Справа № 302/1605/25
Провадження № 1-кп/302/211/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 рокуселище Міжгір`я Закарпатської області

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Міжгір`я Хустського району Закарпатської області кримінальне провадження № 0000208, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 листопада 2025 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с. Репинне, Міжгірського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , відповідно до постанови Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21.08.2024 у справі №302/1094/24, яка набрала законної сили 13.11.2024, будучи визнаним винним у вчиненні 02.08.2024 адміністративного правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 130 КУпАП за яке судом накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік; відповідно до постанови Міжгірського районного суду Закарпатської області від 31.10.2024 у справі №302/1496/24, яка набрала законної сили 11.04.2025, будучи визнаним винним у вчиненні 02.10.2025, адміністративного правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 130 КУпАП за яке судом накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік; відповідно до постанови Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22.08.2025 у справі №302/1023/25, яка набрала законної сили 02.09.2025, будучи визнаним винним у вчиненні 17.07.2025, адміністративних правопорушень, передбачених, ч. 2 ст. 130 КУпАП, ч. 5 ст. 126 КУпАП за яке судом накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40 800 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, всупереч ст. 129 та ст. 129-1 Конституції України, ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», був позбавлений права керування транспортними засобами стоком на 5 років, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свої дій, а також те, що судове рішення (постанова), набрало законної сили та є обов`язковим до виконання всіма фізичними особами на всій території України, 24.10.2025, близько 00.00 год. у с. Репинне, по вулиці Головній, Хустського району Закарпатської області керував транспортним засобом марки «Volkswagen» моделі «Golf» іноземної реєстрації державний номерний знак НОМЕР_1 без посвідчення водія, у стані алкогольного сп`яніння будучи позбавленим права керувати транспортними засобами, всупереч діючому законодавству, внаслідок чого 07.11.2025 на ОСОБА_4 складено протоколи про адміністративне правопорушення передбачені ч. 5 ст. 126 КУпАП та ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненому злочині визнав повністю та висловив готовність давати показання.

Вирішуючи питання щодо обсягу дослідження доказів суд установив, що фактичні обставини справи повністю визнаються учасниками справи, відповідно до їх викладу в обвинувальному акті та не оспорюються ними. При цьому суд з`ясував чи правильно розуміють учасники зміст цих обставин та перевірив добровільність їх позицій.

Суд роз`яснив учасникам справи, що у випадку визнання ними обставин провадження, може бути визнано недоцільним дослідження доказів на підтвердження таких обставин, в такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, за згодою учасників справи, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які підтверджують подію кримінального правопорушення та вину ОСОБА_4 у його вчиненні, та які ніким не оспорюються.

Відповідно до частин третьої й четвертої статті 349 КПК України суд обмежив обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням доказів, які характеризують його особу.

Обвинувачений ОСОБА_4 надав суду показання, що дійсно 24 жовтня 2025 року біля 00:00 год в с. Репинне по вулиці Головній він керував транспортним засобом марки «Volkswagen» моделі «Golf» іноземної реєстрації державний номерний знак НОМЕР_1 без посвідчення водія. Пояснив суду, що іноді керував транспортним засобом для доставки ліків своєму батькові ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за яким обвинувачений здійснює догляд, позаяк останній є особою з інвалідністю першої групи, важко хворіє та є лежачим хворим. Обвинувачений ОСОБА_4 визнав обставини вчинення кримінального правопорушення відповідно до їх викладу в обвинувальному акті та підтвердив, що раніше до нього було застосовано адміністративні стягнення за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння у виді штрафу, які ним повністю не сплачені. ОСОБА_4 визнав свою вину в учиненні інкримінованого кримінального правопорушення, засудив свою поведінку, щиро покаявся й обіцяв не вчиняти подібного в майбутньому, просив суворо його не карати та висловив готовність понести призначене покарання.

Суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення, належним чином проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 382 КК України умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили.

При кваліфікації дій обвинуваченого суд ураховує правові висновки, викладені в постанові ККС ВС від 27 січня 2025 року в справі №685/1196/23.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, принципу його законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації, при призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як нетяжкий злочин, дані про особу винного, який судимостей не має, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку психіатра, нарколога та фтизіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття й активне сприяння в розкритті злочину.

Обставини, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлені.

З досудової доповіді Хустського районного сектору філії ДУ "Центр пробації" в Закарпатській області щодо ОСОБА_4 вбачається, що ризик вчинення повторно кримінального правопорушення, як і ризик небезпеки обвинуваченого для суспільства чи окремих осіб оцінюється як середній, що, на думку органу пробації, свідчить про можливість виправлення його без ізоляції від суспільства.

Прокурор ОСОБА_3 висловив думку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на один рік та із застосуванням ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з установленням іспитового строку тривалістю один рік та з покладенням обов`язків, передбачених п. 1 і 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид і міру покарання у межах, установлених у санкції частин 1 статті 382 Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винуватого, який тимчасово не працює й не має джерел доходу та не сплатив накладені на нього раніше судом адміністративні штрафи, фактичні обставини справи, наявність двох обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, з врахуванням загальних засад призначення покарання. Суд уважає, що призначення ОСОБА_4 покарання у виді штрафу є недостатнім для досягнення його мети у виді індивідуальної й загальної превенції. З врахуванням наведеного суд дійшов висновку про необхідність призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк, наближений до мінімальної межі визначеної санкцією ч. 1 ст. 382 КК України.

Водночас, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, наявність двох пом`якшуючих та відсутність обставин обтяжуючих покарання, обставини цієї справи в їх сукупності й посткримінальну поведінку ОСОБА_4 суд доходить висновку про можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства й вважає за необхідне, на підставі статті 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 КК України.

Підстав для застосування положень статі 69 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Речових доказів у справі немає.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись статтями 368, 369-371, 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробовуванням з установленням іспитового строку тривалістю один рік, зобов`язавши засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1