Провадження № 1-кс/344/7737/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши в судовому засіданні клопотання про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , в межах кримінального провадження № 0000461 від 24.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся з клопотанням про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , в обґрунтування якого покликався на те, що відділом розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000461 від 24.04.2025, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

З обставин кримінального провадження вбачається, що малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , братами та батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з липня 2022 року проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначено, що в один із днів літа 2022 року, у денний час доби, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_5 виник умисел на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, пов`язаних з проникненням в тіло іншої особи, а саме своєї рідної доньки ОСОБА_7 , яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

Реалізовуючи свої злочинні наміри, будучи особою, на яку поширюється дія ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», порушуючи його вимоги, діючи з прямим умислом спрямованим на вчинення сексуального насильства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом малолітньої особи на статеву свободу та статеву недоторканість, користуючись відсутністю специфічного життєвого досвіду потерпілої (зокрема, в інтимних питаннях), у зв`язку з чим остання не могла чинити йому опір та перебувала в безпорадному стані, використовуючи свою значну фізичну перевагу, вчиняючи психологічний тиск та діючи умисно, ОСОБА_5 вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло ОСОБА_7 з використанням своїх геніталій.

У подальшому з літа 2022 року по липень 2025 року ОСОБА_5 , діючи за аналогічних обставин, за тією ж адресою, неодноразово вчиняв дії сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло малолітньої доньки ОСОБА_7 до моменту повідомлення останньої органи поліції про його незаконні дії.

Матеріалами клопотання зазначається, що 24 липня 2025 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, у порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 . Цього ж дня ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

25 липня 2025 року Івано-Франківським міським судом ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 22.09.2025 включно, в межах строку досудового розслідування.

19 вересня 2025 року Івано-Франківським міським судом строк досудового розслідування даного кримінального провадження продовжено до шести місяців, тобто до 24.01.2026 року.

Цього ж дня, тобто 19 вересня 2025 року Івано-Франківським міським судом ОСОБА_5 , продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17 листопада 2025 року включно без визначення розміру застави.

Сторона кримінального провадження, яка звернулася з даним клопотанням зазначає, що 17 листопада 2025 закінчується чотирьох місячний строк запобіжного заходу, однак завершити досудове розслідування у вказаний строк не представляється можливим, оскільки необхідно завершити проведення призначених семи молекулярно-генетичних експертиз. Після завершення експертиз необхідно долучити до матеріалів кримінального провадження висновки експертів, які матимуть важливе значення для з`ясування обставин кримінального правопорушення, ознайомити з матеріалами кримінального провадження та речовими доказами потерпілу, підозрюваного, його захисника та законного представника, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, а виконання вказаних слідчих та процесуальних дій потребує додаткового часу. Проведення вказаних слідчих (розшукових) і процесуальних дій під час досудового розслідування має суттєве значення для всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин вчинення кримінального правопорушення й об`єктивного судового розгляду, дотримання основних засад кримінального провадження, зокрема верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини. Обставинами, які перешкоджали провести зазначені судові експертизи у двох місячний термін досудового розслідування є те, що речові докази та матеріали кримінального провадження почергово надсилаються на проведення різного роду судових експертиз.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та, посилаючись на наявність передбачених у ст. 177 КПК України ризиків та необхідність встановлення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, просить продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 на 60 днів, в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні просили застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю. Просили врахувати, що ОСОБА_5 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, має інвалідність та в умовах слідчого ізолятора немає належної медичної допомоги.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, встановлено наступне.

Як слідує з матеріалів клопотання, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Вигівка, Галицького району Івано-Франківської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, одружений, із неповною середньою освітою, офіційно не працюючий, раніше не судимий.

24 липня 2025 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, у порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 .

24 липня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

25 липня 2025 року Івано-Франківським міським судом ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 22.09.2025 включно, в межах строку досудового розслідування.

19 вересня 2025 року Івано-Франківським міським судом строк досудового розслідування даного кримінального провадження продовжено до шести місяців, тобто до 24.01.2026 року.

Цього ж дня Івано-Франківським міським судом ОСОБА_5 , продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17 листопада 2025 року включно без визначення розміру застави.

Обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: довідкою щодо проходження процедури психодіагностичного обстеження потерпілої ОСОБА_7 , допитом неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 , протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_5 , висновком судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_7 , протоколами допитів свідків, протоколом проведення обшуку та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Злочин, передбачений ч. 4 ст. 152 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зі змісту ст.197 КПК України випливає, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання, а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Прокурором також наведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились, а саме можливість підозрюваного:

п. 1 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює, що санкція статті передбачає покарання виключно у вигляді позбавлення волі та до нього може бути застосовано такий вид покарання у разі доведення його вини. Даний ризик підтверджується тим, що тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі у разі доведення його вини вже самі по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного до втечі за межі території України. Також підозрюваний є батьком п`яти дітей у зв`язку із чим для нього не буде жодних перешкод для перетину Державного кордону України;

п. 2 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

п. 3 незаконно впливати на потерпілу, свідків, шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни, наданих ними показань. Про неможливість запобігти такому ризику свідчить і той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку відносно нього;

п. 4 перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний ніде не працює, може не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду та переховуватись від органу досудового розслідування та суду;

п. 5 вчинити інше кримінальне правопорушення. На наявність такого ризику вказують обставити вчиненого кримінального правопорушення, яке розслідується у цьому кримінальному провадженні.

Як встановлено, застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, застави чи домашнього арешту не зможе запобігти зазначеним ризикам та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому наявні достатні підстави вважати, що тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, спрямований на забезпечення посилення контролю за місцем перебування підозрюваного, забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення ним інших кримінальних правопорушень та переховування, відтак запобігти вищевказаним ризикам шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, неможливо. Заявлені ризики на даний час продовжують існувати та не зменшились.

Вирішуючи дане клопотання, враховую вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 вказаних вище кримінальних правопорушень, характеризуючі особу підозрюваного дані.

У рішенні "Марченко проти України" Європейський суд з прав людини повторює, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, слідчий суддя бере до уваги вищезазначену правову позицію Європейського суду з прав людини, і приходить до висновку, що жоден із інших-альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

У той же час обставини, які зазначені підозрюваним та його захисником, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні даного клопотання, оскільки такі не виключають обґрунтованості підозри та наявність встановлених у судовому засіданні ризиків.

При цьому, слідчий суддя бере до уваги, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливе, оскільки інші види запобіжного заходу не виключатимуть вищенаведеним ризикам та не будуть співмірним тяжкості інкримінованому злочину.

Разом із тим, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Відповідно слідчий суддя приходить до переконання, що у судовому засіданні доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому клопотання підлягає задоволенню без визначення розміру застави.

Відтак приходжу до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків, тому продовження строків тримання під вартою ОСОБА_5 буде співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 219, 309, 395, 492, 496 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на строк 60 днів, в межах строку досудового розслідування - до 09 січня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 здійснювати у державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)».

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 11.11.2025 року.