Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 511/2721/25

Номер провадження: 1-кп/511/313/25

26 вересня 2025 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000456 від 24 червня 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Кулиничі Харківського району Харківської області, українця, громадянина України, працюючого по найму уприватних осіб, неодруженого, має на утриманні неповнолітню доньку, із середньою освітою, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України, -

сторони та інші учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

потерпіла ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 проживав у будинку своєї матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , протягом тривалого часу, а тому згідно з частиною 2 статті 3 Сімейного кодексу України та пункту 5 частини 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є членом однієї сім`ї.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 у 2024 році через судове рішення позбавила ОСОБА_3 реєстрації, він у період 2025 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, неодноразово розпочинав сварки з цього приводу, в ході яких спричиняв стосовно потерпілої ОСОБА_5 домашнє насильство у формі психологічного насильства, тобто кривдник ОСОБА_3 висловлюється стосовно неї нецензурною лайкою, погрожує, принижує її честь та гідність, а також економічне насильство у вигляді заборони перебувати за адресою її реєстрації.

Після систематичного скоєння домашнього насильства, ОСОБА_3 всупереч вимогам статті 28 Конституції України, Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», 12 червня 2025 року у денний час доби, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , знову посягнув на права і свободи, честь і гідність своєї матері ОСОБА_5 , з якою він перебуває у сімейних та близьких відносинах.

Так, ОСОБА_3 , в цей же день та час, безпричинно, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи характер та наслідки протиправних дій, бажаючи їх настання у вигляді погіршення психологічного стану останньої, нехтуючи її честю і гідністю, діючи умисно та цілеспрямовано, використовуючи перевагу у здоров`ї та фізичній силі, вчинив психологічне домашнє насильство відносно ОСОБА_5 , яке полягало у висловлюванні на її адресу словесних образ з використанням ненормативної лексики, погроз фізичної розправи, залякуванні та економічне насильство у вигляді заборони користуватися власним будинком.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного, економічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи, тобто кримінальне правопорушення, передбачене статтею 126-1 КК України.

Стислий виклад позиції учасників судового засідання.

Прокурор ОСОБА_4 просив призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців, згідно ст.75 КК України звільнивши його від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, покласти на нього обов`язки, передбачені п.1,п.2 ч.1, п.2, п.4 ч.3 ст.76 КК України, застосувати до нього обмежувальні заходи, передбачені п.5 ч.1 ст.91-1 КК України, направити його для прохлдження програми для кривдників строком на 3 (три) місяці.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у інкримінованому йому діянні визнав повністю, щиро розкаявся, зазначивши, що наразі перестав вживати алкогольні напої та налагодив відносини з матір`ю, працює (неофіційно), коштів на життя заробляє достатньо, проти запропонованого прокурором покарання не заперечує.

Потерпіла ОСОБА_5 підтвердила, що відносини з сином наразі налагодилися, а тому просила суворо його не карати, а призначити запропоноване прокурором покарання.

Висновки суду за результатами розгляду обвинувального акту.

Згідно з частиною 1, 2 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Вина обвинуваченого підтверджується дослідженими судом письмовими доказами:

-заявою ОСОБА_5 від 24 червня 2025 року, згідно якої вона просить притягнути до кримінальної відповідальності свого сина ОСОБА_3 , який за місцем її мешкання, постійно, систематично, відносно неї вчиняє домашнє насильство, останній раз 12 червня 2025 року вигнав її з дому;

-електронним рапортом, з якого вбачається, що надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 12 червня 2025 року о 12 годині 10 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 , син ОСОБА_3 не пускає до хати, заявник ОСОБА_5 ;

-копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 617245 відносно ОСОБА_3 за частиною 1 статті 173-2 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_3 висловлювався нецензурною лайкою в адресу своєї матері ОСОБА_5 , на зауваження не реагував;

-постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 20 травня 2025 року по справі № 511/1551/25, згідно якої ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП (протокол серії ВАД № 617245);

-копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 617431 відносно ОСОБА_3 за частиною 1 статті 173-2 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_3 не впустив до будинку свою матір ОСОБА_5 , висловлювався нецензурною лайкою на її адресу;

-постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 19 травня 2025 року по справі № 511/1577/25, згідно якої ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП (протокол серії ВАД № 617431);

-копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 617329 відносно ОСОБА_3 за частиною 3 статті 173-2 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, за адресою: АДРЕСА_2 , ображав нецензурною лайкою свою матір ОСОБА_5 ;

-постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 13 червня 2025 року по справі № 511/1951/25, згідно якої ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 173-2 КУпАП (протокол серії ВАД № 617329);

-копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 460081 відносно ОСОБА_3 за частиною 3 статті 173-2 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , ображав нецензурною лайкою свою матір ОСОБА_5 ;

-постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 13 червня 2025 року по справі № 511/1950/25, згідно якої ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 173-2 КУпАП (протокол серії ВАД № 460081);

-матеріалами ЄО № 6207 від 11 травня 2025 року;

-матеріалами ЄО № 6245 від 13 травня 2025 року;

-матеріалами ЄО № 6839 від 02 червня 2025 року;

-матеріалами ЄО № 6878 від 03 червня 2025 року.

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні вище зазначеного кримінального правопорушення, а його дії правильно кваліфіковані за статтею 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного, економічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

При призначенні покарання обвинуваченому, згідно з вимогами статей 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд враховує особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочину і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги частини 2 статті 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення правопорушення щодо особи похилого віку.

Із досудової доповіді, складеної Роздільнянським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області, вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як високий, однак орган пробації прийшов до висновку, що виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для запобігання правопорушень..

Відповідно до частини 1 статті 368 КПК України ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним призначити покарання обвинуваченому в межах санкції статті 126-1 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців.

Поряд з цим, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання і вважає за можливе, застосувавши статтю 75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з покладанням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Крім того, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого обмежвальний захід, передбачений п.5 ч.1 ст.91-1 КК України, а саме: направлення для проходження програми для кривдників строком на 3 (три) місяці).

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази відсутні.

Арешт в рамках кримінального провадження не накладався на майно.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

Керуючись статтями 100, 124, 174, 182, 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого статтею 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1, пунктами 2, 4 ч. 3 статті 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

На підставі пункту п`ятого частини 1 статті 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників строком на 3 (три) місяці.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази відсутні.

Арешт в рамках кримінального провадження на майно не накладався .

Запобіжний захід не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1