Справа № 487/8474/25
Провадження № 1-кс/487/277/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2026 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000081 від 06.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_6 , звернувся до суду із клопотанням, погодженим із керівником Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_7 , у якому просив продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів з утриманням в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання зазначив, що ризики, які були враховані судом при обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились, не відпали та фактично залишились. Настання вищезазначених ризиків, може призвести до уникнення ОСОБА_4 кримінальної відповідальності, враховуючи дані про особу підозрюваного, підстав для зміни запобіжного заходу та застосування більш м`якого запобіжного заходу не вбачається, оскільки жоден з них ніяким чином не перешкодять підозрюваному переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а також не забезпечать виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків та його належну поведінку під час досудового розслідування. Інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної під час досудового розслідування та в суді, не гарантують запобігання наявним ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання слідчого та просила продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого, посилаючись на недоведеність ризків.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно з ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку передбаченому КПК України.

Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених в ст. 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Згідно з ч.5 зазначеної норми, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені в ч.3 ст. 199 КПК України виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У провадженні слідчого відділу Миколаївського районного управління ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження ЄРДР № 0000081 від 06.11.2025, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

08.11.2025 в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України за підозрою у скоєнні вказаного кримінального правопорушення затримано: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

07.11.2025 в рамках зазначеного кримінального провадження повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миколаєва, громадянина України, українця, який не являється депутатом, офіційно працюючого в сервісному центрі ТОВ «ДАС Інструмент» міста Миколаєва, на посаді водія, в силу 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .

10.11.2025 ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва (справа № 487/8474/25, провадження № 1-кс/487/4904/25) відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 56 днів з утриманням в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави, строком до 05 січня 2026 року включно.

Досудовим розслідуванням встановлено, що, приблизно з початку 2023 року, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 спільно з своєю дружиною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її малолітньою донькою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На початку жовтня 2025 року, більш точної дати та часу встановити не представилось можливим, малолітня ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебувала за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_4 .

Перебуваючи у приміщенні спальної кімнати вказаного домоволодіння, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру відносно малолітньої ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що малолітня потерпіла ОСОБА_9 не досягла 14 років, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою задоволення статевої пристрасті, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, користуючись безпорадним станом потерпілої в силу її малолітнього віку, рівня інтелектуального розвитку та індивідуально-психологічних особливостей, перебуваючи у спальній кімнаті вищевказаного домоволодіння, оголив свій статевий орган, який був у ерегованому стані, та вчинив дії сексуального характеру стосовно малолітньої ОСОБА_9 у виді орального проникнення у її тіло.

Строк обраного слідчим суддею Заводського районного суду м. Миколаєва запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою спливає 05.01.2026 року включно.

Завершити досудове розслідування до цього часу не представляється можливим у зв`язку із тим, що для його завершення необхідно виконати ще ряд слідчих та процесуальних дій.

Слідчому судді Заводського районного суду міста Миколаєва скеровано клопотання про продовження строку досудового розслідування до 4 місяців до 07.03.2025 року.

Слідчий суддя в ході розгляду даного клопотання дійшов висновку, що прокурором доведено існування обставин, зазначених у ч. 3 ст. 199 КПК України, які виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою.

Так, в матеріалах клопотання наявні докази, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , це, зокрема, дані повідомлення про вчинення кримінального правопорушення; рапорту від 06.11.2025; протоколу допиту неповнолітнього (малолітнього) потерпілого ОСОБА_9 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_10 ; рапорту від 06.11.2025 та рапорт від 07.11.2025; протоколу допиту свідка ОСОБА_11 ; протокол допиту свідка ОСОБА_12 ; рапорту від 08.11.2025 та інші матеріали досудового розслідування.

При цьому, на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не може вирішувати питання щодо наявності в діях підозрюваної особи всіх елементів складу конкретного кримінального правопорушення, щодо правильності кваліфікації дій підозрюваного. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

З урахуванням змісту та обсягу підозри ОСОБА_4 у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, який карається позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість покарання, може ухилитися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено продовження існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик впливу підозрюваного на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні. Слідчий суддя бере до уваги, що потерпілою у кримінальному провадженні є малолітня особа, яка належить до вразливої категорії. Серед свідків кримінального правопорушення також є особи, з якими знайомий підозрюваний ОСОБА_4 та обізнаний про їх життєві обставини, а тому він може шляхом психологічного впливу змусити останніх відмовитися від наданих показань або надавати необхідні йому свідчення. Також слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на потерпілу і свідків, оскільки, не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами, ОСОБА_4 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Крім того, враховуючи характер кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 152 КК України, підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому продовжує існувати ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Судом також враховано наявність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, зокрема, вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , має задовільний стан здоров`я, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, проживає в АДРЕСА_3 , зареєстрований АДРЕСА_1 , працює водієм в сервісному центрі ТОВ «ДАС Інструмент» міста Миколаєва, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України.

Строк тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою спливає 05.01.2026, проте завершити досудове розслідування до вказаної дати неможливо, оскільки необхідно виконати ще ряд слідчих та процесуальних дій, виконати вимоги ст. 290 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.01.2026 продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до чотирьох місяців, до 07.03.2026.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, оскільки встановлено продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, клопотання слідчого підлягає задоволенню, а строк тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою слід продовжити на 60 днів до 02 березня 2026 року. На даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та відповідають меті досягнення дієвості кримінального провадження.

Застосування до ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні дій сексуального характеру відносно малолітньої особи, іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не буде достатнім для запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Під час застосування до підозрюваного ОСОБА_4 заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням обставин кримінального правопорушення та встановлених ризиків, слідчий суддя, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначав розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На даному етапі досудового розслідування слідчий суддя також не вбачає підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні, враховуючи, характер злочину, у якому підозрюється ОСОБА_4 , та за вчинення якого законом передбачена сувора кримінальна відповідальність, те, що він вчинений щодо потерпілої малолітньої особи.

Керуючись ст. ст. 183, 177, 197, 199, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 02 березня 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 05.01.2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1