В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року селище Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Близнюки обвинувальний акт за кримінальним провадженням відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зелене Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, військовослужбовця, старшого тесляра будівельного відділення 3 інженерно-позиційного взводу 2 роти інженерної підтримки батальйону інженерної підтримки військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в:

В період 22-23 лютого 2025 року, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , знаходився в приміщенні будинку свого домоволодіння, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , спільно зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 , де вони вживали спиртні напої. Через деякий час між ними виник конфлікт, внаслідок якого у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на умисне противоправне заподіяння смерті його співмешканці ОСОБА_7 , шляхом нанесення тілесних ушкоджень.

Реалізуючи даний злочинний намір, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, схопив молоток, який на той час лежав в дерев`яному комоді сусідньої кімнати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , наніс потерпілій ОСОБА_7 6 ударів молотком по голові, після чого остання впала на крісло та вже була без свідомості. Після цього, ОСОБА_4 схопив кухонний ніж, який лежав на столі в сусідній кімнаті та наніс два удари ножем по тулубу потерпілої ОСОБА_7 ..

Внаслідок отриманих травм ОСОБА_7 померла. Своїми кримінально-протиправними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_7 наступні тілесні ушкодження: колото-різані поранення грудної клітини з ушкодженням серця і легені та забійні рани волосяної частини голови. По ступеню тяжкості дані ушкодження, як відокремлено, так і в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться у причинному зв`язку із настанням смерті.

Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 , вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, розкаявся у скоєному, не оспорював встановлених в ході досудового розслідування фактичних обставин справи, на підставі яких йому пред`явлено обвинувачення. Пояснив про обставини справи, як викладено вище у вироку та в своїх поясненнях підтвердив, що в лютому 2025 року, точної дати не пам`ятає, вони з ОСОБА_7 розпивали спиртні напої, а саме горілку, за адресою: АДРЕСА_1 . Вказав, що після вживання алкоголю він заснув і в цей час ОСОБА_7 з-під подушки викрала в нього гаманець. Коли прокинувся, то помітив, що гаманця немає. Він запитав у ОСОБА_7 : «Де гаманець?», - але вона не відповіла. Між ними почалася сварка, в ході якої ОСОБА_7 вдарила його рукою в обличчя. У відповідь він вдарив її рукою в обличчя, від чого вона впала на крісло. Після цього він пішов до сусідньої кімнати і взяв з комоду молоток та наніс ОСОБА_7 кілька ударів молотком по голові, внаслідок чого остання втратила свідомість. Потім він узяв ніж та наніс ОСОБА_7 декілька ударів ножем по тулубу, після чого накрив її та пішов з будинку.

Також у судовому засіданні обвинувачений пояснив суду, що розкаюється у вчиненому, розуміє, що вчинив неправильно, та шкодує про вчинене, готовий понести заслужене покарання.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.

Прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин.

Обвинувачений ОСОБА_4 , його захисник ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_6 , не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, та правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. Суд роз`яснив учасникам судового провадження положення частини 3 статті 349КПК України про те, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються і вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів що характеризують особу обвинуваченого.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження і дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 115 КК України, умисне вбивство, а саме умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 р.) при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п. 3 цієї ж постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів.

При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_4 суд враховує його щире каяття, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України визнається судом обставиною, яка пом`якшує його покарання.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він раніше несудимий, неодружений, військовослужбовець, старший тесляр будівельного відділення 3 інженерно-позиційного взводу 2 роти інженерної підтримки батальйону інженерної підтримки військової частини НОМЕР_1 , за місцем проживання характеризується добре, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Суд вважає, що для досягнення цілей покарання, визначених ч. 2 ст. 50 КК України, з метою виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, слід призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою.

Підстав для застосування ст. 69 КК України до ОСОБА_4 суд не вбачає.

Цивільний позов не пред`являвся.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.03.2025 ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області накладений арешт на майно, а саме: ніж з нашаруванням речовини бурого кольору, молоток з нашаруванням речовини бурого кольору, зіскріб речовини бурого кольору з поверхні стіни, куртку зеленого кольору піксельного окрасу, які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В зв`язку з тим, що провадження по даній кримінальній справі закінчується, суд вважає, що відпала потреба в подальшому застосуванні арешту на зазначене майно, оскільки зняття вказаного обтяження не перешкоджає виконанню судового рішення в майбутньому.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, суд стягує з ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведення судових експертиз за цим кримінальним провадженням.

Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 6 (шість) місяців .

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу його фактичного затримання - з 17 березня 2025 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати:

- за проведення судово молекулярно-генетичних експертиз, за експертною спеціальністю 9.5 «Молекулярно-генетичні дослідження» Харківського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/121-25/7293-БД від 10.06.2025, № СЕ-19/121-25/7292-БД від 11.06.2025, № СЕ-19/121-25/7643-БД від 13.06.2025 у розмірі 11691 (одинадцять тисяч шістсот дев`яносто одна) гривня 75 (сімдесят п`ять) копійок (стягувач платежу Держава, код доходів 24060300 отримувач платежу ГУК Харків обл/МТГ Харків/24060300, п/рахунок UA0020649, код отримувача (ЄДРПОУ) 37874947, отримувач платежу казначейство України (ЕАП) МФО 899998.

Скасувати арешт, накладений на майно на підставі ухвали слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19 березня 2025 року, а саме: ніж з нашаруванням речовини бурого кольору, молоток з нашаруванням речовини бурого кольору, зіскріб речовини бурого кольору з поверхні стіни, куртку зеленого кольору піксельного окрасу, які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: ніж з нашаруванням речовини бурого кольору, молоток з нашаруванням речовини бурого кольору, зіскріб речовини бурого кольору з поверхні стіни, куртку зеленого кольору піксельного окрасу, зразки букального епітелію ОСОБА_4 , біологічні зразки крові ОСОБА_7 , кофту в`язану чорну із застібкою блискавкою на передній поверхні, кофту спортивну пів вовняну світло-сіру з написом англійськими літерами і малюнками, футболку бавовняну світло-синю з малюнком, брюки спортивні пів вовняні чорні з білим написом Nike на рівні лівого карману, труси синтетичні чорні, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, згідно квитанцій № 264, № 265, № 286 - знищити.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Близнюківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1