Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/374/25
Провадження № 1-кп/475/143/25
У Х В А Л А

01.10.2025смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,(в режимі ВКЗ)

захисника ОСОБА_4 (в режимі ВКЗ),

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі. Доманівка кримінальне провадження №0000024 від 03.02.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маринівка Доманівського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Доманівського районного суду Миколаївської області на розгляді перебуває кримінальне провадження № 0000024, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

29.09.2025 року через систему Електронний суд надійшло клопотання захисника обвинуваченного ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , у порядку ст. 201 КПК України (відправлено через Електронний суд 27.09.2025 року)

За клопотанням прокурора, ухвалою суду обвинуваченому ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В ході судового розгляду прокурор заявляв клопотання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу, який ухвалою суду від 17.07.2025 року продовжений до 16.09.2025року.

Захисник ОСОБА_4 надіслав суду письмове клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на те, що більш м"який вид запобіжного заходу буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 . На даний час змінилися обставини, які надають можливості змінити запобіжний захід. Так, на минулому судовому засіданні, яке мало місце 16.09.2025р, потерпілий та свідок з боку обвинувачення - ОСОБА_6 надав у суді свідчення.

Враховуючи той факт, що ключовий свідок сторони обвинувачення був допитаний у суді із дотриманням принципу безпосередності, а інші особи, що залишились - є лише непрямими свідками події та обставин злочину, ризик незаконного впливу та здійснення тиску на свідків у вказаному кримінальному провадженні, втратив свою актуальність.

Що стосується ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду через тяжкість можливого покарання у разі доведення його вини (до 8 років позбавлення волі), захисник ОСОБА_4 зазначає, що обвинувачений ОСОБА_5 протягом останніх майже 8 місяців перебуває під вартою. Протягом цього вже тривалого часу перебування обвинуваченого під вартою, останній розпочав процес ресоціалізації, адже вже переосмислив багато речей і враховуючи його вік, здатен жити повноцінним життям, як порядна людина, поряд із сім`єю та оточуючими його іншими людьми.

Стороною обвинувачення у кожному наступному клопотанні зазначається, що ризик переховування обумовлюється серед іншого можливим притягненням ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за нібито самовільне залишення військової частини починаючи з 21.12.2024р. тобто за ст. 407 КК України. На підтвердження цього ризику, представники сторони публічного обвинувачення посилаються зокрема на акт службового розслідування. Разом із тим, докази, які стосуються вчинення обвинуваченим інших правопорушень, що не є предметом цього кримінального провадження, є недопустимими на підтвердження винуватості підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та відповідно як підстава подальшого тримання ОСОБА_5 під вартою. З приводу зазначеного вище акту службового розслідування, слід зауважити, ОСОБА_5 не набув процесуального статусу підозрюваного в іншому кримінальному провадженні(про підозру йому взагалі не повідомлялось).

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 до затримання був зареєстрований та фактично мешкав у с. Маринівка Вознесенського району Миколаївської області, разом із цивільною дружиною та спільними дітьми. Перебуваючи під вартою, обвинувачений позбавлений можливості утримувати останніх, адже ці особи, хоча й частково, проте перебували на грошовому забезпеченні обвинуваченого.

Також, захисником отримано згоду від власника житла, в якому ОСОБА_5 буде мешкати на постійній основі. До клопотання долучена письмова згода цивільної дружини ОСОБА_5 - ОСОБА_7 , зі змісту якої вбачається, що як власник житлового будинку, вона надає добровільну згоду на відбування обвинуваченим будь- якого заходу забезпечення кримінального провадження, в тому числі й запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. З урахуванням цієї згоди виконання домашнього арешту буде реалізовуватись за адресою, зазначеною по тексту відповідної згоди, а саме: АДРЕСА_2 .

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав клопотання захисника і просив змінити запобіжний захід на домашній арешт, повідомивши суду, що він зобов"язується виконувати покладені на нього процесуальні обов"язки.

Прокурор ОСОБА_3 просив суд відмовити в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 , дослідивши клопотання з доданими матеріалами, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п.1-5 ч.1 цієї статті.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Особливість застосування тримання під вартою у судовому провадженні, відповідно до положень чинного КПК України, полягає в тому, що законодавець не визначив граничний строк тримання під вартою, натомість зобов`язав суд періодично здійснювати судовий контроль за доцільністю подальшого застосування запобіжного заходу.

Такий спосіб визначення тривалості тримання обвинуваченого під вартою під час судового провадження є прийнятним у практиці ЄСПЛ і відповідає міжнародним стандартам права на свободу й особисту недоторканість, що вимагають процедури перегляду законності тривалого застосування такого запобіжного заходу, яку в чинному КПК України гарантує частина третя статті 331.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Дейнеко проти України, не розглянувши конкретні факти або альтернативні триманню під вартою запобіжні заходи та посилаючись головним чином і постійно на тяжкість обвинувачень, органи влади продовжували строк тримання заявника під вартою до розгляду його справи судом на підставах, які не можуть вважатися достатніми для обґрунтування тривалості тримання під вартою, що визнано порушенням пункту 3 статті 5 Конвенції.

Відповідно до рішення за скаргою № 12369 від 26.06.1991 по справі «Латальє проти Франції», п. 51 «Попереднє затримання не має передувати покаранню у виді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

У своїй судовій практиці, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою.

Суд вирішуючи клопотання , виходячи з положень ст.ст.177,178,183 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, враховуючи фактичні обставини справи приходить вважає за можливе змінити на інший, альтернативний запобіжний захід - домашній арешт (цілодобово), який забезпечить виконання обов`язків обвинуваченим, належну процесуальну поведінку. Підстави та ризики, на підставі яких обирався запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на даний час зменшилися, при цьому, суд також оцінює суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, особу обвинуваченого.

Суд бере до уваги, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 за ч.1 ст.121 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, про те, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим, не може бути самостійною підставою для подальшого продовження запобіжного заходу та обґрунтування можливого переховування від суду.

При обранні запобіжного заходу у судовому засіданні судом встановлена доведеніть ризику у виді незаконного впливу на потерпілих та свідків.

На даний час ризик у виді незаконного впливу на потерпілих та свідків зменшився, так як свідок ОСОБА_6 був допитаний безпосередньо в судовому засіданні. Окрім того, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні відмовився від обвинувачення, про що винесена ухвала суду. Потерпілий ОСОБА_8 помер, а його представник ОСОБА_9 направила до суду заяву, в якій просила розглядати кримінальне провадження в її відсутність.

Відповідно до наданої в суд згоди від власника житла, в якому ОСОБА_5 буде мешкати на постійній основі ОСОБА_7 , як власник житлового будинку, про що додано Витяг з реєстру прав на нерухоме майно надає добровільну згоду на відбування обвинуваченим будь- якого заходу забезпечення кримінального провадження, в тому числі й запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. З урахуванням цієї згоди виконання домашнього арешту буде реалізовуватись за адресою, зазначеною по тексту відповідної згоди, а саме: АДРЕСА_2 .

Окрім того, на обгрунтування ризику переховування та вчинення іншого кримінального правопорушення, прокурор посилається на те, що ОСОБА_5 самовільно залишив військову частину, починаючи з 21.12.2024р. На підтвердження цього ризику посилаються зокрема на акт службового розслідування. Разом з тим, станом на час розгляду вказаного клопотання не надано підтвердження того, що ОСОБА_5 набув процесуального статусу підозрюваного за вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із несенням військової служби.

Тривале перебування обвинуваченого під вартою в період досудового розслідування та в період судового розгляду, на думку суду вплинули на поведінку обвинуваченого та забезпечуть виконання ним процесуальних обов"язків, покладених на нього судом

Беручи до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, однак враховуючи, що змінилися обставини, які були підставою для обрання виключного запобіжного заходу, суд приходить до висновку, що є достатньо підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, цілодобово, із застосуванням електронного засобу контролю

Беручи до уваги досліджені судом докази на підтвердження клопотання, суд вважає, що захисником доведені у відповідності до ст..201 КПК України підстави зміни запобіжного заходу, а також враховані обставини, які повинні враховуватися при зміні запобіжного заходу, що надає суду всі підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово, або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи вказані обставини суд вважає, що такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись статтями177,178,181,201,331, КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт - задовольнити.

Змінити стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю за адресою: АДРЕСА_2 на строк не більше двох місяців, тобто до 29.11.2025 включно.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_5 залишати місце свого проживання, АДРЕСА_2 цілодобово строком до 29.11.2025р.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до прокурора, судді та суду; не залишати місце постійного проживання, розташованого по АДРЕСА_2 без дозволу прокурора або суду.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити відділенню поліції № 2 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинувачений, який був затриманий негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурорів, що входять до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику та для виконання направити начальнику ДУ Миколаївський слідчий ізолятор .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області протягом 5 днів з дня її оголошення., а обвинуваченим - з моменту отримання її копії.

СуддяОСОБА_1