Номер провадження: 11-сс/813/2422/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.11.2025, якою було повернуто скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб ГУНП в Одеській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин

Зазначеною ухвалою слідчого судді було повернуто скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб ГУНП в Одеській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_6 звернулась із скаргою поза межами строку на оскарження бездіяльності в порядку ст.303 КПК України.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою її скаргу направити для розгляду по суті до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що слідчий суддя невірно вирахував строки на звернення із скаргою, оскільки:

03.11.2025 року подана заява, 04.11.2025 року ця заява була зареєстрована у НАБУ за №Л-13734; 11.11.2025 року заява зареєстрована у ГУНП в Одеській області за №Л-20714; 20.11.2025 року за телефонним запитом ОСОБА_6 підтверджено факт реєстрації листа НАБУ в ГУНП в Одеській області та 21.11.2025 року ОСОБА_6 звернулась із скаргою на бездіяльність.

Таким чином ОСОБА_6 вважає, що нею не пропущений строк на звернення із скаргою.

ОСОБА_6 та прокурор, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явилися.

Враховуючи те, що у заяві про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді ОСОБА_6 не вказала поважних причин неможливості приймання участі у судовому засіданні, приймаючи до уваги скорчені строки розгляду апеляційних скарг на ухвали слідчих суддів, з метою дотриманням розумних строків розгляду справи, колегія суддів, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі сторін.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

У своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст.2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

Застосування належної правової процедури у кримінальному провадженні це встановлені кримінальним процесуальним законодавством способи реалізації норм кримінального процесуального права, що забезпечують досягнення цілей правового регулювання кримінальних процесуальних відносин у сфері порядку досудового розслідування та судового розгляду. Воно означає не лише те, що всі дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону, адже в такому випадку це завдання розчиняється в приписах засади законності. Такі дії мають виникати із наявних повноважень і перебувати в адекватному співвідношенні з конкретним процесуальним завданням, яке виникає в певний момент досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження. Таке адекватне співвідношення приводить до принципу пропорційності.

Належна правова процедура має застосування як під час судового розгляду, так і на стадії досудового розслідування.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно із ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положеннями ч.4 ст.214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Відповідно до матеріалів скарги, 03.11.2025 року, ОСОБА_6 звернулась до Національного антикорупційного бюро України з заявою щодо можливих неправомірних дій окремих суддів та посадових осіб апарату Приморського районного суду м. Одеси, яку було зареєстровано за вх. №Л-13734 від 04.11.2025.

Листом Національне антикорупційне бюро України було повідомлено ОСОБА_6 , що під час ознайомлення з викладеними в заяві відомостями, не виявлено ознак кримінальних правопорушень, які відповідно до ч.5 ст. 216 КПК України підслідні детективам Національного бюро, у зв`язку з чим, відсутні достатні правові підстави для внесення відомостей до ЄРДР, копія цього листа надіслана до ГУНП в Одеській області.

Після чого, ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді Київського районного суду м. Одеси зі скаргою на бездіяльність посадових осіб ГУНП в Одеській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за її заявою від 03.11.2025, яку було зареєстровано за вх. №Л-13734 від 04.11.2025 в НАБУ.

Оскарженою ухвалою слідчого судді вказана скарга повернута ОСОБА_6 в зв`язку з тим, що ОСОБА_6 звернулась із скаргою поза межами строку на оскарження бездіяльності в порядку ст.303 КПК України.

Проте, колегія суддів не погоджується із такими висновками слідчого судді та зазначає наступне.

Як зазначено вище, ОСОБА_6 із заявою про внесення відомостей до ЄРДР звернулась до Національного антикорупційного бюро України, при цьому, у задоволенні її заяви було відмовлено.

Із апеляційної скарги не вбачається, що такі дії/бездіяльність Національного антикорупційного бюро України оскаржувались в установленому законом порядку.

Разом з цим, відповідно до матеріалів судової справи, ОСОБА_6 звернулась до суду зі скаргою про невнесення відомостей до ЄРДР за її заявою на бездіяльність ГУНП в Одеській області, тоді як, вона заяви про внесення відомостей до ЄРДР до ГУНП в Одеській області не подавала.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу, що оскільки станом на дату подання скарги 21.11.2025 року, ОСОБА_6 з заявою про вчинення кримінального правопорушення до уповноважених осіб ГУНП в Одеській області не зверталась, тому не набула права та підстав на звернення зі скаргою на бездіяльність посадових осіб ГУНП в Одеській області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування регламентовано Главою 26 КПК.

Статтями 303, 304 КПК визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, право на оскарження та строк подання скарги.

Згідно ч.1 ст.304 КПК скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені ч.1 ст. 303 КПК, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню (ч.4 ст.304 КПК).

Скарга повертається, якщо: скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу; скарга не підлягає розгляду в цьому суді; скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення (ч.2 ст.304 КПК).

Тобто, отримавши до провадження скаргу на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування слідчий суддя має першочергово перевірити чи підлягає скарга розгляду у цьому суді; повноважність суб`єкта на право подання скарги; чи відноситься рішення, дія чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування; у якому кримінальному провадженні подано скаргу; а також перевірити дотримання строків подання скарги.

За результатами перевірки вказаних обставин слідчий суддя може:

-відмовити у відкритті провадження за скаргою, у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню (ч.4 ст.304 КПК);

-повернути скаргу, у разі якщо: скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу; скарга не підлягає розгляду в цьому суді; скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення (ч.2 ст.304 КПК);

-призначити скаргу до розгляду, якщо вона відповідає всім вимогам КПК.

Однак, повертаючи скаргу ОСОБА_6 з підстав пропущення строку для звернення з такою скаргою, слідчий суддя не перевірив відповідність скарги приписам ст.304 КПК України в частині прийнятності скарги.

Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 303, 304 КПК України, слідчий суддя, в даному випадку, мав повернути скаргу ОСОБА_6 керуючись положеннями п.1 ч.2 ст.ст.304 КПК як таку, що подана особою, яка не має права подавати скаргу.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді на підставі ст.412 КПК, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення та постановити нову ухвалу, якою повернути скаргу ОСОБА_6 .

Разом з цим, колегія суддів роз`яснює ОСОБА_6 , що вона не позбавлена права оскарження бездіяльності органу, до якого вона зверталась із заявою.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 32, 303, 304, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.11.2025, якою було повернуто скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб ГУНП в Одеській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою повернути скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб ГУНП в Одеській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4