МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
В И Р О К

іменем України

Справа № 171/2276/17

Провадження № 1-кп/210/141/25

10 вересня 2025 року

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу в складі:

Головуючої - судді ОСОБА_1

за участі секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

сторони та учасники кримінального провадження, які приймали участь у судовому розгляді: прокурор ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_8 , захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 08 серпня 2017 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №000979 щодо:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Мар`янське, Дніпропетровської області, громадянин України, неодружений, офіційно не працевлаштований, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , засуджений:

- 11 червня 2024 року Святошинським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке є у його власності,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 286 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

08.08.2017 року, приблизно о 12.30 годин (точний час досудовим розслідуванням встановити не надалось можливим), у світлий час доби, він, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 21140», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належать ОСОБА_11 , який зареєстрований: АДРЕСА_3 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 25.11.2006, рухався по сухому покриттю проїжджої частини автодороги Н-23 сполученням Кіровоград-Запоріжжя, по вул. Гагаріна в с. Мар`янське Апостолівського району Дніпропетровської області, зі сторони м. Нікополь у напрямку м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, з перевищенням дозволеної швидкості руху 93.8...98.2 км/год. у населеному пункті, тим самим грубо порушуючи вимоги п. 12.4. Правил дорожнього руху України, згідно до якого «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.».

У цей час, у попутному напрямку по вул. Гагаріна в с. Мар`янське Апостолівського району Дніпропетровської області, рухався моторолер "Муравей", без реєстраційного номеру, під керуванням водія ОСОБА_12 з пасажиром ОСОБА_13 . Водій моторолера "Муравей", без реєстраційного номеру, ОСОБА_12 не переконався у свою чергу, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, в порушення вимог п.п. 10.1., 10.4. Правил дорожнього руху України, згідно до яких «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам рух» та «Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїжджій частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїжджої частини. дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїжджій частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїжджій частині і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот», не надав дорогу автомобілю «ВАЗ 21140», який продовжував рухатися в попутному йому напрямку позаду, із крайньої правої сторони дороги почав виконувати маневр лівостороннього повороту. У ході подальшого зближення транспортних засобів, водій автомобіля «ВАЗ 21140» ОСОБА_8 виїхав на полосу зустрічного руху, де в районі е/о №6/72 по вул. Гагаріна в с. Марянське, Апостолівського району, Дніпропетровській області, на полосі зустрічного руху відбулось зіткнення правою передньою частиною автомобіля «ВАЗ 21140», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з лівою задньою бічною частиною моторолера "Муравей", без реєстраційного номеру.

Своїми діями водій моторолера "Муравей", без реєстраційного номеру, ОСОБА_12 порушив вимоги п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, які знаходиться у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної події.

Своїми діями водій автомобіля «ВАЗ 21140», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 грубо порушив вимоги п.п. 12.3, 12.4, 12.9 (6), Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

п. 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.».

п. 12.9 (6) «Водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7. на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 Правил».

Порушення Р. 12.3 Правил Дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 знаходиться у причинному зв`язку з характером та наслідками настання дорожньо-транспортної події, внаслідок якої ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження, а саме: садно на верхній повіці правого ока; три садна у лобно-скроневій області праворуч; садно у волосистій частині голови, у потиличній області ліворуч, на тлі садна забійна рана; три садна на задній поверхні правої верхньої кінцівки, в місці проекції ліктьового суглобу; ділянка осадження шкіри на задній поверхні тулуба праворуч, в усіх його третинах, на відстані 110,0см вище від підошвової поверхні стопи до нижнього її краю; садно у поперековому відділі спини ліворуч, на відстані 101,0см вище від підошвової поверхні стопи до нижнього його краю; садно на правій сідниці по центру, на відстані 89,0см вище від підошвової поверхні стопи до нижнього його краю; три садна на внутрішній поверхні лівого стегна, у нижній його третині, на відстані 46,0см вище від підошвової поверхні стопи до нижнього його краю; садно на зовнішній поверхні правої гомілки, у середній та верхній його третинах, на відстані 22,0см вище від підошвової поверхні стопи до нижнього його краю; скальпована рана на лівій задньо-бічній поверхні шиї, у нижній та середній її третинах, на відстані 146,0см вище від підошвової поверхні стопи до нижнього її краю; забійна рана на передньо-внутрішній поверхні лівої стопи, У середній та верхній її третинах; крововиливи в товщі м`яких покривних тканин голови, у лівій тім`яній, потиличній області праворуч та по центру, та у тім`яній області праворуч; дифузні крововиливи під м`якими мозковими оболонками обох півкуль мозку та мозочка; темно-червона рідка кров у бічних шлуночках мозку.

Всі виявлені тілесні ушкодження прижиттєві, виникли у короткий проміжок часу, незадовго до настання смерті, від дії тупого твердого предмета (предметів) або при ударі об такий (такі), що не виключено за умов дорожньо-транспортної пригоди при механізмі травми внаслідок зіткнення моторолеру та легкового автомобіля, що рухалися; у сукупності за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості, як небезпечні для життя, які знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_12 , яка настала в СЛАЗПСМ с. Мар`янське КЗ «Зеленодольська міська лікарня» ДОР в 15.00 годин 08.08.2017 року.

Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження, а саме: внутрішньочерепна травма: по одній ділянці осадження шкіри у лобній області праворуч та ліворуч, у виличній області ліворуч, на переніссі та кінчику носа, на верхній губі по центру та на передній поверхні підборіддя; забійна рана на тлі садна на верхній губі; крововилив на слизовій оболонці нижньої губи по центру; крововиливи в товщі м`яких покривних тканин голови у лобній області та у тім`яній області праворуч; крововиливи під м`якими оболонками на випуклій та зовнішній поверхнях мозку обох лобних часток та на випуклій поверхні лівої потиличної частки; рідка кров в бічних шлуночках мозку; тупа травма шиї, тулуба: ушкодження зв`язок шийного відділу хребта в проекції 1-2-ого хребців; крововиливи в м`яких тканинах шиї; перелом лівої ключиці; переломи 1,2,3,4,5,6,7,8,9-ого ребер ліворуч по біля хребетній лінії з ушкодженням пристінкової плеври, 3,4,5-ого ребер ліворуч по середньо ключичній лінії, 2-ого ребра ліворуч по білягрудинній лінії; 1,2-ого ребер праворуч по біля хребетній лінії; ушкодження лівої легені; садно на задній поверхні тулуба праворуч, у всіх його третинах, на відстані 81,0см вище від підошвової поверхні стопи до нижнього його краю; тупа травма кінцівок: два садна на лівій сідниці, на відстані 76,0см вище від підошвової поверхні стопи до нижнього його краю; садно на задній поверхні правої гомілки, у верхній її третині, на відстані 40,0см вище від підошвової поверхні стопи; на тлі садна забійна рана; два садна на передній поверхні правого стегна, у нижній його третині, на відстані 44,0см вище від підошвової поверхні стопи до нижнього його краю синець на передньо-внутрішній поверхні лівого стегна, у нижній його третині, на відстані 42,0см вище від підошвової поверхні стопи до нижнього його краю; крововилив в м`яких тканинах на передній поверхні лівого стегна.

Всі виявлені тілесні ушкодження прижиттєві, виникли у короткий проміжок часу, незадовго до настання смерті, від дії тупого твердого предмета (предметів) або при ударі об такий (такі), що не виключено за умов дорожньо-транспортної пригоди при механізмі травми внаслідок зіткнення моторолера та легкового автомобіля, що рухалися; у сукупності за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості, як небезпечні для життя, які знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_13 , яка настала на місці події.

Враховуючи вищевикладене, дії ОСОБА_8 кваліфікуються за ч.3 ст. 286 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть декількох потерпілих.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви їх оцінки

Відповідно до статті 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. За вимогами статті 95 КПК України суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 спочатку вину не визнавав. У подальшому вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Надав показання, згідно яких 08 серпня 2017 року він керував транспортним засобом ВАЗ 21140. Побачивши на дорозі транспортний засіб «Муравей» не встиг зреагувати, почав запізно гальмувати та вдарив передньою частиною ВАЗ 21140 моторолер «Муравей». У стані алкогольного сп`яніння не перебував. Цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди визнає, цивільний позов про відшкодування моральної шкоди частково. Просив призначити мінімальне покарання.

Представник потерпілого виконавчого комітет Зеленодольської міської ради правом участі в судових засіданнях не скористалась, надали заяву про розгляд справи без її участі.

Потерпіла ОСОБА_14 , особисто отримували повідомлення про дату, час та місце розгляду справи неодноразово викликалась у судові засідання (Т. 6, а.с. 62, 64, 112), проте правом участі у судовому розгляді не скористалась.

На виконання вимог статті 349 КПК України з`ясовано думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження. За клопотанням сторін кримінального провадженя, судом досліджені протоколи слідчих дій, висновки експертиз, змагальні докази - постанови про визнання речових доказів, ухвали про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, характеризуючі матеріали.

Статтею 22 КПК встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, враховуючи, що відповідно до вимог кримінального процесуального закону, тягар доведення обґрунтованості обвинувачення та, відповідно, надання доказів винуватості покладено на сторону обвинувачення, суд з власної ініціативи не може вживати активних дій для забезпечення явки свідків, які були допитані на стадії досудового розслідування, оскільки це суперечитиме засаді об`єктивності і неупередженості суду, відображеної, зокрема, у частині 6 статті 22 КПК.

Клопотань про допит свідків та потерпілих від сторони обвинувачення, а так само і захисту не надходило.

Окрім безпосередньо отриманих під час судового розгляду показань обвинуваченого, вина ОСОБА_8 у вчиненні злочину за частиною 3 статті 286 КК України підтверджується дослідженими, з урахуванням позицій учасників судового провадження, письмовими доказами та висновками експертиз.

Протоколом огляду місця події, схемою та фототаблицями до нього від 08.08.2017, складеного на місці дорожньо-транспортної пригоди - в районі е/о №6/72 по вул. Гагаріна в с. Марянське, Апостолівського району, Дніпропетровській області, зафіксовано місце зіткнення правою передньою частиною автомобіля «ВАЗ 21140», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з лівою задньою бічною частиною моторолера "Муравей", без реєстраційного номеру, слідова картина, ушкодження, які отримали траспортні засоби, та їх місце розташування після зіткнення (Т.1 мат. КП, а.с. 3- 19).

Відповідно до висновку про результати медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп"яніння за № 38 від 08.08.2017, ОСОБА_8 у стані алкогольного сп"яніння на момент ДТП не перебував (Т. 1 мат. КП, а.с. 20).

З висновку судово-медичного експерта № 211 від 12.07.2017р. вбачається, що ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження, а саме: садно на верхній повіці правого ока; три садна у лобно-скроневій області праворуч; садно у волосистій частині голови, у потиличній області ліворуч, на тлі садна забійна рана; три садна на задній поверхні правої верхньої кінцівки, в місці проекції ліктьового суглобу; ділянка осадження шкіри на задній поверхні тулуба праворуч, в усіх його третинах, на відстані 110,0см вище від підошвової поверхні стопи до нижнього її краю; садно у поперековому відділі спини ліворуч, на відстані 101,0см вище від підошвової поверхні стопи до нижнього його краю; садно на правій сідниці по центру, на відстані 89,0см вище від підошвової поверхні стопи до нижнього його краю; три садна на внутрішній поверхні лівого стегна, у нижній його третині, на відстані 46,0см вище від підошвової поверхні стопи до нижнього його краю; садно на зовнішній поверхні правої гомілки, у середній та верхній його третинах, на відстані 22,0см вище від підошвової поверхні стопи до нижнього його краю; скальпована рана на лівій задньо-бічній поверхні шиї, у нижній та середній її третинах, на відстані 146,0см вище від підошвової поверхні стопи до нижнього її краю; забійна рана на передньо-внутрішній поверхні лівої стопи, У середній та верхній її третинах; крововиливи в товщі м`яких покривних тканин голови, у лівій тім`яній, потиличній області праворуч та по центру, та у тім`яній області праворуч; дифузні крововиливи під м`якими мозковими оболонками обох півкуль мозку та мозочка; темно-червона рідка кров у бічних шлуночках мозку.

Всі виявлені тілесні ушкодження прижиттєві, виникли у короткий проміжок часу, незадовго до настання смерті, від дії тупого твердого предмета (предметів) або при ударі об такий (такі), що не виключено за умов дорожньо-транспортної пригоди при механізмі травми внаслідок зіткнення моторолеру та легкового автомобіля, що рухалися; у сукупності за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості, як небезпечні для життя, які знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_12 , яка настала в СЛАЗПСМ с. Мар`янське КЗ «Зеленодольська міська лікарня» ДОР в 15.00 годин 08.08.2017 року.

З висновку судово-медичного експерта № 212 від 12.07.2017р. встановлено, що ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження, а саме: внутрішньочерепна травма: по одній ділянці осадження шкіри у лобній області праворуч та ліворуч, у виличній області ліворуч, на переніссі та кінчику носа, на верхній губі по центру та на передній поверхні підборіддя; забійна рана на тлі садна на верхній губі; крововилив на слизовій оболонці нижньої губи по центру; крововиливи в товщі м`яких покривних тканин голови у лобній області та у тім`яній області праворуч; крововиливи під м`якими оболонками на випуклій та зовнішній поверхнях мозку обох лобних часток та на випуклій поверхні лівої потиличної частки; рідка кров в бічних шлуночках мозку; тупа травма шиї, тулуба: ушкодження зв`язок шийного відділу хребта в проекції 1-2-ого хребців; крововиливи в м`яких тканинах шиї; перелом лівої ключиці; переломи 1,2,3,4,5,6,7,8,9-ого ребер ліворуч по біля хребетній лінії з ушкодженням пристінкової плеври, 3,4,5-ого ребер ліворуч по середньо ключичній лінії, 2-ого ребра ліворуч по білягрудинній лінії; 1,2-ого ребер праворуч по біля хребетній лінії; ушкодження лівої легені; садно на задній поверхні тулуба праворуч, у всіх його третинах, на відстані 81,0см вище від підошвової поверхні стопи до нижнього його краю; тупа травма кінцівок: два садна на лівій сідниці, на відстані 76,0см вище від підошвової поверхні стопи до нижнього його краю; садно на задній поверхні правої гомілки, у верхній її третині, на відстані 40,0см вище від підошвової поверхні стопи; на тлі садна забійна рана; два садна на передній поверхні правого стегна, у нижній його третині, на відстані 44,0см вище від підошвової поверхні стопи до нижнього його краю синець на передньо-внутрішній поверхні лівого стегна, у нижній його третині, на відстані 42,0см вище від підошвової поверхні стопи до нижнього його краю; крововилив в м`яких тканинах на передній поверхні лівого стегна.

Всі виявлені тілесні ушкодження прижиттєві, виникли у короткий проміжок часу, незадовго до настання смерті, від дії тупого твердого предмета (предметів) або при ударі об такий (такі), що не виключено за умов дорожньо-транспортної пригоди при механізмі травми внаслідок зіткнення моторолера та легкового автомобіля, що рухалися; у сукупності за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості, як небезпечні для життя, які знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_13 , яка настала на місці події.

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , актовий запис 200 від 16.08.2017 вбачається, що ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 27 років (Т. 1 мат. КП, а.с. 150).

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , актовий запис 199 від 16.08.2017 вбачається, що ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 33 роки (Т. 1 мат. КП, а.с. 151).

Згідно висновкому експерта №8/10.4/260 від 24.10.2017 року на вирішення судової експертизи поставлене питання: «Який кут між повздовжніми осями автомобіля «ВАЗ 21140» та мотороллера «Муравей» був в момент зіткнення?»

Відповідь: «При первинному контакті повздовжні осі автомобіля «ВАЗ 21140» р.н. НОМЕР_1 та мотороллера «Муравей» р.н. знаходилися під кутом 45 (+-10) градусів, відносно автомобіля «ВАЗ 21140» р.н. НОМЕР_1 (Т2, а.с.20-32).

Згідно висновку експерта №8/10.1/267 від 11.10.2017 року на вирішення судової експертизи поставлене питання: «Яка буда мінімально можлива швидкість автомобіля «ВАЗ 21140» реєстраційний номер НОМЕР_1 перед гальмуванням, виходячи з вказаної постанові довжини сліду гальмування та відстані пересування в заносі?»

Відповідь: «мінімально можлива швидкість руху автомобіля «ВАЗ 21140» виходячи із заданої довжини сліду гальмування його лівого переднього колеса та відстані пересування автомобіля в заносі, складає 93,9…98,2 км/год. (Т2, а.с.61-62)

З протоколу слідчого експерименту від 10.10.2017 року встановлено, що подія мала місце в населеному пункті, де допустима швидкість транспортних засобів становить 60 км/год, в світлий час доби, на сухому асфальтобетонному покритті проїзної частини. Видимість дороги та її елементів достатня, оглядовість не обмежена. Автомобіль ВАЗ 21140 в технічно справному стані, без вантажу та пасажирів. Моторолер «Муравей» в технічному справному стані без вантажу, з одним пасажиром, рухався по половині дороги призначеній для руху в напрямку м. Кривий Ріг. В умовах місця пригоди водій моторолера виконував поворот ліворуч (Т2, а.с.63-74).

Згідно висновку експерта №8/10.1/267 від 11.10.2017 року мінімально можлива швидкість руху автомобіля «ВАЗ 21140» виходячи із заданої довжини сліду гальмування його лівого переднього колеса та відстані пересування автомобіля в заносі, складає 93,9…98,2 км/год. (Т2, а.с.61-62)

Згідно висновку експерта №10.1/073 від 22.11.2017 року в даній дорожній обстановці, викладеній в постанові про призначення експертизи та яка підтверджується матеріалами кримінального провадження водій автомобіля ВАЗ 21140, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.12.3, 12.4 та 12.9 ПДР.

Згідно висновку експерта №10.1/073 від 22.11.2017 року встановлено:

1. В даній дорожній обстановці, викладеній в постанові про призначення експертизи та яка підтверджується матеріалами кримінального провадження водій автомобіля ВАЗ 21140, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.12.3, 12.4 та 12.9 ПДР.

2. У тому випадку, якщо швидкість руху моторолера в умовах місця пригоди була такою, що він 5.8 м долав за 2.41 с, як вказує свідок ОСОБА_15 , то при заданих, постановою про призначення експертизи, вихідних даних та які підтверджуються матеріалами справи водій автомобіля ВАЗ 21140, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 мав технічну можливість запобігти зіткненню з моторолером при фактичній швидкості руху та своєчасним застосуванням максимально ефективного гальмування з зупинкою автомобіля до смуги руху моторолера «Муравей».

У тому випадку, якщо швидкість руху моторолера в умовах місця пригоди була такою, що він 13,85 м долав за 1,8 с, як вказує свідок ОСОБА_8 , то при заданих, постановою про призначення експертизи, вихідних даних та які підтверджуються матеріалами справи водій автомобіля ВАЗ 21140, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 не мав технічної можливості запобігти зіткненню з моторолером при фактичній швидкості руху та своєчасним застосуванням максимально ефективного гальмування з зупинкою автомобіля до смуги руху моторолера «Муравей».

3. При заданому, постановою про призначення експертизи, механізмі пригоди та який підтверджується матеріалами справи дії водія автомобіля ВАЗ ОСОБА_8 , в частині вибору швидкості руху в населеному пункті, не відповідали вимогам п.п. 12.4 та 12.9 ПДР.

За умови розвитку обставин механізму пригод викладеного свідком ОСОБА_15 ( моторолер 5,8 м. долав за 2.41с) при заданому постановою про призначення експертизи, механізмі пригоди та який підтверджується матеріалами справи дії водія автомобіля ВАЗ ОСОБА_8 не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР, що з технічної точки зору, перебувало у причинному зв`язку з настанням події.

При заданому постановою про призначення експертизи, механізмі пригоди та який підтверджується матеріалами справи дії водія автомобіля ВАЗ ОСОБА_8 , які не відповідали вимогам п. 12.4 та 12.9 ПДР, що з технічної точки зору, не перебували у причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

За умови розвитку обставин механізму пригод викладеного свідком ОСОБА_8 (моторолер 13,85 м. долав за 1,8с) при заданому постановою про призначення експертизи, механізмі пригоди та який підтверджується матеріалами справи дії водія автомобіля ВАЗ ОСОБА_8 не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР, що з технічної точки зору, не перебувало у причинному зв`язку з настанням події даної ДТП.

При заданому постановою про призначення експертизи, механізмі пригоди та який підтверджується матеріалами справи дії водія автомобіля ВАЗ ОСОБА_8 дії, які не відповідали вимогам п.п.12.4 та 12.9 ПДР з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з настанням події даної ДТП.

4. В даній дорожній обстановці, викладеній в постанові про призначення експертизи та яка підтверджується матеріалами кримінального провадження водій моторолера «Муравей» ОСОБА_12 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.10.1 та 10.4 ПДР.

5. При заданих постановою про призначення експертизи вихідних даних та які підтверджуються матеріалами справи водій моторолера ОСОБА_12 мав технічну можливість запобігти зіткненню вищевказаних ТЗ своєчасним виконанням ним вимог п.п.10.1 та 10.4 ПДР, виконання яких було необхідною умовою для уникнення подій з його боку і для їх виконання у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому виконати зазначені вимоги ПДР.

6. При заданому постановою про призначення експертизи, механізмі пригоди та який підтверджується матеріалами справи дії водія моторолера «Муравей» ОСОБА_12 не відповідали вимогам п.п.10.1 та 10.4 ПДР, що з технічної точки зору, перебувало у причинному зв`язку з настанням події даної ДТП.

7. Дане питання виходить за межі компетенції авто технічних експертів. (Т2, а.с.80-93).

З висновку експерта № 10.1-10.4/025 від 22.09.2022 за результатами проведення комплексної судової інженерно-технічної експертизи з дослідження обставин і механізму ДТП та транспортної трасології вбачається наступне (Т. 5, а.с 143-172).

В ході проведеного комплексного експертного дослідження було встановлено, що відомості в частині того, що:

- моторолер змінив напрямок руху перебуваючи на відстані 4.8м до е/о №6/72 (свідок ОСОБА_15 );

- у момент зіткнення моторолер розташовувався таким чином, що відстань від осі правого та лівого задніх його коліс до правого краю проїжджої частини дороги становила, відповідно, 1.7 та 2.5м, при цьому місце контакту на моторолері розташовано на лівому борті вантажної платформи моторолера, на відстані 0.1 м від її переднього кута та на відстані 1.7м до електроопори № 6/72 і 2.9м від правого краю проїжджої частини дороги (свідок ОСОБА_15 );

- з моменту зміни напрямку руху до моменту зіткнення моторолер подолав 5.8м (свідок ОСОБА_15 );

- моторолер змінив напрямок руху перебуваючи на відстані 15.0м до е/о №6/72 (свідок ОСОБА_8 );

- у момент зіткнення моторолер розташовувався таким чином, що відстань від осі правого заднього та переднього коліс до правого краю проїжджої частини дороги становила, відповідно, 1.9 та 3.0м при цьому вісь його переднього колеса розташовувалась на відстані 0.95м до опори електричної мережі №6/72. А місце контакту на моторолері розташовано на лівому борті вантажної платформи моторолера, на відстані 3.3м до електроопори № 6/72 та на відстані 2.95м від правого краю проїжджої частини дороги (свідок ОСОБА_8 );

- з моменту зміни напрямку руху до моменту зіткнення моторолер подолав 13.85м (свідок ОСОБА_8 );

- відстань від автомобіля ВАЗ до моторолера, який розпочав виконання маневру, становила 8м, за умови розташування моторолера під кутом 35... 45° до меж проїзної частини дороги у момент зіткнення (покази свідка ОСОБА_8 під час допиту 06.10.2017 (т 2 а.с.55-56) та покази підозрюваного ОСОБА_8 під час допиту від 15.12.2017 (т 2 а.с. 139-142), як окремо так і в комплексі, з технічної точки зору, не могли мати місце в умовах місця пригодипозбавлені технічного сенсу, є не спроможними та такі, що не підтверджуються проведеним дослідженням, а тому вони не були прийняті ддля дослідження обставин і механізму ДТП, яке необхідне для відповіді на поставлені запитання.

В ході проведеного комплексного експертного дослідження було встановлено, що відомості в частині того, що:

-значення швидкості руху автомобіля ВАЗ, рівного 60км/год (свідки ОСОБА_16 і ОСОБА_15 );

-значення швидкості руху моторолера:

30...25км/год про яке свідок ОСОБА_15 вказував, як на досудовому розслідуванні від 04.10.2017 так і у суді;

30км/год про яке свідок ОСОБА_8 вказував на досудовому розслідуванні під час допиту від 06.10.2017 та в якості підозрюваного від 15.12.2017;

при якому моторолер статист ділянку довжиною 13.85м долав за 1.8с (свідок ОСОБА_8 ) в умовах місця пригоди могли мати місце оскільки вони не можуть буди спростовані чи підтверджені проведеним експертним дослідженням, а тому вони були прийняті для дослідження обставин і механізму пригоди, яке необхідне для відповіді на поставлені запитання.

В ході проведеного комплексного експертного дослідження було встановлено, що відомості в частині того, що:

- моторолер почав змінювати напрямок руху перед автомобілем на відстані менше ніж за 100м (вказано в ухвалі суду від 20.09.2021 з показів свідка ОСОБА_8 );

- відстань від автомобіля ВАЗ до моторолера, який розпочав виконання маневру, становила 10м (покази свідка ОСОБА_8 під час допиту від 06.10.2017 та покази підозрюваного ОСОБА_8 під час допиту від 15.12.2022;

- відстань від автомобіля ВАЗ до моторолера, який розпочав виконання маневру, становила 8м, за умови розташування моторолера під кутом 55° до меж проїзної частини дороги у момент зіткнення (покази свідка ОСОБА_8 під час допиту від 06.10.2017 та покази підозрюваного ОСОБА_8 під час допиту від 15.12.2022;

- в момент зміни напрямку руху моторолер рухався правим заднім колесом по межі проїзної частини дороги з узбіччям (свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_8 );

- для запобігання пригоді ОСОБА_16 гальмування не застосовував (покази ОСОБА_8 на досудовому розслідуванні від 06.10 та 15.12.2017);

- для запобігання пригоді ОСОБА_8 гальмування не застосовував, а навпаки із-за інерційних переміщень його тіла, які виникли від зіткнення транспортних засобів він натиснув на педаль акселератора і після зіткнення автомобіль намагався прискоритись (покази обвинуваченого ОСОБА_8 в суді), як окремо так і в комплексі могли мати місце - є спроможними, з технічної точки зору, а тому вони були прийняті для дослідження обставин і механізму ДТП, яке необхідне для відповіді на поставлені питання.

Відомості в частині того, що слід від колеса зазначений в схемі та який має довжину 17.0м не належить керованому ОСОБА_8 автомобілю, тому, що той слід мав продовження далі за його автомобілем (покази обвинуваченого ОСОБА_16 під час допиту в суді), не позбавлені технічного сенсу, могли мати місце в умовах місця пригоди - можуть бути спроможними, з технічної точки зору. До більш категоричного висновку можливо прийти лише після дослідження ознак, які відобразилися у вказаному сліді та отримання відомостей і про інший транспортний засіб.

В ході комплексного дослідження було встановлено, що зафіксовані в схемі до протоколу огляду місця пригоди від 08.08.2017 криволінійні сліди переднього лівого колеса автомобіля ВАЗ на поверхні яких спостерігаються, розміщені під кутом дугоподібні траси (мал. 18) -ознаки переміщення у поперечному напрямку колеса, яке обертається, є слідами бічного ковзання (заносу), колеса, яке обертається, не виключено, що під дією сили тяги коли відбувається проковзування колеса, а не його гальмування.

Зафіксовані в схемі до протоколу огляду місця пригоди від 08.08.2017 криволінійні сліди переднього лівого колеса автомобіля ВАЗ могли утворитися під час коли водій ОСОБА_8 тиснув на педаль акселератора, а не на педаль гальм. Окрім цього слід додати, що відображені свідком ОСОБА_17 у суді ознаки криволінійного сліду переміщення переднього лівого колеса автомобіля ВАЗ, з урахуванням його конфігурації характерні для відображення їх у сліді ще до початку інтенсивного розвороту автомобіля ВАЗ навколо центру маси.

В ході комплексного дослідження було встановлено, що виходячи із зафіксованих слідів юзу (проковзування) свідчення ОСОБА_16 та ОСОБА_15 в частині значення швидкості руху автомобіля ВАЗ, рівного 60км/год, за причин викладених у дослідницькій частині висновку експерта, не можуть бути спростовані чи підтверджені розрахунками проведеними відповідно до існуючих, на даний час, експертними методиками (реєстраційні коди: 10.1.01, 10.1.03, 10.1.06) та шляхом використання програмного комплексу PCCrashдо 12 версії включно. А тому свідчення ОСОБА_16 та ОСОБА_15 в частині значення швидкості руху автомобіля ВАЗ, рівного 60км/год, в умовах місця пригоди, могли мати місце та були прийняті для дослідження обставин і механізму пригоди, яке було необхідне для відповіді на поставлені запитання.

При зафіксованому механізмі пригоди, дії водія ОСОБА_8 :

-у варіантах №№1-4 та 7-13 таблиці №2 не відповідали вимогам п п. 10.1 і 12.3 Правил дорожнього руху, що, з технічної точки зору, не перебувало у причинному зв`язку із настанням події даної ДТП;

-у варіанті №5 таблиці №2 оцінка дій водія, в частині їх відповідності вимогам п.п. 10.1 і 12.3 Правил дорожнього руху, після виникнення йому аварійної обстановки, виходить за межі компетенції експерта автотехніка і може бути зроблена лише вповноваженими на те особами, з урахуванням юридичних і правових критеріїв (дія непереборної сили, стан крайньої необхідності і т.п.);

-у варіанті №6 таблиці №2, за причин викладених у дослідницькій частині висновку експерта, встановити чи відповідали/не відповідали дії водія ОСОБА_8 вимогам п.п. 10.1 та 12.3 Правил дорожнього руху, а якщо ні то чи перебували/не перебували вони, з технічної точки зору, у причинному зв`язку із настанням події даної ДТП, не надається можливим.

- не суперечили вимогам п.п. 12.4, та 12.9 (ч.б) ПДР.

Розглядаючи питання забезпечення дотримання гарантії змагальності сторін у контексті експертних висновків, ЄСПЛ неодноразово висловлював свою позицію та сформував відповідну практику. Загальне правило полягає у тому, що національний суддя має широкі межі розсуду у виборі між суперечливими висновками експертів і визначенні того, який він або вона вважає послідовним і надійним.

У справі «Ходжіч проти Хорватії», ЄСПЛ вчергове нагадав, що вимога про забезпечення справедливості судового розгляду не покладає на суд першої інстанції обов`язку запитувати експертну думку або здійснювати інші процесуальні дії виключно через те, що учасник кримінального провадження заявляє клопотання про це. Якщо сторона захисту наполягає на тому, щоб суд заслухав свідка або дослідив інші докази (наприклад, заслухав експертну думку), національні суди повинні вирішити, чи потрібно або доцільно це роботи під час судового розгляду.

Сторона захисту не заявляла клопотань про допит експертів у судовому засіданні.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Під час дослідження сукупності письмових доказів встановлено, що усі слідчі дії в цьому кримінальному провадженні проведені уповноваженими особами, у порядку встановленому кримінально-процесуальним законом, із дотриманням належної процедури, протоколи слідчих дій відповідають положенням статей 104-106 КПК; експерти залучені з урахуванням статтям 242, 243, 332 КПК за наявності достатніх підстав для проведення експертиз, а висновки експертів належним чином вмотивованів.

Згідно з частиною першою статті 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.

Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винуватим у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Відповідно до статті 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Оцінюючи досліджені під час судового розгляду докази, суд вважає їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність - достатніми та взаємопов`язаними для прийняття відповідного процесуального рішення.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 286 Кримінального кодексу України за вище встановлених обставин.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту, який полягає у безпосередньому порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Кримінальна відповідальність передбачена у статті 286 Кримінального кодексу України і настає, якщо потерпілому були нанесені середньої тяжкості, тяжке тілесне ушкодження або заподіяна смерть.

Об`єктом злочину є безпека руху та експлуатації транспорту, а також життя та здоров`я особи.

Об`єктивна сторона злочину характеризується діянням, наслідками цього діяння, обстановкою, причинним зв`язком між діянням та наслідками. Діяння виражається в діях або бездіяльності і завжди пов`язане з невиконанням вимог нормативно-правових актів, насамперед Правил дорожнього руху. Обстановка характеризується тим, що діяння вчиняються, а наслідки настають під час безпосереднього руху транспортних засобів.

Суб`єкт злочину осудна особа, яка досягла 16 років і керує транспортним засобом. Суб`єкту злочину необов`язково мати право керування транспортним засобом.

Суб`єктивна сторона злочину визначається ставленням винної особи до наслідків та виражається необережністю.

Диспозиція статті 286 КК є бланкетною, і для з`ясування того, чи були порушені правила безпеки дорожнього руху, необхідно звертатися до ПДР, якими регламентовано єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

При цьому для встановлення наявності об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 286 КК, має бути встановлено три обов`язкові ознаки: суспільно небезпечне діяння (порушення правил безпеки дорожнього руху), суспільно небезпечні наслідки (спричинення смерті кільком потерпілим) та причинний зв`язок між діяннями і наслідками.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить про те, що у випадках, коли передбачені ст. 286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома або більше водіями транспортних засобів, суд повинен з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також, чи не було порушення зазначених правил одним водієм причиною їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків.

Зіставивши фактичні обставини вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння, враховуючи невідповідність дій ПДР також іншого водія (загиблого), співставляючи характер і черговість порушень, суд вважає, що висновками експертиз підтверджено причинний зв`язок між порушенням правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_8 , та у контесті наявності у висновку експерта висновків про невідповідність дій загиблиго водія, і приходить до висновку про неподільність суспільно небезпечних наслідків, що настали.

При цьому порушення ПДР ОСОБА_8 є самостійними, не були вимушеними та не обумовлені створенням аварійної ситуації одним із водіїв щодо другого, жоден із них не мав пріоритету в русі. Кожен із водіїв мав можливість шляхом виконання ПДР уникнути зіткнення, а отже і спричинення суспільно небезпечних наслідків.

Суд вважає доведеним поза розумним сумнівом у діях водія ОСОБА_8 наявність порушень ПДР та причинного зв`язку між цими порушеннями і суспільно небезпечними наслідками, що настали, та приходить до висновку про доведеність наявності ознак об`єктивної сторони складу злочину, відповідальність за який передбачено ч. 3 ст. 286 КК.

Допущення порушень ПДР ОСОБА_8 , а також причинний зв`язок між порушеннями та ДТП об`єктивно встановлено, зокрема з технічної точки зору, на підставі висновків експертів, а також суд вважає, що наявний і причинний зв`язок, як ознака об`єктивної сторони з точки зору юридичної конструкції складу злочину. Особливості причинного зв`язку мають місце в діяльності у складних системах (із використанням технічних об`єктів), що обумовлена поведінкою не однієї, а декількох осіб, які відповідно повинні дотримуватися спеціальних правил, обов`язкових для кожної з них, та недотримання яких у конкретному випадку одночасно призводить до спричинення суспільно небезпечного наслідку.

Судом встановлено, що суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху водієм ОСОБА_8 . ОСОБА_8 який, керуючи технічно справним транспортним засобом ВАЗ 21140 з перевищенням дозволеної швидкості руху не відреагував на зміну дорожньої обстановки, допустив зіткнення з моторолером, в результаті чого спричинив смерть ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , що підтверджується показами самого обвинуваченого та висновками експертиз у їх сукупності.

Враховуючи зібрані в справі докази та встановлені фактичні обставини, суд приходить до висновок про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 та кваліфікує його дії за: частиною 3 статті 286 КК України, що виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть декількох потерпілих.

Мотиви призначення відповідного покарання.

Згідно зі статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Вказані норми наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Згідно частини 5 статті 12 КК України вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення за частиною 3 статті 286 КК України є тяжким злочином.

При призначенні покарання за ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд виходить з вимог статті 50 КК України, та враховує, що покарання є заходом примусу, який застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до статті 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання, зокрема, чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме.

За пунктом 4 частини 1 статті 91 КПК України обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд визнає щире каяття, оскільки останній визнав свою вину, дав правдиві показання, щиро жалкує про вчинене. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , судом не встановлено. Обставин, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження не встановлено.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, оскільки категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Визначаючи ступінь тяжкості злочину необхідно виходити з особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення, а саме: форми вини, мотивів, мета, спосіб, кількість епізодів злочинної діяльності, характер та ступінь наслідків). Отже, ступінь тяжкості злочину визначається характером того діяння, яке було вчинено у конкретному випадку.

Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, покарання, призначене особі, за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст.286 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину з необережною формою вини, на момент вчинення злочину судимостей не мав, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, характеризується посередньо, шкода завдана кримінальним правопорушенням не відшкодована, цивільні позови визнає.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із меж, установлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд зазначає, у справах щодо порушення правил дорожнього руху, думка потерпілої сторони щодо виду та розміру покарання, враховується судом, але не є вирішальною. При визначені строку покарання, суд враховує невідворотність наслідків вчиненого злочину, оцінку скоєного обвинуваченим визнання вини та наслідків вчиненого під час судового розгляду.

Суд, виходячи із положень статті 65 КК України, принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, тяжкість злочину, негативні наслідки, що настали смерть двох потерпілих, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину і вважає, що виправлення ОСОБА_8 не можливо без ізоляції від суспільства, тобто обвинуваченому має бути призначене покарання лише у виді позбавленням волі.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Покарання у виді позбавлення волі перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України не вбачається.

Крім того, санкція частини 3 статті 286 КК України передбачає застосування додаткового покарання, а саме позбавлення права керування.

Об`єднана палата ВС ККС у постанові від 04.09.2023р. у справі № 702/301/20 зазначила, що правова природа додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статей 286, 286-1 КК, і полягає у забороні керувати транспортними засобами.

Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого покарання, передбаченій ч. 2 ст. 50 КК. У контексті розглядуваного питання особливої уваги набуває досягнення мети покарання щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, з дотриманням засади справедливості та принципу рівності всіх перед законом.

Так, внаслідок порушення особою, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

Каральна мета такого додаткового покарання досягається як безпосередньою забороною керувати транспортними засобами (позбавлення суб`єктивного права), так і покладенням на особу у зв`язку з цим уповноваженим органом з питань пробації певних обов`язків, а також роз`яснення особі наслідків невиконання покладених обов`язків та ухилення від відбування додаткового покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 під час розгляду кримінального провадження був засуджений за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 11 червня 2024 року за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке є у його власності.

Згідно з положеннями частин 1, 3 статті 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. До основного покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, можуть бути приєднані додаткові покарання, призначені судом за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких особу було визнано винною.

Відповідно до частини 4 статті 70 КК за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, на підставі частини 4 статті 70 КК УКраїни, суд вбачає за доцільне застосувати принцип часткового складання покарань, та до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати покарання, призначене за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 11 червня 2024 року, а саме у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі. Крім того на підставі частини 3 статті 70 КК УКраїни підлягає приєднанню покарання у виді конфіскації майна.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд

Відповідно до статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінально протиправними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом (ст. 62 ч. 1 КПК України).

Пунктом 7 частини першої статті 368 КПК України передбачено, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Відповідно до частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України. Відповідно до цієї правової норми шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, єдиною підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає такі елементи, як шкода, протиправність поведінки, причинний зв`язок між ними, а також за виключенням передбачених законом випадків, вина заподіювача шкоди, тобто відшкодуванню підлягає тільки та шкода, яка є об`єктивним наслідком протиправної дії чи бездіяльності.

В силу статті 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Потерпіла ОСОБА_14 під час підготовчого провадження в Апостолівському районному суді Дніпропетровської області скористалась правом подання цивільного позову, в якому просила суд стягнути з ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 57700,00грн., яка складається з витрат на поховання, витрат на поминальний обід, послуги моргу, на придбання в майбутньому пам"ятника, оренду кафе та оренду автобусу.

Вирішуючи про розмір компенсації матеріальної шкоди, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до статті 1201 ЦК особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Згідно з статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Витрати на проведення поминальних обідів, які відповідно до усталеної практики Верховного Суду, викладеної в постановах від 19 березня 2020 року у справі № 185/687/18 (провадження № 51-4995км19), від 09 жовтня 2019 року у справі № 753/23826/16-к (провадження № 51-3002км19), не належать до витрат, пов`язаних із похованням.

Таким чином, підстав для стягнення витрат, пов`язаних з проведенням поминальних обідів (зокрема оренда кафе у розмірі 5700,00грн., продукти 5500,00 грн., поминки, тощо) не вбачається, тому суд відмовляє у їх задоволенні.

Що стосується витрат на встановлення пам"ятників (двох) у майбутньому, в розмірі 20000,00 грн., суд не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що цивільний позивач їх понесла, а так само й не вбачається, що вона їх замовила до виготовлення. Наявна в матеріалах справи довідка про вартість пам"ятнику, не свідчить про те, що потерпіла понесла чи понесе такі витрати.

Таким чином, витрати на поховання (комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу,) становлять 25993,00грн. , які слід стягнути з обвинуваченого.

Обгрунтовуючи заявлений розмір моральної шкоди (100000,00 грн.) потерпіла покликалась на те, що загиблий ОСОБА_12 був її рідним племінником, а ОСОБА_13 - його співмешканка. Інших родичів загиблі не мали. Тому саме потерпіла здійснювали їх поховання, та переносила душевні страждання з приводи втрати рідного племінника та його співмешканки, оскільки вона ставилась до нього як до сина.

Згідно з пунктом 9 частини 2 статті 16 ЦК одним із способів захисту цивільних прав та інтересів у суді може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом статті 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Врахувавши понесені ОСОБА_14 , рідною тіткою загиблого ОСОБА_12 та його співмешканки ОСОБА_13 , душевні страждання, яких вона зазнала у зв`язку із їх смертю, організацією їх поховання, порушенням звичного способу життя, а також характер немайнових втрат, глибини фізичних страждань, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках та вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що достатнім розміром для відшкодування моральної шкоди буде сума на рівні 20000,00грн.

Враховуючи наведене, цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням слід задовольнити частково.

Щодо витрат та долі речових доказів

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням експертиз відповідно до статті 124 КПК слід стягнути з обвинуваченого.

Витрати на проведення судової авто технічної експертизи №8/10.1/211 від 19.08.2017 року складають 494,35 грн. (Т1, а.с.42).

Витрати на проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу №8/10.2/204 від 31.08.2017 року складають 790,96 грн. (Т1, а.с.48).

Витрати на проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу №8/10.2/205 від 31.08.2017 року складають 692,09 грн. (Т1, а.с.57).

Витрати на проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу №8/10.2/206 від 23.08.2017 року складають 593,22 грн. (Т1, а.с.65).

Витрати на проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу №8/10.2/207 від 23.08.2017 року складають 593,22 грн. (Т1, а.с.72).

Витрати на проведення судової транспортно-трасологічної експертизи №8/10.2/208 від 07.09.2017 року складають 790,96 грн. (Т1, а.с.80).

Витрати на проведення експертизи №8/10.4/260 від 24.10.2017 року складають 3559,32 грн. (Т2, а.с.19).

Витрати на проведення експертизи №8/10.1/267 від 11.10.2017 року складають 494,35 грн. (Т2, а.с.60).

Витрати на проведення експертизи №10.1/073 від 22.11.2017 року складають 3714,00 грн. (а.с.98).

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Згідно з постановою про визнання речового доказу та передачу його на зберігання від 08 серпня 2017 року моторолер «Муравей», без реєстраційного номеру визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та постановлено зберігати в камері речових доказів Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області (Том 1, а.с.31).

Відповідно до постанови про визнання речового доказу та передачу його на зберігання 08 серпня 2017 року автомобіль ВАЗ 21140 реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та постановлено зберігати в камері речових доказів Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області (Том 1, а.с.32).

Відповідно до частини 4 статті 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 09 серпня 2017 року накладено арешт на ВАЗ 21140, реєстраційний номер НОМЕР_1 (Том 1, а.с.100).

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 09 серпня 2017 року накладено арешт на моторолер «Муравей» без реєстраційного номеру (Том 1, а.с.103).

Заходи забезпечення кримінального провадження - арешт майна, застосовані ухвалами слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 09 серпня 2017 року скасувати після набрання вироку законної сили.

Підстав для застосування спеціальної конфіскації не вбачається, оскільки речовий доказ автомобіль ВАЗ 21140 реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить не обвинуваченому, а ОСОБА_11 , який зареєстрований: АДРЕСА_3 .

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Враховуючи, що ОСОБА_8 відбуває покарання за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 11 червня 2024 року, в порядку ч. 4 ст. 70 КК України , початок строку відбування покарання слід визначити з 27 лютого 2023 року (з моменту затримання) .

Керуючись ст.12, ч.3 ст. 349, ч.2 ст.373, ст.374, ст. 376, п.1 ч.2 ст. 395 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, частиною 3 статті 286 Кримінального кодексу України призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднати покарання за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 11 червня 2024 року, а саме у виді 1 (одного ) місяця позбавлення волі, та з урахуванням частини 3 статті 70 КК України визначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 остаточне покарання у виді 5 (п"яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 3 (три) років та з конфіскацією усього майна, яке є у його власності.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 визначити за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 11 червня 2024 року (справа № 759/11078/24) а саме з 27 лютого 2023 року.

На підставі статті 124 КПК УКраїни стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,на користь держави в особі Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України (код бюджетної класифікації 24060300) процесуальні витрати за проведення експертиз:

- 494,35 грн. за проведену судову автотехнічну експертизу №8/10.1/211 від 19.08.2017 року.

- 790,96 грн. за проведену судову експертизу технічного стану транспортного засобу №8/10.2/204 від 31.08.2017 року.

- 692,09 грн. за проведену судову експертизу технічного стану транспортного засобу №8/10.2/205 від 31.08.2017 року.

- 593,22 грн. за проведену судову експертизу технічного стану транспортного засобу №8/10.2/206 від 23.08.2017 року.

- 593,22 грн. за проведену судову експертизу технічного стану транспортного засобу №8/10.2/207 від 23.08.2017 року.

- 790,96 грн. за проведену судову транспортно-трасологічну експертизу №8/10.2/208 від 07.09.2017 року.

- 3559,32 грн. за проведену судову експертизу №8/10.4/260 від 24.10.2017 року.

- 494,35 грн. за проведену судову експертизу №8/10.1/267 від 11.10.2017 року.

- 3714,00 грн. за проведену судову експертизу №10.1/073 від 22.11.2017 року.

На підставі статті 128 КПК України цивільний позов потерпілої ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь потерпілої ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 :

- в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 25993,00 (дадвадцять п"ять тисяч дев"ятсот дев"яносто три) грн.

- врахунок відшкодування моральної шкоди 20000,00(двадцять тисяч) грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь

Захід забезпечення кримінального провадження - арешт майна, застосований ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 09 серпня 2017 року на транспортний засіб - автомобіль ВАЗ 21140, реєстраційний номер НОМЕР_1 скасувати після набрання вироку законної сили.

Захід забезпечення кримінального провадження - арешт майна, застосований ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 09 серпня 2017 року на моторолер «Муравей», без реєстраційного номеру, скасувати після набрання вироку законної сили.

Речові докази: моторолер «Муравей», без реєстраційного номеру, який зберігається в камері речових доказів Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області після набрання вироком законної сили повернути законному володільцю.

Речові докази: автомобіль ВАЗ 21140 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається в камері речових доказів Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області після набрання вироком законної сили повернути власнику - ОСОБА_11 , який зареєстрований: АДРЕСА_3 .

Матеріали кримінального провадження №000979, залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням у справі за № 171/2276/17, провадження № 1-кп/210/141/25.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Металургійний районний суд міста Кривого Рогу протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції (у разі перебування під вартою).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя: ОСОБА_1