Справа № 638/6691/25
Провадження № 1-кс/638/2884/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року м. Харків

Слідча суддя Шевченківського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши в залі судових засідань в приміщенні суду скаргу ОСОБА_5 на постанову про закриття провадження № 0000029 від 16.01.2025,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 звернувся до Шевченківського районного суду м. Харкова зі скаргою та просить скасувати постанову слідчого про закриття провадження № 0000029 від 16.01.2025, зобов`язати слідчого провести відповідні слідчі дії. В обґрунтування вимог посилається на те, що слідчим необґрунтовано встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Заявник стверджує, що слідчим не встановлені порушення роботи комісій, внесення завідомо неправдивих відомостей, заявник послався на рішення суду, проаналізував показання свідків, з цього виснував, що слідчий не в повному обсязі провів всі необхідні дії для розслідування кримінального провадження. Також заявник зазначив, що його клопотання не розглянуті, а також слідчий не врахував всю необхідну інформацію.

Скарга обґрунтована тим, що скаржник звернулася до правоохоронних органів з метою проведення належного досудового слідства. Проте досудове слідство, як він стверджує не було належним чином проведене, а кримінальне провадження було закрите.

ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. У тексті скарги просив розглядати справу за його відсутності. Надав до суду додаткові пояснення.

Прокурорка у судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні скарги та вказала, що слідчий вжив всіх заходів для належного розслідування вказаного кримінального провадження.

Слідчий також просив відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_5 .

Судом витребувані матеріали кримінального провадження та вивчені.

Главою 26 КПК України встановлено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Частиною 1 ст.304 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора передбачені ч.1 ст.303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Скаржник довів суду, що звернувся до суду в строки вказані в чинному законодавстві.

В ст. 7 ч. 1 КПК України закріплено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; недоторканність житла чи іншого володіння особи; недоторканність права власності; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності. Відповідно до ст. 9 ч. 1 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

В ч. 6 тієї ж статті КПК України вказано, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 КК України кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

Відповідно до ст. ст. 283, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, у зв`язку з чим рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження відповідно до встановленої законом процесуальної процедури.

Ст. 2 КПК України передбачають, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений.

Згідно п. п. 1 4 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності.

В свою чергу ч. 2 ст. 9 КПК України покладає обов`язок на прокурора, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

З правового налізу ст. 91 КПК України вбачається, що конструкція статті містить обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

При цьому ч. 1 ст. 92 КПК України покладає обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України на слідчого та прокурора.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В свою чергу ч. ч. 1, 2 ст. 223 КПК України передбачає, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Слідчий під час досудового слідства за вказаним кримінальним провадженням зобов`язаний виконувати приписи ст. ст. 2, 9, 91, 92, 94, 223 КПК України, ст. 1 КК України, всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити обставини, що викривають винних осіб. Виходити з того, що обов`язок доказування обставин у кримінальному провадженні передбачених ст. 91 КПК України покладається безпосередньо на слідчого, прокурора.

Оскаржувана постанова містить обґрунтовані висновки слідчого щодо встановлення причини конфлікту, містить дані щодо слідчих дій, які були проведені ним, що стали причиною закриття кримінального провадження.

Враховуючи, що слідчий під час досудового слідства по кримінальному провадженню провів можливі слідчі дії: були допитані особи, які могли знати обставини справи, витребувані документи, надана правова оцінка вказаним документам, допитано потерпілого ОСОБА_5 , отримано тимчасовий доступ до інформації, що становить охоронювану законом таємницю, встановлені дзвінки, докладено вивчені питання надання компенсації, проведені слідчі дії, необхідні для усестороннього, повного та неупередженого проведення досудового розслідування.

У судовому засідання з`ясовано, що ОСОБА_5 отримав відповідну державну компенсацію.

Заявник не зміг довести підстав, відповідно до яких ухвалою суду необхідно скасувати постанову про закриття провадження у справі та зобов`язати слідчий орган провести відповідні дії. Відповідно до ст. 307 ч. 2 п. 3 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про задоволення чи відмову.

Проте суд не вбачає підстав для задоволення скарги ОСОБА_5 .

На підставі викладеного вище, керуючись ч. 1 ст. 7 ,ч.1,6 ст.9 , ст.ст. 303 308 КПК України,

постановив:

Скаргу ОСОБА_5 на постанову про закриття провадження № 0000029 від 16.01.2025 залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Слідча суддя ОСОБА_1