Справа № 947/9718/25
Провадження № 1-кп/947/871/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2025 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

провівши в місті Одесі у відкритому судовому засіданні судовий розгляд у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002321 від 20.10.2023 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Котовськ Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, адвокатом та депутатом будь-якої ради не являється,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця міста Нижній Новгород російської федерації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, адвокатом та депутатом будь-якої ради не являється,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.4 ст.368 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 ,

захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду міста Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002321 від 20.10.2023 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.4 ст.368 КК України.

Представник власника майна ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 , подав до суду клопотання про скасування арешту, накладеного ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 20.09.2024 року, на транспортний засіб «TOYOTA CAMRY», р.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу технічного паспорту вказаного автомобіля та ключ запалювання до автомобіля, що на праві власності належить ОСОБА_8 .

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_7 підтримав подане клопотання, зазначивши, що є достатні підстави вважати, що на цей час відпала потреба в арешті майна та воно не має значення речового доказу у кримінальному провадженні, а також до зазначеного майна не може бути застосовано конфіскацію або спеціальну конфіскацію.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що арешт на автомобіль було накладено правомірно, та потреба у арешті вказаного майна не відпала.

Інші учасники справи залишили розгляд питання на розсуд суду.

Дослідивши клопотання, долучені в їх обґрунтування матеріали та вислухавши думку учасників, суд приходить до наступного переконання.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 20.09.2024 року, було накладено арешт на майно ОСОБА_8 , а саме на транспортний засіб «TOYOTA CAMRY», р.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу технічного паспорту вказаного автомобіля та ключ запалювання до автомобіля, з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Відповідно до положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Крім того, у ст.1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

При цьому, у Рішенні ЄСПЛ «Серявін проти України» зазначено, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні ч.1 ст.1 Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Також, у Рішенні ЄСПЛ «Серявін проти України» зазначено, що вимога законності, яка випливає з «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» означає вимогу дотримання відповідних положень національного закону і принципу верховенства права.

Необхідно зазначити, що у Рішенні «Серявін проти України», ЄСПЛ розглянув справу у якій йшлося про втручання органів державної влади у володіння майном особи, тому слідчий суддя вважає, що вказане рішення певним чином відображає природу правовідносин, які склалися у цій справі.

Щодо дотримання принципу верховенства права, то відповідно до ч.1 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Також, відповідно до ч.2 ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Судом встановлено, що на теперішній час зв`язку між арештованим майном ОСОБА_8 та кримінальним правопорушенням за пред`явленим обвинуваченням у кримінальному провадженні №0002321 від 20.10.2023 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.4 ст.368 КК України, не встановлено.

Суд вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку втручання у мирне володіння майном особи державними органами не буде законним та таким, що відповідає принципу верховенства права, так як відповідно до матеріалів кримінального провадження не вбачається, що вказане майно на теперішній час має доказове значення та відповідає критеріям ст.98 КПК України.

Так, в судовому засіданні встановлено, що транспортний засіб «TOYOTA CAMRY», р.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу технічного паспорту вказаного автомобіля та ключ запалювання до автомобіля, що на праві власності належить ОСОБА_8 не зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та не містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, отже фактично не має ознак речового доказу у кримінальному провадженні.

З викладеного вбачається, що, в даному випадку, втручання органів влади у захищене право суперечить загальній нормі, зазначеній у ст.1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод».

Крім того, судом встановлено, що до зазначеного майна неможливо застосувати конфіскацію так як зазначене майно не є власністю обвинуваченого, чи спеціальну конфіскацію так як зазначене майно не відповідає критеріям, визначеним в ст.96-2 КК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що на теперішній час не існує потреби в застосуванні арешту, накладеного ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 20.09.2024 року, на транспортний засіб «TOYOTA CAMRY», р.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу технічного паспорту вказаного автомобіля та ключ запалювання до автомобіля, що на праві власності належить ОСОБА_8 .

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, враховуючи те, що зазначене вилучене майно не відповідає критеріям, встановленим ст.98 КПК України та ст.96-2 КК України, у той час як право власності щодо вилученого майна обмежуються, не дозволяють реалізувати право власностісуд вважає, що вказані заявником вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.174, 369, 371, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 20.09.2024 року, на транспортний засіб «TOYOTA CAMRY», р.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу технічного паспорту вказаного автомобіля та ключ запалювання до автомобіля.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1