Справа № 355/2402/25
Провадження № 1-кс/355/522/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про арешт тимчасово вилученого майна

25 листопада 2025 року слідчий суддя Баришіського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Баришівського відділу Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0000527 від 13 листопада 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, -

УСТАНОВИВ:

19 листопада 2025 року до Баришівського районного суду Київської області надійшло клопотання про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивовано тим, що Слідчим відділом Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області розслідується кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000527 від 13 листопада 2025 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.11.2025 року близько 21 год. 30 хв. на автодорозі сполученням Київ-Харків в напрямку м. Харків водій попередньо ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (попередньо в стані А/С) керуючи автомобілем марки ГАЗ р.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в правій смузі для руху допустив зіткнення з причіпом марки «ГКБ» моделі «8352» р.н.з. НОМЕР_2 попереду їдучого автомобіля марки «КамАЗ» моделі «45143» р.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (тверезий, військовослужбовець в/ч НОМЕР_4 , на посаді командира відділення, старший солдат).

В ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «КАМАЗ» моделі «45143» з реєстраційним номером НОМЕР_3 з причіпом марки «ГКБ» моделі «8352» з реєстраційним номером НОМЕР_2 було вилучено та направлено на зберігання на територію майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н., с. Семенівка, вул. Піщана, 15.

Згідно технічного талону серії КВ № 099433 від 29.03.2023 автомобіль марки «КАМАЗ» моделі «45143» з реєстраційним номером НОМЕР_3 належить в/ч НОМЕР_4 .

Крім того, згідно технічного талону серії КВ № 149408 від 21.04.2025 причіп марки «ГКБ» моделі «8352» з реєстраційним номером 9173 Є5 також належить в/ч НОМЕР_4 .

Автомобіль марки «КАМАЗ» моделі «45143» з реєстраційним номером НОМЕР_3 з причіпом марки «ГКБ» моделі «8352» з реєстраційним номером НОМЕР_2 ,є засобом вчинення кримінального правопорушення, на кузові якого наявні сліди його вчинення, які є доказом вчинення кримінального правопорушення та можуть бути використані, як доказ фактів і обставин, що встановлюються під час досудового розслідування, тобто мають значення речового доказу. Таким чином, у відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, є достатні підстави вважати, що зазначений транспортний засіб відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та не застосування заходів забезпечення кримінального провадження, шляхом накладення арешту на таке майно, може призвести до його відчуження, знищення, перетворення або зміни.

13 листопада 2025 року слідчим в ході досудового розслідування винесено постанову про визнання автомобіля марки «КАМАЗ» моделі «45143» з реєстраційним номером НОМЕР_3 з причіпом марки «ГКБ» моделі «8352» з реєстраційним номером НОМЕР_2 речовим доказом у кримінальному провадженні.

Окрім того, 13 листопада 2025 року постановою слідчого призначено судову інженерно-технічну експертизу, з метою з`ясування технічного стану системи робочого гальма, рульового керування та елементів підвіски автомобіля марки «КАМАЗ» моделі «45143» з реєстраційним номером НОМЕР_3 з причіпом марки «ГКБ» моделі «8352» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , об`єктивність проведення якої полягає у збереженні стану, в якому знаходився вказаний автомобіль на момент вчинення злочину та відразу після нього.

У зв`язку із викладеним, виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно. Застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження необхідне для забезпечення збереження речового доказу, запобігання можливості його знищення, перетворення та відчуження, а також для забезпечення проведення судових експертиз в рамках розслідування даного кримінального провадження.

Без накладення арешту на вищевказане майно може призвести і призведе до інтересів держави та суспільства, які гарантовані нормами діючого законодавства.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Вказані відомості внесені до ЄРДР 13 листопада 2025 року під номером за №0000527.

Ухвалою ВП №1 Броварського РП у Київській області від 01.11.2025 року визнано речовими доказами вказане вище майно.

Проведення досудового розслідування доручено слідчим СВ Броварського РУП ГУНП в Київської області ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Старшим слідчим слідчої групи визнано ОСОБА_6 .

Постановою від 13.11.2025 року визначено групу прокурорів, що здійснюватимуть повноваження прокурора у даному кримінальному провадженню прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Старшим прокурором групи прокурорів визначено прокурора Баришівського окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 .

Слідчий СВ Броварського РУП ГУНП в Київської області, прокурор Баришівського окружної прокуратури Київської області в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомляв, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Клопотання підтримує в повному обсязі.

Представник власника - в/ч НОМЕР_4 автомобіля марки «КАМАЗ» моделі «45143» з реєстраційним номером НОМЕР_3 з причіпом марки «ГКБ» моделі «8352» з реєстраційним номером НОМЕР_2 не з`явився, про причини неявки не повідомляли.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Загальні вимоги щодо порядку застосування будь-яких заходів забезпечення визначені статтями 131 та 132 КПК України.

Стаття 170 КПК встановлює, що арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом кримінального правопорушення.

При цьому, згідно з абз. 1 ч. 3 ст. 171 КПК України для збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно може бути речовим доказом.

Водночас, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України. До таких ризиків відноситься можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Також положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді визначено необхідність арешту майна.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для третіх осіб.

Отже, з аналізу зазначених норм КПК України, при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя має встановити:

1) існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину такої тяжкості, що дозволяє застосування арешту майна;

2) таке майно, відноситься до виду майна, на яке можна накладати арешт та перебуває у власності осіб, щодо майна яких його дозволено накладати арешт;

3) таке майно відповідає ознакам речовим доказом;

4) за допомогою арешту можливо досягнути завдань, для виконання яких прокурор звертається із клопотанням;

5) наслідки арешту майна для осіб, чиї права обмежуються, будуть розумними та співрозмірними із завданнями цього кримінального провадження.

З урахуванням вказаного, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення сторін, слідчий суддя, встановлюючи наявність зазначених вище обставин, приходить до таких висновків.

Як зазначалося вище, арешт з метою збереження речового доказу може накладатися на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи.

Обмежень чи заборон щодо накладення на таке майно арешту слідчим суддею не встановлено. З огляду зазначене, слідчий суддя дійшов висновку, що відповідне майно може бути арештоване з метою, вказаною у клопотанні.

Як зазначалося вище, арешт на майно може бути накладено з метою збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до частини першої зазначеної статті речовими доказами, зокрема, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення тощо.

Відповідно до частини 5 статті 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Частиною 2 статті 170 КПК України передбачено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно з частиною 3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З досліджених матеріалів долучених до клопотання, наявні достатні підстави вважати, що майно, яке було вилучено автомобіль марки «КАМАЗ» моделі «45143» з реєстраційним номером НОМЕР_3 , який згідно технічного талону серії КВ № 099433 від 29.03.2023 належить в/ч НОМЕР_4 з причіпом марки «ГКБ» моделі «8352» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , який згідно технічного талону серії КВ № 149408 від 21.04.2025 також належить в/ч НОМЕР_4 , є доказами кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, а його арешт необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів, проведення всіх необхідних слідчих дій та судових експертиз для встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення (злочину) та прийняття законного рішення у відповідності до положень ст. 2 КПК України, та не створюватиме негативних наслідків для третіх осіб.

Відповідно до статті 174 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою забезпечення речових доказів, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.131,132,170,171 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Баришівського відділу Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0000527 від 13 листопада 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на автомобіль марки «КАМАЗ» моделі «45143» з реєстраційним номером НОМЕР_3 , який згідно технічного талону серії КВ № 099433 від 29.03.2023 належить в/ч НОМЕР_4 з причіпом марки «ГКБ» моделі «8352» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , який згідно технічного талону серії КВ № 149408 від 21.04.2025 також належить в/ч НОМЕР_4 , із забороною його відчуження та розпоряджання до моменту прийняття рішення по кримінальному провадженню та забороною користування до проведення судових експертиз.

2. Дозволити слідчому, прокурору використовувати дане майно під час проведення слідчих дій та призначення судових експертиз.

Контроль за виконанням покласти на Баришівський відділу Броварської окружної прокуратури Київської області.

Копію ухвали надіслати прокурору та іншим зацікавленим особам.

Ця ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Баришівського районного суду ОСОБА_1