Справа № 458/679/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/793/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючої судді ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 02 вересня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 -

з участю адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ,

прокурора ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

даною ухвалою, призначено на 22 жовтня 2025 року на 14.00год. (резервний час 23.10.2025р. 15.00год) у відкритому судовому засіданні у залі суду судовий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_11 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 - ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 - ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 1 листопада 2025 року включно.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 1 листопада 2025 року включно.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 1 листопада 2025 року включно.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 1 листопада 2025 року включно.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 1 листопада 2025 року включно.

Змінено щодо ОСОБА_14 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт на строк шістдесят днів до 1 листопада 2025 року включно, зобов`язавши прибувати до суду за кожною вимогою та повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання; зобов`язати ОСОБА_14 цілодобово не залишати місце проживання за адресою в АДРЕСА_1 без дозволу прокурора, суду; носити електронний засіб контролю.

Роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_14 , що відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися у житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням ухвали в частині обраного запобіжного заходу покладено на процесуального прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_15 .

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції, зокрема, вказав, що із наданих прокурором доказів вбачаються наявність обґрунтованої підозри кожного із обвинувачених у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 10 років, їх кожного соціальні зв`язки, сімейний стан, а також наявність ризиків, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_16 , чи свідків у даному кримінальному провадженні, що свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, також судом взято уваги часткове відшкодування шкоди, зокрема обвинуваченими ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , - повернуто потерпілим по 17 0000 гривень, однак на переконання суду з метою забезпечення виконання кожним обвинуваченим покладених на них процесуальних обов`язків є підстави продовжити обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів, хоч і зменшився як стверджували захисники один із наведених кожному з обвинувачених ОСОБА_17 та ОСОБА_6 ризик незаконно впливати на потерпілих через відшкодування ними кожним у своїй частці матеріального збитку, однак він як такий на думку суду далі існує.

На вказану ухвалу захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 02.09.2025 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 1 листопада 2025 включно скасувати. Постановити Ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за фактичною адресою проживання: АДРЕСА_2 строком на 60 діб із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України або заставу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що ухвала Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 02 вересняя 2025 року була винесена з порушенням норм матеріального права та процесуального права, а саме ст.ст. 177, 178, 183 та 194 КПК України, оскільки суд не об`єктивно дослідив обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу, не належно дав оцінку особі обвинуваченого, його стану здоров`я та ризикам, на які посилався прокурор, а тому продовження строку тримання під вартою строком на 60 днів є несправедливим через суворість.

Зауважує, що в матеріалах справи відсутні вагомі докази, які б свідчили про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України. Обвинувачений діяв під негативним впливом сторонніх осіб, а також знаряддя злочину та викрадене майно не знайдено.

Обвинувачений має зареєстроване місце проживання та фактично проживає зі своїми бабусею та дідусем за адресою: АДРЕСА_2 та здійснює за ними догляд, оскільки вони є людьми похилого віку.

У обвинуваченого наявні проблеми зі здоров`ям, а саме йому встановлений діагноз вегето-судинна дистонія із соматоформним розладом, частими (щоденними) неепілептичними психогенними нападами.

Обвинувачений раніше не судимий, тобто не має обгрунтованих підстав вважати, що він може втекти після вчинення кримінального правопорушення, може перераховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

У обвинуваченого відсутні інші повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Обвинувачений позитивно характеризується сусідами, знайомими, вчителями зі школи та ліцею.

Зазначає, що враховуючи вище перелічені обставини продовження строку застосування і запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 є занадто суворим.

Більше того, ризики на які вказує прокурор в клопотанні грунтуються лише на припущеннях та спираються лише на тяжкість інкримінованого правопорушення, а саме міру покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Вважає, що у даному випадку до ОСОБА_6 доцільно застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, із покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зважаючи на наступне.

Стверджує, що зазначений запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту разом із застосуванням електронних засобів контролю та покладанням на обвинуваченого обов`язків передбачених ст. 178 КПК України забезпечить досягнення мети застосування запобіжного заходу - забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення ризиків на які вказує прокурор. Обвинуваченому слід визначити інший більш м`який вид запобіжного заходу, не пов`язаний із обмеженням свободи особи, зокрема заставу.

Наголошує, що ОСОБА_6 разом із обвинуваченими ОСОБА_14 та ОСОБА_8 частково відшкодували шкоду завдану потерпілим у сумі 170 000 грн. кожен, що свідчить про щире каяття у скоєних кримінальних правопорушеннях, співпрацю із органами досудового розслідування та судом, а також необгрунтованості ризиків, на які посилається прокурор у клопотанні про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, можуть краще запобігти ризикам передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

На вказану ухвалу захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 02.09.2025, оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, у якій відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , без визначення розміру застави. Обрати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою - цілодобовий домашній арешт. У випадку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави з урахуванням вимог КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що не погоджується із рішенням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, вважає такий запобіжний захід надмірним, з огляду на особу обвинуваченого та фактичні обставини справи.

Вказує, що ризики наведені в клопотанні про обрання запобіжного заходу є необгрунтованими, а шкода від обрання такого запобіжного заходу - неспівмірною. Погодження суду із мотивуванням прокурора без належного його аналізу спричинило порушення прав обвинуваченого, оскільки призвело до постановлення невмотивованого рішення.

Зазначає, що ОСОБА_8 , добровільно відшкодував пропорційну частину заявленої у кримінальному провадженні шкоди. Це ж зробив також ОСОБА_14 , якому було призначено запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Зауважує, що потерпілий та його представник у судовому засіданні зазначили про відсутність претензій до ОСОБА_8 .

Зазначає, що ризики зазначені в клопотання про обрання запобіжного заходу повністю усуваються запобіжним заходом у вигляді цілодобового домашнього арешту внаслідок застосування електронних засобів контролю.

Також звертає увагу на позитивні характеристики обвинуваченого (долучені до матеріалів справи), що разом із активним сприянням у розкритті злочину свідчить про те, що така особа є менш небезпечною, та з більшим ступенем імовірності належно виконуватиме процесуальні обов`язки.

Стверджує, що обвинувачений не зацікавлений у переховуванні від органів досудового розслідування та суду, оскільки є правосвідомим громадянином, молодим батьком, який добросовісно ставиться до виконання батьківських обов`язків. Натомість, переховування унеможливить подальше утримання та виховання дитини обвинуваченого.

Більше того, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення свідчить, що переховування від органів досудового розслідування та суду об`єктивно не є інтересом обвинуваченого. Також обвинуваченим було в добровільному порядку відшкодовано шкоду, що додатково підтверджує його наміри.

Наголошує, що ОСОБА_8 жодного насильства чи погрози ним не вчиняв, як і не чинив жодних інших активних дій. Більше того, як підтверджено зібраними матеріалами, жодної зброї при собі ОСОБА_18 не мав, на відміну від деяких інших учасників вказаного діяння.

Звертає увагу, що обвинувачений є особою молодого віку, яка навчається в Малинівському лісотехнічному коледжі, факультет екології, 4 курс.

Акцентує, що відчуваючи свою провину за події, що стались із потерпілим, ОСОБА_8 добровільно відшкодував пропорційну до кожного з учасників частину заявленої у кримінальному провадженні шкоди, а саме, 170 000 гривень. Вважає, що це свідчить про істинні мотиви обвинуваченого більше, ніж необґрунтоване посилання сторони обвинувачення на відповідний ризик.

Оскільки обґрунтування ризиків передбачених ст. 177 КПК України є або надуманим, або значно перебільшеним, необгрунтованим, відсутні підстави вважати, що застосування, наприклад, домашнього арешту буде не достатнім.

Отже, прокурором та судом не наведено достатніх мотивів, на підставі яких можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого, а також що застосування більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання вказаному ризику.

Вважає, що до обвинуваченого цілком можливим було застосувати цілодобовий домашній арешт, як захід, який об`єктивно запобігає наведеним в клопотанні та ухвалі ризикам.

Щодо строку на апеляційне оскарження оскаржуваної ухвали зазначає, що повний текст ухвали надійшов в систему Електронний Суд лише 04.09.2025 року, також, те, що захисника адвоката ОСОБА_19 було під`єднано до електронної справи № 458/679/25 в системі Електронний Суд лише 08.09.2025 року, відтак вважає такий пропущено з поважних причин.

Заслухавши доповідача, виступ захисника адвоката ОСОБА_7 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , виступ захисника адвоката ОСОБА_9 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 на підтримання поданих апеляційних скарг, думку прокурора ОСОБА_10 щодо залишення ухвали суду без змін, обговоривши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Поважність причин пропуску адвокатом ОСОБА_9 , строку на подачу апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому цей строк необхідно поновити.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Встановлено, що на розгляді у Самбірського міськрайонного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження № 0000005 від 11.01.2025 про обвинувачення ОСОБА_11 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 - ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 - ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора та продовживши обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, вірно врахував особи обвинувачених, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим, у разі визнання останніх винними у вчиненні інкримінованих злочинів, в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження, з огляду на високу вірогідність переховування від суду, впливу на свідків, потерпілих, інших учасників у кримінальному провадження, підтверджує наведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Вказані обставини свідчать про неможливість запобіганні ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, шляхом застосування щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки, наведені ризики, можуть бути розцінені ним менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

Так, на переконання колегії суддів, обраний судом запобіжний захід у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумності, є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, апеляційним судом не отримано відомостей щодо комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів ризики, встановлені стороною обвинувачення та судом, існують та виправдовують тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 .

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На переконання колегії суддів, підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, а апелянтами не підтверджено, що більш м`які запобіжні заходи зможуть запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

З матеріалів провадження вбачається, що при розгляді клопотання суддя врахував передбачені КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою без визначення розміру застави обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Доводи апелянтів правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, є необґрунтованими і безпідставними.

За таких обставин, судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ухвала Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 02 вересня 2025 року про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави є обґрунтована та вмотивована й підстав для скасування такої немає.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, конкретні обставини кримінального провадження, колегія суддів визнає необґрунтованими апеляційні доводи сторін захисту про необхідність зміни обвинуваченим запобіжного заходу, оскільки, продовжений ОСОБА_6 , ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у повній мірі відповідає вимогам закону, а застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі і домашній арешт, не зможе запобігти наявним у справі процесуальним ризикам.

На думку суду апеляційної інстанції, зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що до теперішнього часу не зменшилися ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановленні в попередніх судових рішеннях.

Твердження захисників про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та можливість застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.

Доводи захисників щодо необґрунтованості ухвали є безпідставними, оскільки судом було належним чином перевірено та досліджено матеріали клопотання, дані, які характеризують особи обвинувачених, а також мотивовані висновки та наведені обґрунтовані підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, доводи апеляційних скарг щодо скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з наведених підстав є неспроможними.

Щодо обгрунтованості обвинувачення, то зазначені обставини підлягають дослідженню під час судового розгляду та оцінці під час ухвалення остаточного рішення у кримінальному провадженні.

Всупереч доводам апеляційних скарг, суд першої інстанції при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим дотримався вимог кримінального процесуального закону, розглянув питання доцільності обрання тримання під вартою та постановив ухвалу у відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі повної і об`єктивної оцінки наявних у суду матеріалів, а тому доводи апеляційних скарг є безпідставними.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог апелянтів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,

постановила:

поновити захиснику обвинуваченого ОСОБА_8 адвокату ОСОБА_9 строк на апеляційне оскарження ухвали Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 02 вересня 2025 року.

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 02 вересня 2025 року, якою продовжено обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4