ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/1274/24
провадження № 1-кп/691/212/25
УХВАЛА

про продовження дії покладених обов`язків

08 жовтня 2025 рокум. Городище

Колегія суддів Городищенського районного суду Черкаської області під головуванням судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_10 (участь в режимі відеоконференції), розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області, клопотання прокурора про продовженні дії обовязків, в кримінальному провадженні № 0000224 від 13.06.2024 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні суду перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 426-1 КК України, здійснюється судовий розгляд. Та, згідно ухвали від 19.08.2025 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено процесуальні обовязки покладені на нього ухвалою колегії суддів Городищенського районного суду Черкаської області від 20.05.2025 року.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав внесене 06.10.2025 клопотання, яке зареєстроване в суді ЕП-2590/25-Вх, про продовження на два місяці строку дії, покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 та визначених ухвалою суду, обовязків, оскільки незважаючи на те, що ризики, які були встановлені попередньо, зменшились з урахуванням судового розгляду кримінально провадження (залишається недопитаний один свідок), однак враховуючи особу обвинуваченого та обставини вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, сторона обвинувачення приходить до переконання в тому, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, заявлені раніше не зникли, а тому є підстави для продовження строку дії обовязків. Не вбачається також підстав для зміни (зменшення) обсягу покладених обовязків. Просив задовольнити подане ним клопотання. Вважає, що безпідставно змінювати наявний запобіжний захід на особисте зобовязання, як клопоче сторона захисту. Та, зазначає, що по обсягу обовязків при особистому зобовязанні нічого не зміниться. В обраному відносно ОСОБА_7 виді запобіжного заходу, стримуючим фактором є сплачена застава, яка і є вирішальним чинником належної процесуальної поведінки обвинуваченого. У звязку з чим, слід залити діючий запобіжний захід та продовжити дію процесуальних обовязків.

Обвинувачений ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_6 заперечили, вказавши, що прокурор тими ж самими обставинами обґрунтовує ризики в клопотанні про продовженні дії покладених обовязків, в черговий раз, хоча залишився один недопитаний в суді свідок, що значно зменшує ризики. Зважаючи на те, що прокурор не довів наявності ризиків та враховуючи процесуальну поведінку обвинуваченого, просили суд запобіжний захід змінити, на особисте зобовязання.

Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , його представник ОСОБА_10 підтримали думку прокурора, вважають, що обовязки, які зазначені в клопотанні, слід продовжити. Обвинувачений знаходиться на територіальній віддаленості від місця розгляду справи, що по суті є ризиком не прибуття до суду, крім того, враховуючи категорію справи, такий вид запобіжного заходу як особисте зобовязання, не може бути застосовано.

Колегія суддів, вивчивши клопотання та заслухавши доводи прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, інших учасників кримінального провадження, приходить наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження, згідно статті 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Нормами КПК України передбачено, що запобіжні заходи, це сукупність превентивних заходів забезпечення кримінального провадження, які спрямовані на забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого через певне обмеження їхніх особистих прав.

Відповідно до частини 1 статті 179 КПК України особисте зобовязання, як захід забезпечення кримінального провадження, полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобовязання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обовязки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Метою продовження строку покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 обовязків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, є запобігання можливим спробам останнього вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як вбачається, ухвалою колегії суддів Городищенського районного суду Черкаської області від 20.05.2025 року, обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з визначення застави в розмірі 757 000, 00 грн, з підстав встановлення наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, та у випадку сплати застави, обвинуваченому визначено відповідні обовязки.

22.05.2025 обвинувачений ОСОБА_7 був звільнений з місць попереднього увязнення (із ДУ "Черкаський слідчий ізолятор"), так як внесена застава. До останнього почали діяти визначені ухвалою суду від 20.05.2025 року обовязки, що передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, які 02.07.2025 ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області продовженні до 31.08.2025, а саме, не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; прибувати на виклик до прокурора та суду; утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадження.

В подальшому, відповідно до ухвали колегії суддів від 29.08.2025 року продовжено покладені на обвинуваченого ОСОБА_7 процесуальні обовязки, до 27.10.2025.

Обґрунтованість застосованого раніше запобіжного заходу може піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за наявності яких такий запобіжний захід було застосовано, або внаслідок виникнення інших обставин, які можуть бути підставами зміни запобіжного заходу в сторону його продовження чи помякшення, зміни чи скасування, оскільки тривала дія запобіжного заходу без врахування конкретних обставин справи може призвести до порушення прав, свобод чи інтересів учасників кримінального провадження.

При вирішенні питання про продовження строку дії покладених на обвинуваченого процесуальних обовязків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, колегія суддів враховує вагомість наявних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, так як наявна інформація, яка може переконати обєктивного спостерігача у тому, що останній своїми діями, про які йдеться у обвинувальному акті, міг вчинити, застосувати насильство щодо підлеглого, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене в умовах воєнного стану, що передбачає відповідальність за ч. 5 ст. 426-1 КК України. Разом з тим, обставини здійснення обвинуваченим конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

При цьому, КПК України, не вимагає доказів того, що обвинувачений обовязково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) колегія суддів використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Продовження, помякшення, зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження можуть змінюватись підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути продовжений, скасований або замінений на інший - більш або менш суворий. При цьому підставами зміни запобіжного заходу є обставини, які або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які не було відомо сторонам, або які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу. Такими підставами, наприклад, може бути суттєва зміна обставин, що їх було взято до уваги при обранні запобіжного заходу, а саме - змінилась кваліфікація кримінального правопорушення, погіршився стан здоровя обвинуваченого, змінився склад його родини чи утриманців, або майновий стан, інші обставини, які мають суттєве значення, однак існування таких обставин повинно бути обґрунтовано належними доказами.

Щодо доводів сторони захисту про відсутність підстав для продовження обовязків та зміни запобіжного заходу на особисте зобовязання, колегія суддів, не вбачає підстав, та звертає увагу, що покладення обовязків є складовою запобіжного заходу у вигляді застави, яка застосовується додатково до внесення грошової застави для забезпечення виконання певних умов, та застосовується, коли запобіжний захід у вигляді застави визнається достатнім для забезпечення належної поведінки, але є ризики, що обвинувачений може їх порушити.

Особисте зобовязання як самостійний вид запобіжного заходу, на думку колегії суддів, в даному випадку не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого з огляду на тяжкість кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 426-1 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 (у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, обравши інший більш мякий запобіжний захід) та встановленим в суді ризикам. КПК не встановлений граничний строк дії запобіжного заходу у вигляді застави, а тому такий захід діє до його зміни чи скасування в порядку, передбаченому законом. Перспектива втрати застави, є достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При вирішенні можливості зміни запобіжного заходу, колегія суддів також приймає до уваги, ту обставину, що підстави, за якими судом раніше було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, не відпали, це також унеможливлює застосування до обвинуваченого, більш мякого запобіжного заходу.

В судовому засіданні встановлено, що надалі існують обставини, які свідчать про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, які на даний час не зникли. Із плином часу, з урахуванням стадії судового розгляду кримінального провадження, ризики, які стали підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, незначною мірою зменшились, однак, запобіжний захід необхідний для забезпечення здійснення судового провадження, яке з обєктивних причин не закінчено на даний час. Колегія суддів, не виключає, що обвинувачений може ухилятись від суду, виконання процесуальних рішень, тиснути на потерпілих та свідка, який ще не був допитаний в судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

На думку колегії суддів, належна процесуальна поведінка обвинуваченого не свідчить про відсутність встановлених ризиків, а навпаки вказує на те, що застосований запобіжний захід у вигляді застави у визначеному розмірі разом із покладеними на обвинуваченого додатковими процесуальними обовязками є таким, що достатньою мірою гарантує його належну процесуальну поведінку у даному кримінальному провадженні з урахуванням продовження існування встановлених судом ризиків.

Виходячи з вищевикладеного, та враховуючи те, що строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 обовязків закінчується, однак ризики, які стали підставою для обрання (продовження) йому запобіжного заходу продовжують існувати, а завершити кримінальне провадження до цього часу неможливо, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обовязків, а також запобігти спробам ухилятися від суду, чинити тиск на потерпілих та свідка, який ще не був допитаний в судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія приходить до висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, необхідно продовжити ОСОБА_7 строк дії обовязків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, на два місяці, які також узгоджуються з положеннями п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України. Та, у разі необхідності, цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на обвинуваченого були покладені відповідні обовязки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обовязки скасовуються.

Керуючись ст. ст. 8, 131, 132, 177, 178, 182, 194, 199, 372, 392 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії процесуальних обовязків, покладених на нього ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 20.05.2025 року, що передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; прибувати на виклик до прокурора чи суду; утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, у звязку із застосуванням щодо нього запобіжного заходу у виді застави.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_7 , що у разі невиконання покладених на нього обовязків, до нього може бути застосовано більш жорстокий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до двох розмірів мінімуму для працездатних осіб.

Строк дії ухвали (два місяці) закінчується 06 грудня 2025 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3