УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 420 241 123 500 001 08 від 18.10.2024,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна ОСОБА_4 звернувся адвокат ОСОБА_3 .

Обґрунтовуючи клопотання, заявник зазначив, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11.03.2025 частково задоволено клопотання прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 420 241 123 500 001 08 від 18.10.2024, накладений арешт на майно, вилучене 07.02.2025 під час обшуку за адресою - АДРЕСА_1, а саме: золоті злитки: вагою 100 г № 815495; вагою 20 г № 032563; вагою 10 г № 049252; вагою 10 г № 049253; вагою 10 г № 049251 (справа № 761/5971/25).

Водночас заявник наполягав на необґрунтованості накладеного арешту, посилаючись на те, що вилучене майно не відповідає критеріям речових доказів у межах вказаного та виділеного з нього кримінального провадження № 120 251 000 000 005 67 від 01.05.2025, а також на відсутність будь-якого процесуального зв`язку ОСОБА_4 з цим провадженням. У зв`язку з викладеним, на його переконання, арешт майна є безпідставним та підлягає скасуванню.

У судове засідання представник власника майна, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду клопотання, не прибув.

Прокурор до суду також не прибув, про поважність причини неявки не повідомив. Зазначена обставина не є перешкодою для розгляду клопотання.

У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК фіксація за допомогою технічних засобів кримінального провадження у суді не здійснювалась.

Слідчий суддя, дослідивши наявні документи, дійшов висновку про таке.

СУ ГУНП у м. Києві за процесуальним керівництвом Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 420 241 123 500 001 08 від 18.10.2024 за ч. 2 ст. 369-2, ч. 1 ст. 366-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11.03.2025 задоволено клопотання прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, накладений арешт на: золоті злитки: вагою 100 г № 815495; вагою 20 г № 032563; вагою 10 г № 049252; вагою 10 г № 049253; вагою 10 г № 049251.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК, якою передбачено, що інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно компетенцією суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

З мотивувальної частини ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11.03.2025 вбачається, що при арешті майна слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання існували достатні підстави для висновку, що вилучене майно є речовими доказами у кримінальному провадженні, тобто існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що таке майно є доказом злочинів, а арешт майна необхідний з метою забезпечення збереження такого майна як речових доказів.

Крім того, зі змісту ухвали вбачається, що слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання про арешт майна потреби органу досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а сукупність отриманих судом даних, була достатньою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що при ухваленні рішення слідчим суддею належним чином враховані як фактичні обставини кримінального провадження, так і вимоги КПК, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що вищезазначене майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК, та наклав арешт на таке майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів клопотання та долучених до нього документів, вони не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність та які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11.03.2025, що дає слідчому судді підстави дійти висновку, що необхідність арешту на зазначене майно на теперішній час не відпала.

При цьому варто нагадати, що відповідно до вимог абзацу 2 частини 1 статті 174 КПК обов`язок доведення, що у подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, законодавець покладає безпосередньо на особу, яка звернулась із клопотанням про скасування арешту майна.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши клопотання у межах питань, які винесені на його розгляд, перевіривши надані докази, з урахуванням вищенаведеного, дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання про скасування арешту майна.

Керуючись ст. 22, 174, 309, 372, 392 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 420 241 123 500 001 08 від 18.10.2024 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11.03.2025 (справа № 761/5971/25), відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1