Справа №718/3069/25
Провадження №1-кп/718/134/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2025 року м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 вересня 2025 за № 0000243 за обвинувальним актом, затвердженим прокурором Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 , за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кліводин Кіцманського району Чернівецької області, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, на час вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень перебував на посаді старшого навідника 5 міномета 2 мінометного взводу мінометної батареї 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 136, ч. 1 ст. 396 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.02.2024 № 59, старшого солдата ОСОБА_3 , призначеного наказом командира НОМЕР_2 окремої механізованої бригади (по особовому складу) від 10 лютого 2024 року №20-РС на посаду старшого навідника 5 міномета 2 мінометного взводу мінометної батареї НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що 20 лютого 2024 року справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Будучи військовослужбовцем, старший солдат ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 17, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

01.06.2025 у вечірній час доби, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_3 знаходилися в житловому будинку домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , де разом розпивали алкогольні напої.

01.06.2025 близько 22 год 30 хв ОСОБА_3 , будучи свідком нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_8 , нехтуючи моральними і правовими нормами, що зобов`язують надати допомогу ОСОБА_8 , який перебував у небезпечному для життя стані та був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження через безпорадний стан, внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень, усвідомлюючи, що внаслідок отриманих травм життя ОСОБА_8 перебуває під загрозою, оскільки він внаслідок отриманих тілесних ушкоджень не міг самостійно підвестися, рухатися, а, відповідно, і вжити заходів до самозбереження, перебуваючи в кімнаті житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та маючи реальну можливість надати йому допомогу, повідомити про небезпечний для життя ОСОБА_8 стан, проявив байдужість до права людини на життя, таку допомогу не надав, екстрену медичну допомогу не викликав, сусідів на допомогу не покликав, не повідомив про стан останнього заклади охорони здоров`я та медичних працівників для забезпечення надання необхідної своєчасної допомоги, залишивши ОСОБА_8 у безпорадному стані лежати на підлозі у кімнаті вказаного будинку до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де він і помер.

Згідно з висновком експерта ЧОБ СМЕ № 051 від 12.09.2025 смерть ОСОБА_8 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 від вклинення стовбурових структур головного мозку у великий потиличний отвір, внаслідок отриманої при житті закритої внутрішньо-черепної травми з забоєм речовини головного мозку та розвитком субдуральної гематоми і субарахноїдальних крововиливів. Ступінь розвитку та вираженість тілесних ушкоджень, які призвели до смерті, дозволяє припустити, що між отриманням ОСОБА_8 тілесних ушкоджень та його смертю збігло не менше однієї доби. Приймаючи до уваги вираженість та розповсюдженість ушкоджень, які включають в себе черепно-мозкову травму, внаслідок виникнення якої настала смерть ОСОБА_8 , не виключається можливість його виживання та одужання у разі надання йому невідкладної спеціалізованої медичної допомоги.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 136 КК України, а саме ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, при можливості надати таку допомогу та неповідомлення про такий стан особи належним установам чи особам, якщо це спричинило смерть потерпілого.

Крім того, 02.06.2025 після настання смерті ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що ОСОБА_7 вчинив протиправне позбавлення життя іншої особи, а саме ОСОБА_8 , заздалегідь нічого не обіцяючи, діючи умисно, не повідомив правоохоронні органи про вчинений ОСОБА_7 тяжкий злочин та почав активно сприяти у приховуванні тяжкого злочину. Зокрема, ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_9 перенесли труп ОСОБА_8 з кімнати житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на вулицю та залишили його на присадибній ділянці в кущах вказаного домогосподарства, після чого накрили труп ОСОБА_8 підковдрою та шторою з метою маскування.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 396 КК України, а саме заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого злочину.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 після роз`яснення йому суті обвинувачення, свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 3 ст. 136, ч. 1 ст. 396 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, просив суворо не карати, не наполягав на дослідженні обставин справи, які ніким не оспорюються. Пояснив, що ввечері 31.05.2025 пішов в магазин, де зустрів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які вживали алкоголь. Після закінчення покупок ОСОБА_8 запропонував обвинуваченому залишитися та випити алкоголю, що вони вирішили зробити вдома у ОСОБА_3 . Згодом до них приєднався ОСОБА_7 . Вдома у ОСОБА_3 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 почали сваритися та битися, під час бійки розбили телевізор. Обвинувачений почав їх розбороняти, після чого виніс розбитий телевізор з кімнати. Коли повернувся побачив, що ОСОБА_7 ногами забиває ОСОБА_8 , який від ударів почав харкати кров`ю. ОСОБА_3 запропонував викликати швидку, але ОСОБА_7 відмовився. ОСОБА_3 та ОСОБА_7 були шокованими, а ОСОБА_3 до того ж перебував у СЗЧ, внаслідок чого швидку та поліцію не викликали. Всю ніч продовжували вживати алкогольні напої. Вранці ОСОБА_7 зателефонував до ОСОБА_9 , попросив прийти, після чого вони втрьох винесли тіло ОСОБА_8 на подвір`я, а ОСОБА_7 накрив його простирадлом. На момент приходу ОСОБА_9 ОСОБА_8 був іще живим, ОСОБА_7 робив йому штучне дихання.

Прокурор в судовому засіданні, враховуючи обставини справи та дані про особу обвинуваченого, повне визнання ним вини, просив суд відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України не досліджувати докази стосовно тих фактичних обставини справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, та стосуються долі речових доказів і процесуальних витрат у справі.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив суду, що учасники тих подій не надали допомоги його сину, не викликали швидку, внаслідок чого він помер, а тіло його накрили, таким чином намагалися приховати сліди злочину. Також потерпілий звернув увагу на окремі розбіжності в показах обвинуваченого на досудовому розслідуванні і в суді, не погодився на розгляд справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, просив допитати в якості свідка батька обвинуваченого - ОСОБА_10 .

У допиті ОСОБА_10 в якості свідка судом відмовлено, оскільки він не був очевидцем досліджуваних судом подій.

Клопотань про допит інших свідків судом сторонами та потерпілим не заявлено.

Проте, враховуючи позицію потерпілого, суд провів повний судовий розгляд цієї справи.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Відповідно до параграфу 3 глави 28 КПК України в ході судового розгляду кримінального провадження судом було повно, всебічно та неупереджено досліджено всі докази, подані сторонами кримінального провадження.

За час судового розгляду судом досліджено

- витяг з ЄРДР № 0000243 від 30.09.2025, відповідно до якого ОСОБА_3 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 136, ч. 1 ст. 396 КК України;

- постанову про виділення матеріалів досудового розслідування від 30.09.2025, відповідно до якої з матеріалів кримінального провадження № 0000127 від 03.06.2025 виділено матеріали досудового розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 136, ч. 1 ст. 396 КК України, відносно ОСОБА_3 ;

- постанову про створення слідчої групи від 03.06.2025;

- постанову про створення групи прокурорів від 04.06.2025;

- протокол огляду місця події (з фото таблицею) від 03.06.2025, розпочатий о 11:00 с.Кліводин, в ході огляду домогосподарства по АДРЕСА_1 . На території подвір`я знаходиться житловий будинок, сарай та присадибна ділянка. На відстані 20 м від входу виявлено сліди взуття. За ними виявлено труп, накритий простирадлом білого кольору. При відкритті виявлено труп чоловічої статі, розташований лежачи на лівому боці, обличчям до низу на землі, з ілюстраціями;

- протокол огляду трупа від 03.06.2025, розпочатого о 15:00 03.06.2025 у АДРЕСА_1 , відповідно до якого виявлено труп ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 із значними тілесними ушкодженнями, з фото таблицею;

- висновок судово-медичної експертизи від 30.07.2025 № 726, відповідно до підсумків якого встановлено, що смерть ОСОБА_8 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , від вклинення стовбурових структур головного мозку у великий потиличний отвір, внаслідок отриманої при житті закритої внутрішньо-черепної травми з забоєм речовини головного мозку та розвитком субдуральної гематоми і субарахноїдального крововилива. Разом з тим, при судово-токсикологічній експертизі крові трупа ОСОБА_8 виявлено етиловий спирт в сечі в кількості 1,48 проміле, що згідно з Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, будь-яка концентрація етилового спирту в сечі не підлягає оцінюванню ступеня алкогольного сп`яніння, однак дає можливість припустити про вживання потерпілим алкоголю незадовго до моменту настання смерті;

- протоколом проведення слідчого експерименту з застосуванням відео зйомки від 03.06., розпочатого о 21:08 год та проведеного в с.Кліводин за участю свідка ОСОБА_3 та понятих: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , в якому ОСОБА_3 відтворив обставини нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , подальше ненадання йому допомоги та винесення його тіла на подвір`я домогосподарства;

- протокол проведення слідчого експерименту з застосуванням відео зйомки від 03.06.2025 , розпочатого о 21:08 год та проведеного в с.Кліводин за участю свідка ОСОБА_9 та понятих: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , в якому ОСОБА_9 відтворив обставини того, як він прийшов до ОСОБА_3 додому і побачив на підлозі ОСОБА_8 живим без свідомості;

- висновок експерта № 880 від 26.06.2025, згідно з яким проведена судово-імунологічна експертиза футболки, спортивних штанів та пари чоловічих шкарпеток ОСОБА_3 , на яких виявлена кров всіх учасників тієї події;

- протокол проведення слідчого експерименту від 07.08.2025, розпочатого 07.08.2025 в с.Кліводин за участю ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_13 , під час якого ОСОБА_7 повідомив про події, які відбулися 01.06.2025 близько 22:30 год, між ним та померлим ОСОБА_8 з відтворенням нанесених ударів померлому;

-висновок експерта (експертиза за матеріалами справи) №051, розпочата 13.08.2025 закінчена 12.09.2025, за підсумками якої на підставі даних комісійної судово-медичної експертизи за матеріалами кримінального провадження за № 0000127 від 03.06.2025 за фактом спричинених тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , 1986 р.н., даних первинної судинно-медичної експертизи його тіла, відомих обставин справи дані тілесні ушкодження виникли відносно задовго до моменту настання смерті, від не менш як п`яти травматичних дій тупих предметів, за терміном виникнення можуть відповідати 02.06.2025, за ознакою «небезпека для життя», відносяться до Тяжких тілесних ушкоджень та перебувають в безпосередньому причинному зв`язку з фактом настання смерті. Смерть ОСОБА_8 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 від вклинення стовбурових структур головного мозку у великий потиличний отвір внаслідок отриманої при житті закритої внутрішньо-черепної травми з забоєм речовини головного мозку та розвитком субдуральної гематоми і субарахноїдальних крововиливів. Між отриманням ОСОБА_8 тілесних ушкоджень та його смертю збігло не менше однієї доби. Приймаючи до уваги вираженість та розповсюдженість ушкоджень, які включають в себе черепно-мозкову травму, внаслідок виникнення якої настала смерть ОСОБА_8 , комісія експертів не виключає можливості його виживання та одужання у разі надання йому невідкладної спеціалізованої допомоги;

-доручення на проведення досудового розслідування від 24.09.2025;

-повідомлення про початок досудового розслідування від 24.09.2025;

-постанову про створення групи слідчих від 24.09.2025;

-постанову про визначення групи прокурорів від 24.09.2025;

-постанову про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 25.09.2025;

-письмові докази, які характеризують особу обвинуваченого (а.с. 97-112);

-протокол проведення слідчого експерименту від 22.10.2025, розпочатого о 10:40 год та проведеного в с.Кліводин за участю ОСОБА_3 в якому ОСОБА_3 також відтворив обставини нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , подальше ненадання йому допомоги та винесення його тіла на подвір`я домогосподарства;

Кваліфікація дій обвинуваченого судом.

З огляду на наведене, виходячи з вимог ст. 337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши це кримінальне провадження, дійшов висновку, що діяння ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано правильно за ч. 3 ст. 136, ч. 1 ст. 396 КК України, саме як ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, при можливості надати таку допомогу та неповідомлення про такий стан особи належним установам чи особам, якщо це спричинило смерть потерпілого, та заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого злочину, оскільки, ці обставини доводяться описаними вище доказами в їхній сукупності та повністю визнаються самим обвинуваченим ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 91 КПК України - у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, у тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. При цьому ст.92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Тобто, суд ухвалює обвинувальний вирок лише у тому випадку, коли досліджені під час судового розгляду докази, які відповідають вимогам належності та допустимості, спростовують всі розумні сумніви щодо вини особи.

Статтею 370 КПК України передбачено, що обґрунтованим є таке рішення, що ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статі 94 КПК України; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд розглядає кримінальне провадження на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Мотиви призначення покарання.

Вирішуючи питання про обрання виду та розміру покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так й іншими особами.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд, керуючись вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ними злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є нетяжкими злочинами, дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, однак перебуває у розшуку через СЗЧ, до адміністративної відповідальності не притягувався, на спеціальних обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, вину визнав повністю, щиро розкаявся, надав суду послідовні покази, з 05.03.2023 по 04.06.2024 перебував на військовій службі в ЗС України, брав участь у відбитті збройної агресії РФ проти України, є учасником бойових дій з 11.12.2023.

Обставинами, які відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Ця функція потребує врахування та оцінки конкретних обставин провадження, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, і за змістом якої суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, суд, урахувавши тяжкість злочину, особу винного та інші обставини провадження, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Так, згідно з вимогами ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших злочинів, враховуючи обставини справи та наявність пом`якшуючої покарання обставини, його відношення до скоєного та участь у бойових діях із захисту Батьківщини від збройної агресії РФ проти України, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах нагляду за ним та постійного контролю за його поведінкою з боку уповноваженого органу з питань пробації, та вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі за двома інкримінованими статтями із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням - встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Одночасно, при визначенні тривалості іспитового строку суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, їх наслідки, вид і строк призначеного покарання, обставини, що характеризують особу обвинуваченого, та вважає за необхідне встановити його строком на 3 роки.

З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити в межах санкцій ч.3 ст.136 та ч. 1 ст. 396 КК України у виді позбавлення волі, яке буде відповідати не тільки тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставинам справи, але й особі винного, буде обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. При цьому, під час призначення остаточного покарання, враховуючи описані вище обставини, які характеризують особу обвинуваченого, суд застосовує принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 в ході судового розгляду не застосовувався, клопотань щодо обрання запобіжного заходу не заявлено.

Речові докази у справі відсутні.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.136 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

Покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Повідомити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки та попередити його, що він протягом іспитового строку не повинен вчиняти нового кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням лише резолютивної частини вироку.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_14