Харків, вул. Полтавський шлях, 99, на 60 діб, тобто до 19:30 год. 17.03.2026.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, з 19:30 годин 17.01.2026.

Строк дії ухвали (в частині тримання під вартою) - до 19:30 годин 17.03.2026.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про взяття під варту ОСОБА_5 родичів останнього.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_5 в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1