печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого групи слідчих Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0001269 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

До Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 , погоджене із прокурором першого відділу першого управління процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення Департаменту протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що у кримінальному провадженні № 0001269 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а тому у зв`язку з існуванням ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявністю достатніх підстав вважати, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території України, та який постановою слідчого від 05.11.2025 оголошений у розшук, виникла необхідність у обранні на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України такого запобіжного заходу, як тримання ОСОБА_6 під вартою.

Так, вказує, що з 19 лютого 2014 року представниками Російської Федерації (далі - РФ) розпочато збройне вторгнення Збройних Сил РФ (далі - ЗС РФ), приховане твердженням керівників РФ про переміщення військових підрозділів в рамках звичайної ротації сил Чорноморського флоту, які у взаємодії з військовослужбовцями Чорноморського флоту рф та іншими підрозділами ЗС РФ здійснили блокування й захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури України, забезпечивши військову окупацію території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя.

18 березня 2014 року РФ оголосила про офіційне включення Криму до її території.

Одночасно із цим, під безпосереднім керівництвом та контролем невстановлених на цей час представників влади та ЗС РФ, 07 квітня 2014 року на території Донецької області України створено терористичну організацію Донецька народна республіка (далі - ДНР), а 27 квітня 2014 року на території Луганської області України - терористичну організацію Луганська народна республіка (далі - ЛНР), у складі яких утворені незаконні збройні формування, які функціонують і по теперішній час.

Контроль та координація діяльності цих терористичних організацій, як і їх фінансове та матеріальне забезпечення, у тому числі зброєю, боєприпасами, військовою технікою, здійснюється представниками влади та ЗС РФ.

Основними завданнями учасників указаних терористичних організацій є насильницьке повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, зміна меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом застосування зброї, вчинення терористичних актів - здійснення вибухів, підпалів та інших дій, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людини, загрозу заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків.

Незаконні збройні формування терористичних організацій ДНР і ЛНР, іррегулярні збройні формування РФ та військовослужбовці ЗС РФ чинять збройний опір Україні у відновленні територіальної цілісності та забезпеченні правопорядку, при цьому учасники політичного блоку вказаних терористичних організацій, за підтримки та сприяння представників влади РФ під виглядом органів державної влади, створили окупаційні адміністрації РФ, які забезпечують подальшу окупацію та здійснюють управління вказаними територіями на місцевому рівні.

Надалі, 24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок так званої «спеціальної військової операції». Після цього, близько четвертої години ранку того ж дня, ЗС РФ, інші збройні формування РФ та підконтрольні їм угруповання іррегулярних незаконних збройних формувань розпочали широкомасштабне військове вторгнення на територію України, увійшовши з боку РФ, Білорусі та тимчасово окупованої території України, що супроводжувалось завданням ракетно-артилерійських ударів та бомбардувань авіацією об`єктів по всій території України.

З того моменту сили оборони України здійснюють збройну відсіч вздовж всієї лінії фронту.

Факт широкомасштабного збройного вторгнення на територію України 24.02.2022 не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п.п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії російської федерації проти України», п.п. 17, 18 Наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього» (Україна проти РФ) та ін.».

Таким чином, з 19 лютого 2014 року до цього часу між РФ та Україною триває міжнародний збройний конфлікт.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався і триває дотепер.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про національну безпеку України» воєнний конфлікт - це форма розв`язання міждержавних або внутрішньодержавних суперечностей із двостороннім застосуванням воєнної сили; основними видами воєнного конфлікту є війна та збройний конфлікт.

П. 4 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що державна безпека - це захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності і демократичного конституційного ладу та інших життєво важливих національних інтересів від реальних і потенційних загроз невоєнного характеру.

Громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно із ст. 65 Конституції України, зобов`язаний захищати Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» такий обов`язок реалізується шляхом проходження військової служби виключно у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях, а також правоохоронних органах спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Cвідомо порушуючи свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, діючи в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вирішив взяти участь у бойових діях на боці ворога (країни-агресора) - РФ проти України, чим завдав шкоди її шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та обороноздатності.

Так, у 2022 році (більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено), усвідомлюючи про триваючий міжнародний збройний конфлікт між Україною та РФ, маючи умисел на підтримання останньої, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у невстановленому місці, уклав контракт про проходження служби у приватній військовій компанії «Редут», тим самим перейшовши на бік ворога в період збройного конфлікту.

З початком повномасштабного вторгнення та збройної агресії окупаційних військ РФ на територію України, ОСОБА_6 у складі ПВК «Редут», виконував бойові завдання пов`язані з участю у бойових діях проти сил оборони України та брав участь в окупації Київської області.

Під час тимчасової окупації Київської області діяльність ПВК «Редут» здійснювалась під фактичним контролем та координацією з боку керівництва НОМЕР_1 загальновійськової армії РФ.

У період з 24 лютого по 03 березня 2022 року (точний час встановлено), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перетнув державний кордон України і Республіки Білорусь через зону Чорнобильської АЕС та у складі об"єднаного угруповання військ РФ увійшов на територію Київської області.

03 березня 2022 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , брав участь у захопленні н.п. Шибене Бучанського району Київської області.

17 березня 2022 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , брав участь у захопленні н.п. Качали Бучанського району Київської області, де, погрожуючи застосувати вогнепальну зброю, примусово вигнав місцевих мешканців ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з їх домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 для облаштування там свого підрозділу.

У період з 27 березня по 2 квітня 2022 року, у складі ПВК «Редут», ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покинув територію Київської області у рамках масштабного відступу, прикриваючи відхід ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У подальшому, з ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою надання РФ як державі-агресору допомоги на підрив національної безпеки України, її суверенітету, територіальної цілісності, обороноздатності, очолив добровольчий загін « ІНФОРМАЦІЯ_4 » - загін « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та почав активно вербувати охочих вступати до вказаного підрозділу через соціальні мережі.

16 березня 2023 року підрозділ отримав назву « ІНФОРМАЦІЯ_6 » - загін « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (далі - бригада « ІНФОРМАЦІЯ_5 »).

У складі загону « ІНФОРМАЦІЯ_5 » виконував бойові завдання, пов"язані з участю у бойових діях проти Сил оборони України, у складі угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_7 », яке входить до складу угруповання сил « ІНФОРМАЦІЯ_8 » ЗС РФ, зокрема, у грудні 2023 року підрозділи бригади « ІНФОРМАЦІЯ_5 » вели штурмові дії в районі Берхівського водосховища, розташованого поблизу н.п. Берхівка Донецької області.

Крім цього, з серпня 2024 року у складі зведеного загону бригади « ІНФОРМАЦІЯ_5 » виконував бойові завдання, пов?язані з участю у бойових діях проти Сил оборони України, у складі угруповання сил «Північ» ЗС РФ поблизу н.п. Вовчанськ Харківської області.

За результатами виконання бойових завдань ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , нагороджений медалями «За заслуги перед ДНР», «За Віру та Волю ЛНР», «За вірність боргу ЛНР», орденом Святого Георгія - Георгіївським хрестом ІІ ступеня, орденом Святого Георгія - Георгіївським хрестом II ступеня та указом президента РФ - орденом «Мужності».

Враховуючи викладене, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи та діючи у складі приватної військової компанії «Редут» та « ІНФОРМАЦІЯ_6 » - загін « ІНФОРМАЦІЯ_9 », через відкриту військову агресію РФ проти України, усвідомлював, що на території України введено воєнний стан, своїми умисними діями на боці РФ як держави-агресора брав активну участь у військовій агресії, на боці ворога на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканості, обороноздатності та державній безпеці України.

24.10.2025 слідчим у кримінальному провадженні - заступником начальника відділу Головного слідчого управління Національної поліції України, за погодженням із прокурором Офісу Генерального прокурора, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вручено в порядку, передбаченому ч. 2, 8 ст. 135 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України у випадку неможливості вручення письмового повідомлення про підозру в день його складення воно здійснюється у спосіб, передбачений Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, зокрема ст. 135 КПК України.

Ідентифіковані (підтверджені) контакти електронної пошти, факсимільного зв?язку, номеру телефону і телеграмного зв"язку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні. Таким чином, здійснити повідомлення про підозру шляхом безпосереднього вручення, надіслання поштою, електронною поштою чи факсимільним зв"язком, здійснення повідомлення по телефону або телеграмою неможливо.

Враховуючи викладене, повідомлення про підозру ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повістки про виклик опубліковані 28.10.2025 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур"єр», випуск № 219 (8144) від 28 жовтня 2025 року.

31 жовтня, 03 листопада та 04 листопада 2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за викликом до Головного слідчого управління Національної поліції України (м. Київ, пр. Валерія Лобановського, 51) не з"явився, про причини неявки не повідомив.

05.11.2025 підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оголошено у державний розшук. Здійснення розшуку підозрюваного ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , доручено Департаменту карного розшуку Національної поліції України.

У ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні також проведено слідчі та розшукові дії, спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме направлено доручення оперативному підрозділу ДКР НП України.

На цей час, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, підозрюваний ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , переховується від органів досудового розслідування та суду, та знаходиться на тимчасово окупованій території України, що підтверджено листом ДКР НПУ № від 04.11.2025 та додатками до нього.

Вислухавши позицію прокурора, який у судовому засідання клопотання підтримав, просив задовольнити, захисника, який проти задоволення клопотання заперечував, вивчивши клопотання та дослідивши в нарадчій кімнаті документи, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001269, у якому 24.10.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, складено 24.10.2025 /том 2 а.м. 152-158/, відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, 111, 135 КПК України 28.10.2025 опубліковано в газеті «Урядовий кур`єр» № 219 (8144) /том 2 а.м. 163-166/.

Положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Отже, законодавцем передбачено можливість обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за наявності декількох обставин, які одна від одної не залежать.

У зв`язку із тим, що підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на тимчасово окупованій території України, проте точне місце його перебування не встановлено, 04.11.2025 слідчим винесено постанову про оголошення його в розшук /том 2 а.м. 215-216/.

Таким чином, прокурором в судовому засіданні доведено наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території України, а тому у сторони обвинувачення наявне право на звернення із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів в тому, що особа, можливо, вчинила злочин, підтверджується долученими до матеріалів клопотання документами кримінального провадження, а також висновками експертів.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_10 , у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації її дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають оцінці при подальшому проведенні досудового розслідування та дослідженню під час розгляду справи по суті.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні та прокурор в судовому засіданні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває у розшуку, з високим ступенем вірогідності буде продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та суду, фактично вже переховується, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі аналогічне, а тому для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведені в судовому засіданні слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 2, 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, 193, 194, 575 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Обрати у кримінальному провадженні № 0001269 відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Питання про застосування до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, після затримання останнього і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження підлягає розгляду слідчим суддею за участю підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1