Справа № 489/5370/25
Провадження № 1-кс/489/2657/25
У Х В А Л А

про арешт майна

22 вересня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві клопотання старшого слідчого в ОВС Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу процесуального представництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002613 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

в с т а н о в и в:

До слідчого судді надійшло клопотання слідчого про арешт причіпу «ЛЕВ 183131», 2011 року випуску, н.з. НОМЕР_1 ,номер VIN НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_5 , заборонивши його відчуження та розпорядження ним.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб, а також в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, повторно. ОСОБА_5 на праві власності належить причіп «ЛЕВ183131», 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 . Накладення арешту на вказане майно є необхідним, оскільки існують підстави вважати, що незастосування арешту може призвести до приховування та передачі майна, що в свою чергу, унеможливить подальшу конфіскацію його за вироком суду.

Розгляд клопотання слідчий просить здійснювати без виклику власника майна, у закритому судовому засіданні з метою нерозголошення відомостей досудового розслідування та з метою запобігання вчиненню дій, що унеможливлять виконання рішення суду в частині арешту майна.

Слідчий просив розглянути клопотання без його та прокурора участі, що відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно з ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Під час розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя встановив, що першим слідчим відділом ТУ ДБР у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження 0002613 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 19.08.2025 у день його складення було вручене ОСОБА_5 .

Згідно вказаного повідомлення від 19.08.2025, ОСОБА_5 підозрюється в тому, що перебуваючи на посаді виконуючого обов`язки завідувача Сектору реєстрації сільськогосподарської техніки ГУ Держпродспоживслужби в Миколаївській області, в середині листопада 2024 року діючи умисно з корисливих мотивів та за попередньою змовою з головним спеціалістом вказаного сектору одержали від ОСОБА_6 неправомірну вигоду у розмірі 20 000 грн, крім того 27.03.2025 діючи умисно з корисливих мотивів, повторно отримав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду у розмірі 1 000 грн, надалі в березні 2025 року повторно отримав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду у розмірі 3 000 грн, також в березні 2025 року повторно отримав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду в розмірі 5 000 грн, крім того, на початку квітня 2025 року повторно отримав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду у розмірі 15 000 грн, надалі на початку квітня 2025 року повторно отримав неправомірну вигоду від ОСОБА_10 в розмірі 2 000 грн, також 05.05.2025 повторно отримав від ОСОБА_11 неправомірну вигоду у розмірі 1 000 грн, крім того 07.05.2025 повторно отримав від ОСОБА_12 неправомірну вигоду в розмірі 3 000 грн, в середині травня 2025 року повторно отримав неправомірну вигоду від ОСОБА_13 у розмірі 20 000 грн, також на початку червня 2025 року отримав неправомірну вигоду від ОСОБА_14 у розмірі 17 000 грн., далі на початку червня 2025 року повторно отримав неправомірну вигоду від ОСОБА_15 у розмірі 700 грн, також 26.06.2025 повторно отримав від ОСОБА_16 неправомірну вигоду у розмірі 1 500 грн, крім того в липні 2025 року повторно отримав неправомірну вигоду від ОСОБА_17 у розмірі 12 000 грн, 15.07.2025 повторно отримав неправомірну вигоду від ОСОБА_18 у розмірі 1 000 грн.

Досліджені повідомлення про підозру ОСОБА_5 , та документи, додані до клопотання, зокрема: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, протоколи допиту свідків, протокол обшуку, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, дають підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Санкція ч. 3 ст. 368 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч. 13 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпеченняконфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з інофрмацією РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях ОСОБА_5 є власником причіпу «ЛЕВ 183131», 2011 року випуску, н.з. НОМЕР_1 .

Під час розгляду клопотання на підставі досліджених доказів встановлена наявність достатніх підстав вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та що метою арешту майна є забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності слідчий суддя не вбачає.

За таких обставин клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173, 369, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме:

- причіп ««ЛЕВ 183131», 2011 року випуску, синього кольору, н.з. НОМЕР_1 , номер VIN НОМЕР_2 ,

шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження ним, до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвалу може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1