490/9243/25 18.11.2025
н/п 1-кп/490/1649/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/9243/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2025 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000791 від 18.06.2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області, є громадянином України, має повну вищу освіту, неодружений, проходить військову службу на посаді оператора відділення радіорозвідки у військовій частині НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за місцем проходження військової служби,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 та її представника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за наступних обставин.

Так, 18.06.2025 року близько 08:41 години, ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «Nissan Maxima», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався у світлий час доби по проїжджій частини вул.68 Десантників, зі сторони вул.1-ї Воєнної, в напрямку вул.Садової, в м.Миколаєві.

Рухаючись у обраному напрямку, водій ОСОБА_3 , при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований в районі перехрестя з вул.3-ї Слобідської, грубо порушив вимоги п.п.2.3 «б», 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, із відповідними змінами (далі ПДР України), а саме: наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.38.1 та 5.38.2 «Пішохідний перехід» ПДР України, та дорожньою розміткою білого кольору 1.14.1, додатку 2, ПДР України «Пішохідний перехід», перед яким, ближче до середини проїжджої частини, зупинився невстановлений автомобіль, надаючи перевагу в русі пішоходам, проявив особисту неуважність та недбалість до забезпечення вимог безпеки дорожнього руху, а також до дорожньої обстановки та її змінам, хоча зобов`язаний був постійно її контролювати і мав таку можливість, своєчасно не вжив заходів до зниження швидкості, аж до повної зупинки керованого ним автомобіля, не переконався, що на пішохідному переході відсутні пішоходи, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, продовжив рух у обраному ним напрямку, внаслідок чого допустив контактування передньою центральною частиною кузова автомобіля з пішоходом ОСОБА_5 , яка перетинала проїжджу частину вул.68-ми Десантників, в межах пішохідного переходу та рухалась з ліва направо, відносно напрямку його руху.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у вигляді переломів 3, 4, 5, 6 ребер зліва зі зміщенням уламків, забою нижньої долі лівої та правої легені, постравматичного розриву миски правої нирки, саден потиличної ділянки голови, забою поперекової ділянки, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п.2.3 «б», 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В підготовчому судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_7 подано письмове клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням за ст.46 КК України. В обґрунтування поданого клопотання захисником зазначено, що обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, надавав матеріальну допомогу потерпілій, в повному обсязі відшкодував потерпілій ОСОБА_5 шкоду (матеріальну, моральну), обвинувачений та потерпіла примирились, претензії та вимоги матеріального характеру до ОСОБА_3 відсутні. У зв`язку з викладеним, на підставі ст.46 КК України, п.1 ч.2 ст.284 КПК України, захисник просила звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою та відшкодуванням шкоди, а кримінальне провадження закрити.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 подане клопотання свого захисника підтримав та просив задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_5 та її представник адвокат ОСОБА_6 подане клопотання захисника ОСОБА_7 підтримали та зазначили, що потерпіла дійсно примирилась із обвинуваченим та жодних претензій морального чи матеріального характеру вона до нього не має, наслідки закриття кримінального провадження з вказаних підстав їм зрозумілі.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, думку прокурора, який проти задоволення клопотання захисника не заперечував, оглянувши матеріали судової справи та дослідивши матеріали кримінального провадження, надані прокурором, вважає, що подане клопотання захисника підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, є необережним та, виходячи зі змісту ст.12 КК України, належить до категорії нетяжких злочинів.

Відповідно до пунктів 3 та 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності", такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст.46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Положеннями п.2 ч.3 ст.314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 58, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно положень ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, неодружений, проходить військову службу на посаді оператора відділення радіорозвідки у військовій частині НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», за даними КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради лікування у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не проходив, потерпіла ніяких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не заявляє, в судовому засіданні підтвердила факт примирення з обвинуваченим та не заперечує проти звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття відносно нього кримінального провадження у зв`язку із примиренням.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що клопотання захисника про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України у зв`язку із примиренням потерпілої з обвинуваченим та закриття відносно останнього кримінального провадження є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Згідно з ч.1 ст.126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Відповідно до висновку Великої палати Верховного суду, викладеного у постанові від 17.06.2020 року у справі №598/1781/17, кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо.

Нормами КПК встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п.13 ч.1 ст.368, ч.4 ст.374 КПК України). Оскільки ст.126 КПК визначено, що означене питання може бути вирішено й ухвалою суду, ВП ВС прийшов до висновку, що у випадку заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат.

Окрім того, закриття кримінального провадження на нереабілітуючих підставах і застосування м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє від сплати процесуальних витрат, зокрема, пов`язаних із проведенням експертиз. На цьому наголосив Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі №449/1689/19.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на провадження експертиз (висновки від 07.07.2025 року №СЕ-19/115-25/10197-ІТ, від 30.07.2025 року №СЕ-19/115-25/10210-ІТ, від 26.08.2025 року №СЕ-19/115-25/10213-ІТ, від 23.10.2025 року №СЕ-19/115-25/17321-ІТ) на загальну суму 14262 (чотирнадцять тисяч двісті шістдесят дві) грн 40 к..

Питання про речовий доказ суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.46 КК України, ст.ст.284286, 288, КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням за ст.46 КК України задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілою.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000791 від 18.06.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України закрити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на провадження експертиз (висновки від 07.07.2025 року №СЕ-19/115-25/10197-ІТ, від 30.07.2025 року №СЕ-19/115-25/10210-ІТ, від 26.08.2025 року №СЕ-19/115-25/10213-ІТ, від 23.10.2025 року №СЕ-19/115-25/17321-ІТ) на загальну суму 14262 (чотирнадцять тисяч двісті шістдесят дві) грн 40 к..

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 01.07.2025 року на транспортний засіб автомобіль марки «Nissan Maxima», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ідентифікаційним номером транспортного засобу НОМЕР_3 , який належить на праві власності ОСОБА_8 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Речовий доказ:

автомобіль «Nissan Maxima», реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути за належністю.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1