УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 588/491/24

провадження № 51-4571ск25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого на вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 16 січня 2025 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 3 листопада 2025 року щодо ОСОБА_5 .

Обставини справи

1. Зазначеним вироком, залишеним без змін апеляційним судом,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Боромля Охтирського району Сумської області,

засуджено за ч. 1 ст. 389 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК, за сукупністю вироків, до призначеного ОСОБА_5 покарання за цим вироком частково приєднано не відбуте ним основне покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 10 квітня 2023 року у виді 1 місяця обмеження волі та остаточно визначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 1 місяць.

В порядку ч. 3 ст. 71 КК до остаточно призначеного ОСОБА_5 основного покарання за сукупністю вироків, приєднано повністю невідбуту частину додаткового покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 10 квітня 2023 року, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 місяці 25 днів.

2. Як встановив суд, ОСОБА_5 був засуджений вироком Деснянського районного суду м. Києва від 10 квітня 2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК до покарання у виді 1 року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК його було звільнено від відбування основного покарання з випробуванням і визначено іспитовий строк тривалістю 1 рік.

Будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання, ОСОБА_5 5 жовтня 2023 року близько 13:15 на ділянці автодороги поблизу будинку №2а по вул. Кутузова в с. Боромля Охтирського району Сумської області керував транспортним засобом «GEELY MK CROSS», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Доводи поданої касаційної скарги

3. У касаційній скарзі захисник, не заперечуючи доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 389 КК, порушує питання про зміну судових рішень через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого внаслідок його суворості. Просить пом`якшити призначене засудженому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК.

Оцінка Суду

4. Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги, дослідила додані до неї копії судових рішень та дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

5. Як вбачається з наданих копій судових рішень, суд першої інстанції, з`ясував думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч. 3 ст. 349 КПК й наслідки обмеження дослідження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого відносно фактичних обставин справи та доказів, які характеризують особу засудженого, оскільки вони ніким не оспорюваись.

6. Доводи касаційної скарги про суворість призначеного ОСОБА_5 покарання та необхідність застосування положень ст. 69 КК є необґрунтованими. Ці доводи зводяться до того, що суди надали таку оцінку індивідуальним рисам особи засудженого та іншим обставинам справи, з якою не згоден захисник.

7. Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та інформації про особу винного.

8. Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору форми реалізації кримінальної відповідальності. Ця функція є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин кримінального провадження, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

9. Призначаючи покарання засудженому, суд першої інстанції, відповідно до вимог статей 66, 67 КК врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке належить до кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який не працює, раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Обставинами, які пом`якшують покарання суд вважав щире каяття, критичну оцінку своєї поведінки шляхом повного визнання вини та готовність нести кримінальну відповідальність; обставин, що обтяжують покарання - не встановлено. Зваживши на всі наведені обставини у їх сукупності, суд дійшов правильного висновку про можливість призначення засудженому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 389КК та на підставі ст. 71 цього ж Кодексу, у виді обмеження волі на строк 1 рік 1 місяць.

10. Проаналізувавши рішення районного суду, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції в частині призначененого ОСОБА_5 покарання та не знайшов підстав для задоволення апеляційної скарги захисника в частині пом?якшення призначеного покарання із застосуванням положень ст. 69 КК. Ухвала апеляційного суду належним чином вмотивована і відповідає вимогам ст. 419 КПК.

11. У цьому провадженні, як видно з наданих копій судових рішень, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання засудженому призначено з порушенням визначених у законі загальних засад.

12. У своїй касаційний скарзі захисник не навів підстав вважати обране покарання явно несправедливим через суворість і переконливих доводів, які б ставили під сумнів правильність висновків судів в частині призначеного покарання засудженому ОСОБА_5 .

13. Враховуючи викладене, Суд вважає, що призначене покарання за своїм видом і розміром є справедливим, і підстав для зміни оскаржуваних судових рішень не вбачає.

14. З огляду на викладене, касаційна скарга та додані до неї матеріали не дають підстав для її задоволення.

Керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Судпостановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого на вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 16 січня 2025 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 3 листопада 2025 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3