Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/3300/24
номер провадження 1-кп/695/256/25
Номер рядка у звіті 254
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2025 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю

секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000430 від 19.08.2024 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богуславець, Золотоніського району Черкаської області, громадянина України, українця, офіційно не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, учасником бойових дій, особою з інвалідністю будь-якої групи, ліквідатором аварії на ЧАЕС, депутатом будь-якого рівня не являється, на утриманні має неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше судимого вироком Золотоніського міськрайонного суду від 24.12.2021 за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області перебувають матеріали кримінального провадження №0000430 від 19.08.2024 з обвинувальним актом, відповідно до якого ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що він 19.08.2024 близько 18 год. 00 хв., перебуваючи в с. Гельмязів, Золотоніського району, Черкаської області, більш точного місця не встановлено, умисно, незаконно, всупереч встановленому законом порядку обігу психотропних речовин - Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 р. № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», без мети збуту, з метою особистого вживання, незаконно придбав, знайшовши полімерний пакетик з порошкоподібною речовиною, яка відповідно до висновку експерта № СЕ- 19/124-24/11992 - НЗПРАП від 23.08.2024 містить у своєму складі психотропну речовину обіг якої обмежено - амфетамін, масою в перерахунку на амфетамін- основу 0.447 г, яку в подальшому зберігав та перевозив при собі, без мети збуту, як водій автомобіля марки «Шкода Октавія», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , до моменту виявлення та вилучення з лівої кишені штанів 19.08.2024 о 20 год. 49 хв., під час здійснення особистого обшуку працівниками Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області по вул. Шевченка, 156, м. Золотоноша, Черкаської області.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України - незаконне придбання, зберігання та перевезення психотропної речовини без мети збуту.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України в зв`язку з тим, що його підзахисний розпочав добровільне лікування від наркоманії.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений підтримав клопотання свого захисника та просив його задовольнити.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.

Заслухавши учасників судового провадження, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання, зберігання та перевезення психотропної речовини, без мети збуту.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 44 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною.

З роз`яснень, що містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» зі змінами, вбачається, що вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, суду необхідно з`ясувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись в такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 24 зазначеної Постанови, за змістом норм, передбачених ч. 4 ст. 307 та ч.4 ст. 309 КК України, особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності незалежно від того, коли вона вчинила дії, які дають для цього підстави, але до закінчення судового слідства.

Із виписки з медичної карти стаціонарного (амбулаторного) хворого Медичного центру «Полінар» від 22.05.2025 вбачається, що ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні з 08.05.2025 р. по 22.05.2025 р. з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, стимуляторів. Синдром активної залежності.

Згідно консультаційного висновку спеціаліста КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради (наркологічний кабінет) від 02.06.2025 р. ОСОБА_4 має діагноз: F11.2 РППО сидром залежності (наркоманія).

Положеннями ч. 4 ст. 309 КК визначено, що особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Тобто приписи вказаної правової норми дають можливість судам застосовувати її за наявності таких умов:

1) добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію;

2) особою розпочато лікування від наркоманії.

При цьому вказана норма права є імперативною та не дозволяє судам встановлювати додаткові, не визначені нею обставини для її застосування.

Таким чином, встановлення цих обставин є достатнім для ухвалення рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до наказу МОЗ № 297 від 08 жовтня 1998 року в Україні здійснено перехід на Міжнародну статистичну класифікацію хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду (МКХ-10) як єдиного міжнародного нормативного документу для формування системи обліку і звітності в системі охорони здоров`я з 01 січня 1999 року. Згідно з даними чинного Класифікатора хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я НК 025:2021 Міністерства охорони здоров`я України, узгодженого з МКХ-10, в системі обліку і звітності в системі охороні здоров`я такого діагнозу як «наркоманія» не зазначено.

Разом із цим, для правильного застосування судом цієї норми права необхідно керуватися й положеннями Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року № 62/95-ВР (далі-Закон), які містять дефініції таких понять:

добровільне лікування від наркоманії, яке здійснюється за згодою хворого або його законного представника;

наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною;

зловживання наркотичними засобами або психотропними речовинами - умисне систематичне незаконне вживання наркотичних засобів або психотропних речовин;

особа, хвора на наркоманію - особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз «наркоманія»;

медичне обстеження - обстеження особи в стаціонарних умовах з метою встановлення діагнозу «наркоманія».

Таким чином норма ч. 4 ст. 309 КК України за своїм характером є заохочувальною.

Законодавець, формулюючи умови для звільнення від кримінальної відповідальності за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту ставив ціль вилікувати особу від захворювання на наркоманію, яке є тяжчим у порівнянні, наприклад, із захворюванням на алкоголізм.

Тому звернення особи до лікувального закладу навіть під час судового розгляду досягає тих цілей, для яких конструювалася ця норма.

Покарання особи, яка хворіє на наркоманію, незалежно від того, чи звернулася вона для такого лікування вперше чи вже проходила курс лікування, перебувала на відповідному обліку до внесення відомостей до ЄРДР у цьому провадженні чи ні, не повинно бути пріоритетним та превалювати над ціллю вилікувати особу.

Крім того, законодавцем не обмежено застосування ч. 4 ст. 309 КК України фактом перебування до вчинення цього кримінального правопорушення на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини.

Положення кримінального закону не виключають можливість застосування ч. 4 ст. 309 КК України навіть у тому випадку, якщо особа добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, усвідомлюючи можливість ухвалення обвинувального вироку щодо неї.

Причини, які були визначальними для прийняття рішення про звернення до лікувального закладу з метою пройти лікування від наркоманії можуть бути різними. Однак ключовим є добровільне прийняття рішення особою, яка хворіє на наркоманію, щодо необхідності такого лікування.

Законодавець визначає поняття та підстави примусового лікування осіб, хворих на наркоманію, у ст. 16 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними». Будь-яке інше звернення для лікування від наркоманії є добровільним. Суд не може встановлювати додаткові умови для констатації факту добровільності.

Так само не має значення для застосування положень ч. 4 ст. 309 КК України факт попереднього перебування особи на обліку. Той факт, що особа вперше звернулася для лікування може слугувати підставою для її звільнення від кримінальної відповідальності шляхом застосування вказаної правової норми, за наявністю інших підстав для цього.

Тобто захворювання на наркоманію може бути діагностовано вперше, і це не може бути перешкодою для використання положень ч. 4 ст. 309 КК України.

Таким чином, добровільним слід вважати таке звернення особи до лікувального закладу в контексті ч. 4 ст. 309 КК України, яке здійснюється за її особистою згодою, або згодою законного представника, що мало місце до моменту виходу суду першої інстанції до нарадчої кімнати для ухвалення рішення в кримінальному провадженні.

Для застосування цієї заохочувальної норми попередній факт перебування особи на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини, не є визначальним, оскільки факт захворювання на наркоманію у такої особи може бути встановлено вперше. Такий первинний діагноз також констатує необхідність надання особі медичної допомоги у вигляді лікування від наркоманії.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною в постанові об`єднаної палати ККС ВС від 29.11.2021 р. у справі №357/11205/19.

Враховуючи вказані обставини справи, суд вважає, що на підставі ч. 4 ст.309 КК України ОСОБА_4 необхідно звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1ст. 309 КК України, а кримінальне провадження закрити відповідно до вимог ч. 2 ст.284 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Процесуальні витрати в сумі 1514,56 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України

Керуючись ст. ст. 284-287, 372, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України на підставі ч.4 ст.309 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження №0000430 від 19.08.2024.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи в кримінальному провадженні в сумі 1514,56 грн.

Речовий доказ: - психотропну речовину - амфетамін, масою (в перерахунку на амфетамін-основу) 0,447 г, яку передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області - знищити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення до Черкаського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1