№ 1-кп/183/2342/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2025 року Дніпропетровська обл.

м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000200 від 22.09.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ Дніпропетровської обл., громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, не є особою з інвалідністю, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

13 вересня 2025 року приблизно о 17 годині 30 хвилин ОСОБА_3 знаходився поблизу магазину «Продукти» за адресою: вул. Кривошеї, 52-А в с. Миколаївка Самарівського району, Дніпропетровської області, де також знаходилася раніше знайома ОСОБА_4 . У вказаний час між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, внаслідок чого у ОСОБА_3 виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4

Реалізуючи свій прямий умисел, ОСОБА_3 , 13 вересня 2025 року приблизно о 17 годині 30 хвилин, знаходячись поблизу магазину «Продукти» за адресою: вул. Кривошеї, 52-А в с. Миколаївка Самарівського району, Дніпропетровської області наблизилася у притул до ОСОБА_4 та діючи умисно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, схопив останню за праву руку в області передпліччя, далі обома руками штовхнув її у грудну клітину спереду.

Внаслідок умисних противоправних дій ОСОБА_3 , спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у виді синців на передній поверхні середньої та нижньої третинах правого передпліччя, які у своїй сукупності та кожне окремо, відносяться до легкого ступеню тяжкості.

Таким чином дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень.

Письмовою заявою від 29.09.2025 р., яка складена в присутності захисника ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України (тобто умисне спричинення легких тілесних ушкоджень), згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку суду, обвинувачений надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Письмовою заявою від 29.09.2025 р. потерпіла ОСОБА_4 не заперечувала проти розгляду обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_3 у спрощеному провадженні, згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку суду.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Згідно з ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень.

При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченій є щире каяття.

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання зарекомендувала себе посередньо, раніше не судимий.

Наведене характеризує обвинуваченого ОСОБА_3 як особу, яка не є суспільно небезпечною.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, відношення обвинуваченої до скоєного кримінального правопорушення, його конкретні обставини та наслідки, особу винної, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Таким чином, суд дійшов висновку, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання, йому за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України необхідно призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.125 КК України, в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, саме таке покарання на переконання суду є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченої.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченій не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 371, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн..

Речові докази: комп`ютерний диск, який є додатком до протоколу проведення слідчого експерименту від 25.09.2025 р.; комп`ютерний диск, який є додатком до протоколу проведення слідчого експерименту від 29.09.2025 р. зберігати в матеріалах судової справи.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 КПК України, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1