Провадження № 1-кс/211/1930/25
У Х В А Л А

іменем України

19 листопада 2025 року слідчий суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001193 від 17.11.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

встановив:

прокурор звернувся до слідчого судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене 18.11.2025 року в ході огляду місця події лісосмуга в м. Кривий Ріг, за координатами 47.8994582, 33.4505344, а саме: предмет схожий на шампур з деревьянним руків`ям.

Клопотання мотивоване тим, що 17.11.2025 до ЧЧ ВП №1 Криворізького РУП надійшло повідомлення про те, що 17.11.2025 приблизно о 03:56 годині неподалік будинку №8 по вулиці Миколи Ткачова в Довгинцівському районі м.Кривого Рогу неповнолітньому ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , нанесли ножове поранення в область серця. Від отриманої травми, неповнолітній ОСОБА_4 помер до прибуття працівників швидкої медичної допомоги. (ЄО № 27576 від 17.11.2025).

Дані відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001193 від 17.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

18.11.2025 старшим слідчим відділення поліції №1 Криворізького РУП був складений протокол огляду місця події, а саме лісосмуга в м. Кривий Ріг, за координатами 47.8994582, 33.4505344, де було виявлено та вилучено предмет схожий на шампур з деревьянним руків`ям.

Згідно до вимог ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

На підставі постанови слідчого у кримінальному провадженні вилучене у ході проведення огляду місця події, майно в порядку ст. 98 КПК України визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0001193 від 17.11.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ який був вилучений стороною кримінального провадження, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.

У відповідності з п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно яке використане як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегло на собі його сліди.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК арешт майна відноситься до заходів забезпечення кримінального провадження, та застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК порядку.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

З метою забезпечення збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним в ст. 98 КПК України, тобто може бути речовим доказом. Вилучені під час проведення обшуків вище перелічене майно мають значення речових доказів та підтверджують факт скоєння злочину.

Враховуючи, що згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, - заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, виникла необхідність накласти арешт на перелічене тимчасово вилучене майно, з метою уникнення можливості приховання, пошкодження або передачі вказаного майна, що суттєво впливатиме на повне та об`єктивне проведення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню.

Таким чином, з метою забезпечення збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним в ст. 98 КПК України, тобто може бути речовим доказом. Вилучені під час проведення огляду місця події вище перелічене майно мають значення речових доказів та підтверджують факт скоєння злочину .

Приймаючи до уваги вищевикладене, з метою збереження речових доказів є необхідність накладення арешту на зазначене вище тимчасово вилучене майно

Якщо не накласти арешт на вищевказане майно, існує реальна загроза можливості його пошкодження, псування, знищення, тому слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 108, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ухвалив:

Клопотання прокурора Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001193 від 17.11.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 18.11.2025 року в ході огляду місця події лісосмуга в м. Кривий Ріг, за координатами 47.8994582, 33.4505344, а саме: предмет схожий на шампур з деревьянним руків`ям.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СВ ВП №1 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , на яку покласти обов`язок визначення місця зберігання майна, щодо якого застосовано арешт, з урахуванням вимог постанови КМУ № 1104 від 19 грудня 2012 року "Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України", якою затверджено "Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1