У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.11.2025 року м.Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000849 від 04.11.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, до ВПК в Полтавській області 27.10.2025 о 10:00 год звернулася ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо шахрайських дій невідомих осіб, які шляхом обману, представившись покупцем товару, надіслала фішингове посилання, замасковане під сайт «OLX», де після вводу даних банківської картки для отримання грошових коштів у заявниці відбулося несанкціоноване їх зняття. Таким чином, невідомі особи заволоділи майном належним ОСОБА_3 , а саме грошовими коштами на загальну суму 30000 гривень.

14.11.2025 в ході проведення обшуку за адресою: Полтавська область, Полтавський р-н., с. Колотії, вул. Шкільна, буд. 17, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтава ОСОБА_1 від 12.11.2025 року, справа №554/16117/25, провадження №1-кс/554/13577/2025, було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A16», IMEI 1 - НОМЕР_1 , IMEI 2 - НОМЕР_2 з сім-карткою оператора мобільного зв`язку з номером НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «ZTE» моделі «Blade A54», IMEI 1 НОМЕР_4 , IMEI 2 НОМЕР_5 з сім картками операторів мобільного зв`язку з номером НОМЕР_6 та номером НОМЕР_7 .

14.11.2025 року постановою слідчого вилучену річ визнано речовим доказом та поміщено до камери зберігання речових доказів ВП № 2 Полтавського РУП

Слідчий подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Клопотання розглянуто за відсутності власника майна.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

На підставі викладено слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання та накладення арешту на майно.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на: мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A16», IMEI 1 - НОМЕР_1 , IMEI 2 - НОМЕР_2 з сім-карткою оператора мобільного зв`язку з номером НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «ZTE» моделі «Blade A54», IMEI 1 - НОМЕР_4 , IMEI 2 - НОМЕР_5 з сім картками операторів мобільного зв`язку з номером НОМЕР_6 та номером НОМЕР_7 , котрі 14.11.2025 в ході проведення обшуку будинку за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено.

Визначити місцем зберігання речових доказів: кімнату для зберігання речових доказів ВП №2 Полтавського РУП за адресою: м. Полтава, вул. Олени Пчілки, 19-Е.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1