Провадження 11-кп/824/5288/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

02 жовтня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 з доповненнями та захисника ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 13 серпня 2025 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 13 серпня 2025 року ОСОБА_9 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 11 жовтня 2025 року, з визначенням застави в розмірі 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 154 428 000 (сто п`ятдесят чотири мільйона чотириста двадцять вісім тисячі) гривень, у разі внесення застави з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Своє рішення суддя місцевого суду обґрунтувала наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу та на даний час не припинили свого існування, зокрема продовжує існувати ризик щодо можливості переховування обвинуваченого від суду, зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведення його вини у пред`явленому обвинуваченні. Крім того, продовжує існувати ризик впливу на свідків, оскільки обвинувачений обізнаний як про їх персональні дані, так і про зміст наданих ними свідчень на стадії досудового розслідування. Також існує ризик щодо можливого вчинення обвинуваченими іншого кримінального правопорушення. З огляду на те, що ОСОБА_9 має вже процесуальний статус обвинуваченого в іншому кримінальному провадженні стосовно п`яти учасників злочинної організації, які завдали Міністерству оборони України понад мільярд гривень шкоди під час закупівлі неякісного одягу для Збройних Сил України. Крім цього, колегією суддів враховано також і тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , який відноситься до тяжких злочинів, відповідно до вимог ч. 5 ст. 12 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років з конфіскацією майна або без такої.Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який судом не встановлено.

В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 вказано на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник вказав, що прокурором не надано переконливих доказів наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На переконання апелянта, стороною обвинувачення не надано жодних належних та допустимих доказів, що у випадку зміни запобіжного заходу підозрюваний дійсно буде переховуватися від суду. Щодо незаконного впливу на свідків для уникнення кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, зазначає про те, що під час досудового розслідування по справі допитані всі свідки сторони обвинувачення. Крім того, прокурором не надано жодного доказу про те, що підзахисний має намір впливати на свідків по справі. Також захисник зазначив, що обвинувачений будь-яким чином не може перешкодити кримінальному провадженню та не має мети вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення. Щодо визначеного розміру застави, апелянт вказав, що майновий стан родини не дозволяє сплатити визначену суму застави, адже їхній майновий стан не змінюється, арешти із його майна та майна родини не знято, а тому вважає, що суд в оскаржуваній ухвалі лише формально визначив заставу, не обґрунтувавши її розмір через призму майнового стану обвинуваченого, яка є для нього непомірною, що призводить до подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Також вказав про те, що допущені порушення процедури, неможливість посилання лише на тяжкість можливого покарання як на підставу тримання під вартою, вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_9 , та який має значні проблеми зі здоров`ям, яке погіршилось за час перебування під вартою, про що він неодноразово звертався до установи тримання під вартою із заявами про необхідність проходження медичного обстеження та лікування, міцність його соціальних зв`язків, а саме наявність дружини, доньки, сина, постійного місця проживання та роботи, відсутність судимостей, відсутність наміру переховування та вчинення інших дій, які можуть бути розцінені як ризики, репутація обвинуваченого, яка не дає приводів сумніватися в його доброчесності та діяльності на благо суспільства, а також той факт, що він є засновником благодійної організації, волонтером, дотримувався застосованих до нього умов запобіжних заходів, цілком дозволяють суду змінити обраний обвинуваченому запобіжний захід. Просив ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_9 інший запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

В апеляційній скарзі обвинуваченого з доповненнями вказано на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що суд встановив наявність ризиків за відсутності будь-яких доказів сторони обвинувачення та продовжив строк тримання за відсутності жодного документа на їх підтвердження. На думку апелянта, висновок суду, щодо наявності ризику його переховування є недоведеним та не підтверджений матеріалами справи. На переконання апелянта, ризик нібито незаконного перетину державного кордону є необгрунтованим, адже наразі існує заборона виїзду осіб чоловічої статі за кордон, будь-яких доказів, що він може покинути територію України поза пунктами пропуску прокурором до суду не подавалось, як і доказів хоч одного випадку ухилення від слідства, а тому наведені в ухвалі аргументи щодо можливості переховування від суду ґрунтуються виключно на припущеннях. Також вважає, що відсутній ризик впливу на свідків, які допитані та попереджені про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань, при цьому, що в матеріалах справи відсутні будь-які заяви чи докази про таких вплив, а деякі свідки перебувають під вартою та є працівниками правоохоронного органу. Щодо визначеного розміру застави, апелянт вказав, що майновий стан родини не дозволяє сплатити визначену суму застави, адже їхній майновий стан не змінюється, арешти із його майна та майна родини не знято, а тому вважає, що суд в оскаржуваній ухвалі лише формально визначив заставу, не обґрунтувавши її розмір через призму майнового стану обвинуваченого, яка є для нього непомірною, що призводить до подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Звернув увагу, що суд не надав оцінку його особі, не врахував міцність соціальних зв`язків, волонтерську та благодійну діяльність, а також репутацію останнього, які гарантують його належну процесуальну поведінку у кримінальному провадженні. Просив ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора та застосувати до нього інший запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

обвинуваченого та його захисників, які підтвердили доводи поданих апеляційних скарг та просили їх задовольнити;

прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційних скарг сторони захисту, просив залишити їх без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін;

вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги сторони захисту не підлягають до задоволення з огляду на таке.

Колегія суддів звертає увагу на те, що питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку тримання під вартою було вирішене на стадії судового провадження. Тобто, це питання вирішувалось на стадії яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість обвинувачення перевіряється судом який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою у суді першої інстанції на стадії судового провадження та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Оцінюючи рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції обґрунтовано було визнано те, що ризики із якими пов`язувалось застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не перестали існувати та не зменшився ступінь цих ризиків. Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується дають підстави вважати про високу імовірність ухилення обвинуваченого від суду. Ці обставини, а також те, що у даному кримінальному провадженні не допитані свідки, указує на існування ризику незаконного впливу на них із сторони обвинуваченого. Наявність цих ризиків указує на необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, у зв`язку із чим суд першої інстанції обґрунтовано продовжив обвинуваченому даний строк, належним чином мотивувавши своє рішення. Із цим рішенням колегія суддів погоджується у повному обсязі.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність ризику переховування обвинуваченого від суду грунтується на даних про особу обвинуваченого із урахуванням тяжкості та обставин вчинення злочину. Матеріали кримінального провадження не містять даних про наявність у обвинуваченого соціальних зав`язків такої міцності, які можуть запобігти ризику переховування обвинуваченого від суду. Із урахуванням тяжкості вчиненого злочину та обставин його вчинення, кількості процесуальних дій, необхідних для проведення розслідування та судового розгляду, сумарний строк, протягом якого обвинувачений тримається під вартою не можливо визнати таким, який відповідає критерію надмірності. Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що є доведеним існування ризику ухилення обвинуваченого від суду. В умовах суспільно-політичної обстановки у державі, введення військового стану та існування непідконтрольних державі територій ступінь ризику ухилення обвинуваченого від суду є надзвичайно високим, а існування цього ризику достатнім для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів враховує і те, що до обвинуваченого ОСОБА_9 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою із альтернативою у виді застави. Оцінюючи розмір альтернативного запобіжного заходу, у контексті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_9 у даному кримінальному провадженні, а також пред`явленого йому обвинувачення у іншому кримінальному провадженні, стосовно п`яти учасників злочинної організації, які завдали Міністерству оборони України понад мільярд гривень шкоди під час закупівлі неякісної амуніції для ЗСУ, встановлений розмір застави не видається надмірним та по суті, із урахуванням сукупності констатованих ризиків здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та попередити ризик переховування обвинуваченого від суду, оскільки матиме достатній стримуючий вплив.

Також є обґрунтованим наявність ризику незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, викликаний безпосередністю дослідження показань, а також тим, що судове провадження у даному кримінальному провадженні не завершене.

Апеляційна скарга як обвинуваченого ОСОБА_9 , так і його захисника ОСОБА_7 не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого судом першої інстанції рішення. Порушень вимог КПК України, які б істотно обмежували права обвинуваченого та могли бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, колегією суддів не виявлено. На думку колегії суддів, існування ризиків у ході судового розгляду було доведено прокурором з належною повнотою, наявність цих ризиків в ухвалі судом першої інстанції обґрунтовано із належною повнотою.

Підстав для задоволення апеляційних скарг сторони захисту колегія суддів не вбачає. Ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 13 серпня 2025 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає ухвалу без зміни, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Відмовити у задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 .

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 13 серпня 2025 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 до 11 жовтня 2025 року залишити без змін.

Ухвала у касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ

_________________ ______________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4