Справа № 642/6518/25
Провадження № 1-кс/642/1564/25
УХВАЛА

Іменем України

22.10.25 м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_3 ,

слідчої ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_4 подану в порядку ст. 206 КПК України, про звільнення незаконно утримуваної особи,

встановив:

Захисник підозрюваного ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернувся до Холодногірського районного суду м. Харкова з заявою, в якій просив звільнити ОСОБА_3 з під варти, посилаючись на те, що останній був затриманий в порядку ст. 208 КПК України , 20 жовтня 2025 року, про що старшим слідчим СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП, було складено протокол затримання в порядку ст. 208, 615 КПК України. Захисник не погоджується із вказаним затриманням вважає що таке затримання здійснено з порушенням норм КПК України.

В судовому засіданні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_3 зазначену заяву підтримали, просили її задвольнити.

Прокурор та слідчий просили відмовити в задоволені заяви, посилаючись на те, що затримання ОСОБА_3 відповідало вимогам ст. 208 КПК України, процесуальна процедура затримання відповідала вимогам ст. 208 КПК України.

Слідчий суддя, заслухавши доводи учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного.

Згідно протоколу затримання 20.10.2026 о 17 год. 26 хв. затримано ОСОБА_3 в порядку ст.208КПК України. Підставою затримання зазначено : якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

20.10.2025 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.121 КК України, а саме нанесення умисного тяжкого тіленого ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого. Відповідно до повідомлення про підозру кримінальне правопорушення вчинено 17.10.2025.

В судовому засіданні слідчим не заперечувалися обставини затримання підозрюваного ОСОБА_3 не під час або щойно після вчинення кримінального правопорушення, та були надані пояснення, що події кримінального правопорушення, повязані з причиненням тілесних ушкоджень потерпілому мали місце 17.10.2025, а смерть потерпілого сталася 19.10.2025, підозрюваний ОСОБА_3 був затриманий наступного дня після смерті потерпілого ОСОБА_7 , тобто 20.10.2025.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою.

Відповідні положення статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) передбачають:

«1. Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом:

(c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення».

Згідно з ч.1 ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках:1)якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2)якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; 3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

Відповідно до ч.3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Згідно з ч. 5 ст. 206 КПК України незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе:1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 було затримано 20.10.2025 року в порядку ст. 208 КПК України, тобто без ухвали слідчого судді, тоді як кримінальне правопорушення вчинено 17.10.2025 року, а протокол затримання не містить посилання на обставини, які вказують на те, що затримання було здійснено в невідкладній ситуації у випадках, які передбачені ч. 1 ст. 208 КПК України.

Отже затримання було здійснено не під час вчинення злочину , та не щойно після його вчинення, тобто за відсутності існування передбачених ст. 208 КПК України підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду.

Відповідно до практики ЄСПЛ хоча «законність» позбавлення свободи згідно з національним законодавством є основним фактором, але не завжди вирішальним. Крім того, Суд повинен переконатися, що таке затримання відповідало меті пункту 1 статті 5 Конвенції, яка полягає у запобіганні свавільному позбавленню осіб свободи (див. рішення у справі «Олексій Михайлович Захаркін проти України» (Oleksiy Mykhaylovych Zakharkin v. Ukraine), заява № 1727/04, пункт 84, від 24 червня 2010 року). Крім того, аби позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо, щоб цей захід було здійснено відповідно до букви національного законодавства; воно також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення у справах «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, пункт 27, від 14 жовтня 2010 року, та «Корнейкова проти України» (Korneykova v. Ukraine), заява № 39884/05, пункт 34, від 19 січня 2012 року).

Крім того ЄСПЛ зауважує, що ст. 208 КПК України встановлюються винятки із загального правила про необхідність ухвали суду для затримання особи, які повинні тлумачитися вузько. Крім того, конкретні підстави, що виправдовують застосування одного з винятків, які вичерпно перераховані, мають бути однозначно встановлені під час застосування такого заходу (див. рішення у справі «Строган проти України» (Strogan v. Ukraine), заява № 30198/11, пункт 87, від 06 жовтня 2016 року).

У низці своїх рішень у подібних справах ЄСПЛ встановив що, коли протокол затримання не містив конкретну інформацію, яка вказує на те, що затримання було здійснено в невідкладній ситуації, він не становив суттєву гарантію проти свавільного позбавлення свободи (див. рішення у справах «Гриненко проти України» (Grinenko v. Ukraine), заява № 33627/06, пункт 83, від 15 листопада 2012 року, «Малик проти України» (Malyk v. Ukraine), заява № 37198/10, пункти 2729, від 29 січня 2015 року, та «Котій проти України» (Kotiy v. Ukraine), заява № 28718/09, пункт 45, від 05 березня 2015 року, «Ритіков проти України» Rytikov v. Ukraine) заява № 52855/19, пункт 28, від 23.08.2024).

Беручи до уваги зазначене вище, слідчий суддя вважає, що затримання і тримання ОСОБА_3 під вартою у період з 20.10.2025 по 22.10.2025 на підставі протоколу затримання в порядку ст. 208 КПК України було несумісним з вимогами ст. 29 Конституції України, пункту 1 статті 5 Конвенції, ч. 1 ст.208 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст.206,309,369, 372, КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Заяву захисника - адвоката ОСОБА_4 , поданої в порядкуст. 206 КПК України, щодо незаконного затримання ОСОБА_3 - задовольнити.

Негайно звільнити з під-варти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що був затриманий 20.10.2025 в порядку ст. 208 КПК України.

Ухвалу направити слідчому СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , для виконання

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 23.10.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1