Провадження № 1-кп/161/185/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 11 грудня 2025 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в колегіальному складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4 ,

прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Луцьку в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000002, що надійшов з Волинської обласної прокуратури, відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Новотроїцьке Волноваського району Донецької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Так, наказом начальника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області № 416 о/с від 29.12.2018 ОСОБА_9 призначено командиром відділення 94 Державної пожежно-рятувальної частини 11 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області.

ОСОБА_9 30.12.2018 прийняв Присягу особового складу органів і підрозділів цивільного захисту України, у зв`язку з чим взяв на себе обов`язок служіння українському народові, захисту населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій.

У відповідності до п.п. 1-4 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1052 від 16.12.2015 (далі Положення) Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

ДСНС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Основними завданнями ДСНС є здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб.

ДСНС відповідно до покладених на неї завдань:

- здійснює заходи щодо створення, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту, ведення їх обліку, забезпечення разом з відповідними органами та підрозділами цивільного захисту, місцевими держадміністраціями здійснення контролю за готовністю зазначених споруд до використання за призначенням;

- здійснює заходи щодо впровадження інженерно-технічних заходів цивільного захисту, підготовку пропозицій щодо віднесення населених пунктів та об`єктів національної економіки до груп (категорій) із цивільного захисту;

- координує діяльність центральних та місцевих органів виконавчої влади, суб`єктів господарювання щодо здійснення заходів з евакуації населення;

- забезпечує здійснення заходів з мінімізації та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, пов`язаних із технологічними терористичними проявами та іншими видами терористичної діяльності під час проведення антитерористичних операцій, а також проводить просвітницьку та практично-навчальну роботу з метою підготовки населення до дій в умовах вчинення терористичного акту;

- залучає підрозділи пошуково-рятувальних сил та аварійно-рятувальних служб центральних та місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та координує їх діяльність під час ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій державного і регіонального рівня, організовує проведення пошуково-рятувальних робіт та здійснює контроль за їх проведенням;

- здійснює оповіщення та інформування центральних та місцевих органів виконавчої влади про загрозу виникнення і виникнення надзвичайних ситуацій, методичне керівництво щодо створення і належного функціонування систем оповіщення цивільного захисту різного рівня;

- організовує і здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими держадміністраціями, іншими державними органами та органами місцевого самоврядування, суб`єктами господарювання;

- організовує та проводить перевірку стану готовності функціональних і територіальних підсистем єдиної державної системи цивільного захисту та відповідних органів управління ними до дій у разі виникнення надзвичайних ситуацій;

- здійснює державний нагляд (контроль) за вжиттям інженерно-технічних заходів цивільного захисту відповідно до закону;

- складає акти перевірок, видає приписи, постанови, розпорядження про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, а в разі встановлення порушень, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, звертається безпосередньо та через територіальні органи до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, окремих приміщень, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту;

- застосовує адміністративно-господарські санкції за порушення вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки;

- перевіряє відповідно до закону стан готовності до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання; планування та готовності до здійснення заходів з організації евакуації населення у разі виникнення надзвичайних ситуацій; підготовки населення до дій у разі виникнення надзвичайних ситуацій;

- здійснює інші повноваження, визначені законом.

Пунктом 1.1 Положення про 11 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління ДСНС України у Донецькій області, затвердженого наказом ДСНС України № 242 від 26.04.2021, (надалі Положення) передбачено, що 11 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління ДСНС України у Донецькій області є державним пожежно-рятувальним підрозділом зі статусом державної аварійно-рятувальної служби.

Основними завданнями 11 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області є здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб.

Згідно з п.п. 2, 3, 6, 7, 31 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 593 від 11.07.2013, служба цивільного захисту є державною службою особливого характеру, яка забезпечує пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, вживає заходів до запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідації їх наслідків у мирний час та в особливий період. Особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту є громадяни, які у добровільному порядку прийняті на службу цивільного захисту за контрактом і яким присвоєно відповідно до цього Положення спеціальні звання. Особи начальницького складу є особами, уповноваженими на виконання функцій держави, на яких поширюються дія вимог та обмежень, передбачених Законом України «Про запобігання корупції». Громадяни, які вперше приймаються на службу цивільного захисту, складають Присягу служби цивільного захисту відповідно до статті 108 Кодексу цивільного захисту України.

Особи рядового і начальницького складу зобов`язані чесно і сумлінно додержуватися Присяги служби цивільного захисту, виконувати закони України; добросовісно і в повному обсязі виконувати покладені на них згідно із займаною посадою службові обов`язки; проходити службу цивільного захисту в тих органах і підрозділах цивільного захисту і в тих місцях, де це викликано інтересами служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

За таких обставин ОСОБА_9 як командир відділення 94 Державної пожежно-рятувальної частини 11 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області, будучи особою, яка постійно здійснює функції представника влади, є службовою особою, а також згідно з ст. 66, 68, 69 Кодексу Цивільного захисту України, ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівником правоохоронного органу, та попереджений про кримінальну відповідальність за вчинення кримінального правопорушення в тому числі державної зради згідно розписки від 29.03.2021.

З урахуванням наведеного та відповідно до ст. 17, 19, 68 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

У той же час, у відповідності до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про національну безпеку України», до складу сектору безпеки і оборони входять: Міністерство оборони України, Збройні Сили України, Державна спеціальна служба транспорту, Міністерство внутрішніх справ України, Національна гвардія України, Національна поліція України, Державна прикордонна служба України, Державна міграційна служба України, Державна служба України з надзвичайних ситуацій, Служба безпеки України, Антитерористичний центр при Службі безпеки України, Служба судової охорони, Управління державної охорони України, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, Апарат Ради національної безпеки і оборони України, розвідувальні органи України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну військово-промислову політику.

При цьому, згідно з ч. 7 ст. 18 вказаного Закону, Державна служба України з надзвичайних ситуацій є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, проведення аварійно-рятувальних робіт, пожежогасіння, пожежної та техногенної безпеки, роботи рятувальних служб під час аварій, а також гідрометеорологічної діяльності.

Водночас, командир відділення 94 Державної пожежно-рятувальної частини 11 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області ОСОБА_9 в умовах, коли Український народ героїчно протистоїть російському агресору, у порушення вимог ст. 1, 2, 17 Конституції України, зрадив присязі Державі та Українському народові, Конституції та Законів України, вчинивши злочини проти основ національної безпеки України за наступних обставин.

Так, Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено 24.08.1991 «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюються на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканою.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій.

До системи адміністративно територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема і Донецька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно з вимогами ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішується виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і російська федерація.

Згідно з пунктами 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1991 російська федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні своє зобов`язання згідно з принципами Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язалися утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

Відповідно до пунктів 3, 8 Меморандуму про підтримку миру та стабільності в Співдружності Незалежних Держав від 10.02.1995, що укладений між державами СНД, серед яких є Україна та російська федерація, держави підтвердили непорушність існуючих кордонів один одного та зобов`язалися виступати проти будь-яких дій, що підривають їхню непорушність, а також вирішувати усі суперечки, що виникають з питань кордонів і територій, тільки мирними засобами. Держави також зобов`язалися не підтримувати на території інших держав-учасниць сепаратистські рухи, а також сепаратистські режими, якщо такі виникнуть; не встановлювати з ними політичних, економічних та інших зв`язків; не допускати використання ними територій і комунікацій держав-учасниць Співдружності; не надавати їм економічної, фінансової, військової та іншої допомоги.

Відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань згідно із Заключним актом Наради з безпеки і співробітництва в Європі, Україна та російська федерація уклали 31.05.1997 Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією (ратифікований Законом України від 14.01.1998 № 13/98-ВР та Федеральним Законом російської федерації від 02.03.1999 № 42-ФЗ). Відповідно до статей 2-3 зазначеного Договору, російська федерація зобов`язалася поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та зобов`язалася будувати відносини одна з одною на основі принципів взаємної поваги, суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або погрози силою, у тому числі економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису і карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та російською федерацією про українсько-російський державний кордон від 28.01.2003 (ратифікований російською федерацією 22.04.2004), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької і Луганської областей відноситься до території України.

Незважаючи на вищевикладене, 21.02.2022 російською федерацією визнано так звані «донецьку народну республіку» та «луганську народну республіку» незалежними державами, попередньо впроваджуючи в період 2013-2022 років, із застосуванням засобів масової інформації, ідеї єдиного російського народу та відсутності української нації, вчиняючи неоголошені та приховані вторгнення на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств рф, організовуючи та підтримуючи терористичну діяльність, направлену на окупацію Донецької та Луганської областей та порушення територіальної цілісності України.

Надалі «президент» російської федерації оголосив 24.02.2022 про рішення розпочати так звану спеціальну військову операцію в Україні.

Після цього збройними силами російської федерації, які діяли за наказом військово-політичного керівництва рф, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військовим штабам і складам Збройних Сил України, а також підрозділами збройних сил та інших військових формувань рф 24.02.2022 здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна через державний кордон України, який проходить територіями Автономної республіки Крим, Донецької, Луганської, Харківської, Херсонської, Миколаївської, Сумської, Чернігівської та інших областей, і здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, окупували частину вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час і призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

У свою чергу, указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан на всій території України, дія якого неодноразово продовжувалась та який триває по даний час.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Наведені вище факти розв`язання та ведення рф агресивної війни проти України, здійснення підривної діяльності, захоплення державних установ, організацій та військових частин, із 27.02.2014 широко висвітлювались більшістю засобів масової інформації іноземних держав, у зв`язку з чим були достовірно відомі ОСОБА_9 .

Всупереч указаним правовим нормам, починаючи з 10.03.2022, тобто після повної окупації міста Волноваха Донецької області військовослужбовцями збройних сил російської федерації, командир відділення 94 Державної пожежно-рятувальної частини 11 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області ОСОБА_9 , діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, державній, економічній та інформаційній безпеці, достовірно усвідомлюючи, що військовослужбовці збройних сил російської федерації шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській та інших областях та здійснили напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, з метою окупації України, маючи проросійську позицію, з власної ініціативи, вчинив в умовах воєнного стану перехід на бік ворога в період збройного конфлікту і надав представникам окупаційних військ збройних сил російської федерації та їх представникам допомогу в проведенні підривної діяльності проти України.

Зокрема, на виконання свого злочинного умислу, спрямованого на перехід на бік ворога, з метою завдання шкоди обороноздатності та державній безпеці України, будучи громадянином України, з власної ініціативи, зраджуючи Присязі особового складу органів і підрозділів цивільного захисту України, ОСОБА_9 з 24.02.2022 та не пізніше 12.05.2022, перебуваючи на окупованій території Волноваського району Донецької області, більш точний час та місце досудовим розслідуванням не встановлені, перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, що виразилось у добровільному поступленні на службу до незаконного органу держави-агресора «ГБУ ПСО г. Волноваха МЧС ДНР (Государствиное бюджетное учреждение «Пожарно-спасательний отряд г. Волноваха МЧС ДНР».

Крім того, на виконання свого злочинного умислу, спрямованого на надання допомоги окупаційним військам збройних сил російської федерації та її представникам на території Волноваського району Донецької області допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, з метою завдання шкоди обороноздатності та державній безпеці України, просуваючи ідеї проросійської спрямованості, з метою дискредитації дій української влади, а також для подальшого встановлення у Волноваському районі окупаційної влади, штучного створення у його мешканців хибних уявлень про благі наміри окупаційних військ та незворотного і стабільного існування на теренах Донецької області влади російської федерації та ідей «російського світу», ОСОБА_9 27.12.2022, перебуваючи на окупованій території Волноваського району Донецької області, більш точний час та місце досудовим розслідуванням не встановлено, взяв участь у агітаційному заході, присвяченому дню рятівника російської федерації, під час якого, спільно з іншими невстановленими громадянами, частина з яких одягнені у форменний одяг, позиціонуючи себе працівником незаконно створенного державою-агресором органу, в урочистій обстановці, вишикувавшись для спільного фото, тим самим, використовуючи своє попереднє становище представника правоохоронного органу Волноваського району та відповідно підтримуючи в такий спосіб факт окупації, як безповоротне встановлення окупаційної влади, створював у місцевого мирного населення хибне уявлення легітимності такої псевдо влади.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_9 своїми діями, які виразилися у вчиненні державної зради, тобто в умисно вчиненому громадянином України діянні на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України у формі переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, наданні іноземній державі або її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 111 КК України.

Окрім того, ОСОБА_9 , маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, а відтак усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підтримуючи ідеї проросійської спрямованості, виходячи з геополітичних інтересів рф, які передбачають перебування України у сфері її впливу, а також з корисливих мотивів та хибного почуття кар`єризму, вирішив використати факт встановлення окупаційної влади на території Волноваської міської об`єднаної територіальної громади та ряду інших населених пунктів Донецької області у своїх особистих інтересах та не пізніше 12.05.2022, більш точний час досудовим розслідуванням з об`єктивних причин не встановлений, добровільно обійняв посаду командира пожежно-рятувального відділення в незаконно створеному органі держави-агресора «ГБУ ПСО г. Волноваха МЧС ДНР (Государствиное бюджетное учреждение «Пожарно-спасательний отряд г. Волноваха МЧС ДНР»), тобто посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території.

Згідно з ч. 3 ст. 18 Кримінального кодексу України, службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 26.04.2002 «Про судову практику у справах про хабарництво» організаційно-розпорядчі обов`язки це обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів, їх заступники, особи, які керують ділянками робіт.

З метою представлення окупаційній владі своєї особистої прихильності, формування в населення окупованої частини території Донецької області, в тому числі Волноваської міської об`єднаної територіальної громади, де зареєстрована юридична адреса та фактичне місцезнаходження згаданого незаконно створеного органу, думки невідворотності встановлення та утвердження російської окупації частини території України, як єдиної законної влади на цій території, просуваючи ідеї проросійської спрямованості, незворотного і стабільного існування на теренах Донецької області влади рф та ідей «російського світу», ОСОБА_9 , будучи на службі в так званому «ГБУ ПСО г. Волноваха МЧС ДНР (Государствиное бюджетное учреждение «Пожарно-спасательний отряд г. Волноваха МЧС ДНР»), забезпечував з іншими особами з числа представників незаконних органів окупаційної влади держави-агресора, створених на окупованій території Донецької області, реалізацію незаконної державної політики держави-агресора у сфері громадської оборони, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, а також виконував інші функціональні обов`язки для подальшого встановлення окупаційної влади, штучного створення у місцевих мешканців хибних уявлень про благі наміри окупаційних військ та незворотного і стабільного існування на теренах Донецької області влади рф та ідей «російського світу».

Діючи у такий спосіб та добровільно зайнявши посаду у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території та виконуючи, в період не пізніше з 12.05.2022 по даний час, функції командира пожежно рятувального відділення так званого мовою оригіналу «ГБУ ПСО г. Волноваха МЧС ДНР (Государствиное бюджетное учреждение «Пожарно-спасательний отряд г. Волноваха МЧС ДНР»), на тимчасово окупованій території Донецької області, ОСОБА_9 здійснив колабораційну діяльність.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_9 своїми умисними діями, які виразились у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Прокурор у кримінальному провадженні прокурор відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_7 в судовому засіданні обставини, визначенні в обвинувальному акті підтримав у повному обсязі, в обґрунтування винуватості обвинуваченого зазначив, що показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 і подані письмові докази підтверджують протиправність злочинних дій ОСОБА_9 , а кваліфікація кримінальних правопорушень є вірною для того, щоб довести винуватість останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України, поза розумним сумнівом.

Відтак, прокурор у кримінальному провадженні прокурор відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_7 просив суд визнати ОСОБА_9 виннуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України, та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 111 КК України у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією майна та за ч. 5 ст. 111-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років з конфіскацією майна з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, органах державного управління та контролю, підприємствах та організаціях державної чи комунальної власності на строк 15 (п`ятнадцять) років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, остаточно призначити ОСОБА_9 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією майна з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, органах державного управління та контролю, підприємствах та організаціях державної чи комунальної власності на строк 15 (п`ятнадцять) років. Окрім цього, просив, на підставі ст. 54 КК України, позбавити ОСОБА_9 спеціального звання «сержант служби цивільного захисту».

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_9 (in absentia), який показань суду не надавав, будь-яких клопотань від останнього на адресу суду також не надходило.

Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.01.2025 постановлено здійснювати спеціальне судове провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_9 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_9 у судові засідання, а також інформація про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

Судом вживалися заходи для виклику обвинуваченого ОСОБА_9 для забезпечення доступу до правосуддя, у зв`язку із чим останній викликався в судові засідання в порядку ст. 323 КПК України. Повістки про виклик опубліковувалися у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме у газеті «Урядовий кур`єр», на офіційному веб-сайті Луцького міськрайонного суду Волинської області, а також на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_9 , який в свою чергу повиннен був знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої обвинувачений над собою не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про його наміри на ухилення від кримінальної відповідальності.

У той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_9 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Водночас, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою з Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні зазначила, що здійснюючи судовий розгляд у відсутності ОСОБА_9 неможливо встановити чи перебуває він на тимчасово окупованій території, чи вчинені інкриміновані йому дії ним умисно чи під впливом фізичного або психічного примусу, застосованого відносно нього або членів його сім`ї, а докази сторони обвинувачення ґрунтуються виключно на припущеннях, у зв`язку з чим, виходячи з принципів презумпції невинуватості, просила виправдати обвинуваченого у пред`явлених обвинуваченнях за недоведеністю вчинення ним правопорушень.

Враховуючи наведене, суд вважає, що стороною обвинувачення та судом вживалися достатні заходи щодо дотримання прав обвинуваченого ОСОБА_9 на захист та доступ до правосуддя, з урахуванням здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України, тобто у вчиненні умисних дій, які виразились у вчиненні державної зради, тобто в умисно вчиненому громадянином України діянні на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України у формі переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, наданні іноземній державі або її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану, а також у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами в кримінальному провадженні.

Допитана в судовому засіданні в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що до окупації Волноваського району Донецької області постійно там проживала і особисто знайома з ОСОБА_9 , який працював командиром в ДСНС і добровільно влаштувався на роботу в МЧС ДНР.

Допитаний в судовому засіданні в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що ОСОБА_9 він знає особисто з 2020 року. Вказав, що раніше він працював на місцевому заводі і ОСОБА_9 приїжджав на перевірки від ДСНС, як працівник пожежного контролю. За цих обставин познайомився з ОСОБА_9 . Після цього бачився з ним у компанії у спільного знайомого. Після окупації він в інтернеті побачив публікацію нагородження працівників «мчс днр», серед яких був ОСОБА_9 , та зателефонував до свого знайомого, який підтвердив, що дійсно обвинуваченого нагороджували як працівника «мчс днр».

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що з ОСОБА_9 вона особисто знайома по роботі, оскільки вони іноді спільно комісійно обстежували земельні ділянки після пожеж. Підтвердила, що в соціальних мережах бачила фото з нагородження працівників «мчс днр», серед яких був ОСОБА_9 .

Окрім показань свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , винність ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України, об`єктивно підтверджується також і іншими доказами дослідженими безпосередньо у кримінальному провадженні.

Так, протоколом огляду від 30.04.2024 з доданим оптичним диском, який досліджено судом безпосередньо в судовому засіданні, зафіксовано проведення огляду сторінки сайту «Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України» (https://minre.gov.ua/doc/104) на якому розміщено «Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» у якому в «Розділі ІІ. Тимчасово окуповані Російською Федерацією території України» зазначено Волноваську міську територіальну громаду та Ольгинську селищну територіальну громаду Волноваського району Донецької області (дата початку тимчасової окупації 10.03.2022).

Даними, що містяться в протоколі огляду від 26.04.2024 з доданим оптичним диском, який досліджено судом безпосередньо в судовому засіданні, зафіксовано проведення огляду сторінки сайту «Ольгинська селищна військово-цивільна адміністрація» (https://olginska-miskrada.gov.ua) на якому розміщено дані про окуповані населені пункти Ольгинської селищної громади, серед яких смт. Новотроїцьке.

Відомостями з протоколу огляду від 26.04.2024 з доданим оптичним диском, який досліджено судом безпосередньо в судовому засіданні, зафіксовано проведення огляду інтернет-сайту «МЧС ДНР МЧС Донецкой Народной Республики» за мережевою адресою: «https://dnmchs.ru/», на якому, серед іншого, розміщено сторінку із переліком функцій, які воно здійснює, та інформацію про діяльність, повноваження і завдання, що підтверджує функціонування на території України вказаного незаконного окупаційного органу.

Протоколом огляду від 26.04.2024 з доданим оптичним диском, який досліджено судом безпосередньо в судовому засіданні, зафіксовано проведення огляд відкритого телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), що використовується представниками окупаційної адміністрації т.зв. «днр» для висвітлення їх діяльності, під час якого виявлено публікацію, що розміщена ІНФОРМАЦІЯ_4 о 12 год. 30 хв. від імені власника каналду за мережевою адресою: « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з прикріпленими 6 фото та текстом: «27 декабря в Волновахском районном Дворце культуры им. В.А. Жоги состоялось торжественное награждение и поздравление спасатилей с профессиональным праздником «Призвание спасать людей!». С приветственным словом к виновникам торжества обратились: глава администрации Волновахского района ОСОБА_13 и заместитель начальника отряда, подполковник гражданской защиты ОСОБА_14 . Украшением праздника стали музыкальные презенты от солистов и творческих коллективов Дворца культуры. С праздником вас, уважаемые спасатели, пусть вас всегда оберегает ангел-хранитель!». На фото у формі т.зв. «мчс днр», що знаходиться на сцені в загальній шерензі нагороджених працівників т.зв. «мчс днр» четвертий справа із відзнакою в руках зображний ОСОБА_9 , командир пожежно-рятувального відділення т.зв. «ГБУ «ПСО г. Волноваха МЧС ДНР (Государствиное бюджетное учреждение «Пожарно-спасательний отряд г. Волноваха МЧС ДНР»).

Відповідно до протоколу огляду від 18.05.2024 з доданим оптичним диском, який досліджено судом безпосередньо в судовому засіданні, зафіксовано проведення огляду електронної сторінки у соціально орієнтованій мережі «Facebook» (https://www.facebook.com/groups/volnovakhamisto/permalink/000237) із назвою «Моє місто Волноваха. Група для всіх, кому дороге це місто.», під час якого виявлено публікацію, що розміщена на стіні групи ІНФОРМАЦІЯ_5 з прикріпленими 7 фото, на яких зображено публічний захід на якому осіб чоловічої та жіночої статі у формі «мчс днр» вітає та нагороджує грамотами особа одягнена у тактичний одяг зеленого кольору, з комантерам наступного змісту: « ОСОБА_9 , 1985 р.н., мешканець с. Новотроїцьке» з прикріпленим фото особи чоловічої статі у формі «мчс днр», що тримає в правій руці грамоту.

Протоколом огляду від 26.04.2024 з доданим оптичним диском, який досліджено судом безпосередньо в судовому засіданні, зафіксовано огляд інтернет-сторінки ресурсу « ОСОБА_15 », що розміщений за мережевою адресою: « ІНФОРМАЦІЯ_6 », на якому розміщена інформація про «Государствиное бюджетное учреждение «Пожарно-спасательний отряд г. Волноваха МЧС ДНР», що підтверджує функціонування на території України вказаного незаконного окупаційного органу.

Даними, що містяться в протоколі огляду речей і документів від 29.05.2024 зафіксовано огляд «Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій» та «Положення про Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області».

Копією Присяги від 30.12.2018 з особистим підписом ОСОБА_9 підтверджується, що останній 30.12.2018 склав Присягу особового складу органів і підрозділів цивільного захисту України.

Копією Попередження про кримінальну відповідальність за вчинення кримінального проступку від 23.03.2021 з особистим підписом ОСОБА_9 підтверджується, що останній ознайомлений з положеннями статтей 111 «Державна зрада», 114 «Шпигунство» та 328 «Розголошення державної таємниці» Кримінального кодексу України та передбаченими санкціями за вчинення вказаних злочинів.

Наявність у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянства України підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 з фотокарткою, яка досліджена безпосередньо у судовому засіданні.

Отже, ОСОБА_9 є суб`єктом кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Докази, що проаналізовані вище, відповідно до ст. 85, 86 КПК України, є належними та допустимими, а тому суд бере їх в основу даного вироку.

Окрім цього, сукупність наведених доказів є достатньою в контексті стандарту доведення «поза розумним сумнівом» для належної правової оцінки дій обвинуваченого.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначений КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Одночасно слід зазначити, що суд не покладає в обґрунтування даного вироку в якості доказів вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України, наступні матеріали та процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення: витяг з ЄРДР, постанову про визначення прокурора у кримінальному провадженні від 23.01.2024, лист від 16.04.2024 № 31-486вих-24, постанову про доручення здійснення досудового розслідування та визначення органу прокуратури від 10.04.2024, постанову про визначення групи прокурорів та старшого прокурора групи у кримінальному провадженні від 11.04.2024, витяг з ЄРДР, повідомлення про початок досудового розслідування від 17.04.2024, постанову про визначення слідчого, який здійснюватиме досудове розслідування, і старшого слідчої групи від 17.04.2024, лист від 07.06.2024 № 31-687вих-24, витяг з ЄРДР, постанову про визначення підслідності, доручення проведення досудового розслідування від 07.06.2024, постанову про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 07.06.2024, постанову про визначення прокурора у кримінальному провадженні від 07.06.2024, постанову про визначення групи прокурорів та старшого прокурора групи у кримінальному провадженні від 07.06.2024, витяг з ЄРДР, повідомлення про виявлення кримінального правопорушення (ознак кримінального правопорушення) від 18.01.2024 № 54/33/18 з додатками, повідомлення про виявлення кримінального правопорушення (ознак кримінального правопорушення) № 54/33/258 з додатком, рапорт від 11.06.2024 № 31-3678вн-24, витяг з ЄРДР, повідомлення про початок досудового розслідування від 07.06.2024, постанову про визначення слідчого, який здійснюватиме досудове розслідування, і старшого слідчого групи від 07.06.2024, доручення № 12-31-13622вих-24 від 17.04.2024 з додатками, протокол огляду речей і документів від 30.05.2024, протокол огляду речей і документів від 30.05.2024, повідомлення про підозру від 30.05.2024, протокол огляду речей і документів від 17.06.2024, протокол огляду речей і документів від 17.06.2024, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлення про нову підозру від 07.06.2024, протокол огляду речей і документів від 24.06.2024, доручення про оголошення про завершення досудового розслідування, надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 26.06.2024 № 31-742вих-24, повідомлення про завершення досудового розслідування від 26.06.2024, протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 27.06.2024, оскільки за своїм змістом вказані документи не містять ознак доказів, що мають значення для вирішення кримінального провадження, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та їх вчинення належними процесуальними особами.

Разом з цим, слід зазначити, що доводи захисника адвоката ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_9 необхідно виправдати у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України, оскільки здійснюючи судовий розгляд у відсутності обвинуваченого неможливо встановити чи вчинені інкриміновані йому дії ним умисно чи під впливом фізичного або психічного примусу, застосованого відносно нього або членів його сім`ї, суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Фізичний або психічний примус є обставинами, які, згідно з ст. 40 КК України, за певних умов виключають кримінальну протиправність діянь, передбачених ст. 111, 111-1 КК України.

Проте, суду не надано доказів, що ОСОБА_9 , будучи громадянином України, вчинив дії, що ставляться йому у провину, під безпосереднім впливом фізичного примусу, внаслідок якого він не міг керувати своїми вчинками, чи психічного примусу, за умови, що такі дії були необхідними для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожувала йому чи охоронюваним законом його правам або правам інших осіб, а також суспільним інтересам чи інтересам держави, якщо цю небезпеку в даній обстановці не можна було усунути іншими засобами і якщо при цьому не було допущено більш значної шкоди, ніж відвернена шкода (або, хоча шкода була і більш значною, але внаслідок сильного душевного хвилювання, викликаного небезпекою, особа не могла оцінити відповідність заподіяної шкоди цій небезпеці).

Ніяких об`єктивних даних, які б свідчили про те, що до ОСОБА_9 застосовувався фізичний та/або психічний примус, внаслідок застосування яких/якого обвинувачений вчинив інкриміновані йому дії, суду не надано.

З досліджених судом доказів, зазначених вище, встановлено, що ОСОБА_9 діяв добровільно, а будь-які докази, що його примушували до вчинення таких дій, за встановлених вище судом обставин, відсутні. Вказані доводи захисника є лише припущеннями останньої і не обґрунтовуються доказами.

Не надано суду і жодних доказів, які б прямо чи опосередковано свідчили про можливість виконання інкримінованих ОСОБА_9 дій з метою виконання законного наказу або розпорядження.

Отже, правові підстави вважати про наявність обставин, що виключають кримінальну протиправність діяння ОСОБА_9 , у суду відсутні.

З цих підстав суд вважає недоведеними та необґрунтованими доводи захисника про необхідність виправдання ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Крім цього, надаючи оцінку діям обвинуваченого, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, частиною 1 ст. 111 КК України визначено відповідальність за державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, шпигунство, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України. Частиною 2 цієї статті передбачено відповідальність за вчинення тих самих діянь в умовах воєнного стану.

Частина 5 ст. 111-1 КК України передбачає відповідальність за добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, або добровільне обрання до таких органів, а також участь в організації та проведенні незаконних виборів та/або референдумів на тимчасово окупованій території або публічні заклики до проведення таких незаконних виборів та/або референдумів на тимчасово окупованій території.

З суб`єктивної сторони кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України, характеризуються прямим умислом.

Згідно з ч. 2 ст. 24 КК України прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Тобто, варто зазначити, що у складі кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України, важливе значення має добровільність (якщо особа здійснювала відповідні дії не добровільно, а під примусом (байдуже яким), склад правопорушення відсутній).

Наведеними вище доказами у їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема дослідженими судом публікаціями, здобутими в результаті оглядів мережі Інтернет, уповноваженими на це суб`єктами досудового розслідування, установлено, що з початком військового вторгнення рф на територію України та окупації територіальних громад Волноваського району Донецької області, окупаційною владою держави-агресора незаконно створено відповідні псевдо-органи, один з яких т.зв. «ГБУ ПСО г. Волноваха МЧС ДНР (Государствиное бюджетное учреждение «Пожарно-спасательний отряд г. Волноваха МЧС ДНР»), у якому ОСОБА_9 , з власної ініціативи, зраджуючи Присязі особового складу органів і підрозділів цивільного захисту України, добровільно обійняв посаду командира пожежно-рятувального відділення, тим самим перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану.

Зазначене, нагородження відзнаками, як працівника «мчс днр», участь в «урочистих заходах», організованих на честь «професійного свята», і показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є беззаперечним свідченням невимушеності поведінки ОСОБА_9 , відсутності будь-якого примусу щодо нього, а відтак, і цілковитої добровільності його дій.

На свідомість і добровільність дій обвинуваченого ОСОБА_9 також вказує характер таких дій та їх тривалість, оскільки останній не складає своїх повноважень командира пожежно-рятувального відділення в незаконно створеному органі держави-агресора «ГБУ ПСО г. Волноваха МЧС ДНР (Государствиное бюджетное учреждение «Пожарно-спасательний отряд г. Волноваха МЧС ДНР»), не вчиняє жодних дій в дотриманні законних інтересів української держави, а навпаки продовжує «службу» в незаконно створеному органі держави-агресора, носить форменний одяг т.зв. «мчс днр», отримує відзнаки, при цьому, керуючись матеріальним та процесуальним правом держави-агресора, подав свою кандидатуру на зайняття керівної посади, що передбачає свідоме складання документів та добровільне подання персональних особистих даних про себе та членів своєї сім`ї, і протягом тривалого часу здійснює свої «повноваження» на цій посаді.

Окрім того, воєнний напад росії на Україну, що почався 24 лютого 2022 року,окупація території Донецької області та встановлення на цій території окупаційних органів влади, мали відкритий характер. У цих умовах ОСОБА_9 , будучи громадянином України, який з 29.12.2018 обіймав посаду командира відділення 94 Державної пожежно-рятувальної частини 11 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області, який 30.12.2018 прийняв Присягу особового складу органів і підрозділів цивільного захисту України, у зв`язку з чим взяв на себе обов`язок служіння українському народові, захисту населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, а також який постійно проживає на території Волноваського району Донецької області, яка протягом тривалого часу фактично була прифронтовою зоною, маючи достатній рівень освіти, знань, життєвого досвіду та відповідний вік, очевидно усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом

Отже, проаналізувавши зібрані у кримінальному провадженні докази, суд дійшов висновку про умисність дій обвинуваченого, які полягали у вчиненні державної зради, тобто в умисно вчиненому громадянином України діянні на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України у формі переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, наданні іноземній державі або її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану, а також у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, оскільки він усвідомлював, що обійняв посаду командира пожежно-рятувального відділення в незаконно створеному органі держави-агресора «ГБУ ПСО г. Волноваха МЧС ДНР (Государствиное бюджетное учреждение «Пожарно-спасательний отряд г. Волноваха МЧС ДНР»), тобто посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, тим самим, з метою завдання шкоди обороноздатності та державній безпеці України, зраджуючи Присязі особового складу органів і підрозділів цивільного захисту України, перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану та формував в населення окупованої частини території Донецької області, в тому числі Волноваської міської об`єднаної територіальної громади, думки невідворотності встановлення та утвердження російської окупації частини території України, як єдиної законної влади на цій території, просуваючи ідеї проросійської спрямованості, незворотного і стабільного існування на теренах Донецької області влади рф та ідей «російського світу», забезпечував реалізацію незаконної державної політики держави-агресора у сфері громадської оборони, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, а також виконував інші функціональні обов`язки для подальшого встановлення окупаційної влади, штучного створення у місцевих мешканців хибних уявлень про благі наміри окупаційних військ та незворотного і стабільного існування на теренах Донецької області влади рф та ідей «російського світу».

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні наведені вище письмові докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, враховуючи, що показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , дані ними безпосередньо в судовому засіданні, є послідовними, відповідають іншим обставинам справи та підтверджуються дослідженими письмовими доказами, які, на думку суду, є належними та допустимими, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає, тому суд бере їх за основу при постановленні даного вироку та приходить висновку про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні умисних дій, які виразились у вчиненні державної зради, тобто в умисно вчиненому громадянином України діянні на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України у формі переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, наданні іноземній державі або її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану, а також у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, кваліфікуючи його дії за ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Виходячи з зазначеного, судом поза розумним сумнівом, достовірно встановлено, що ОСОБА_9 своїми умисними діями, які виразились у вчиненні державної зради, тобто в умисно вчиненому громадянином України діянні на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України у формі переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, наданні іноземній державі або її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану, а також у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які, згідно з ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, характер діянь, форму й ступінь вини, мотиви вчинення кримінальних правопорушеньі дані про особу винного, який раніше не судимий.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , передбачених ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином, зважаючи на той факт, що обвинувачений ОСОБА_9 , як громадянин України, вчинив умисні тяжкий та особливо тяжкий злочини проти основ національної безпеки України в період встановленого в Україні воєнного стану, фактично підтримуючи ідеї військово-політичного керівництва російської федерації щодо політичної, ідеологічної, національної нетерпимості та ненависті до української нації та державності, а також антиукраїнські рухи, спрямовані на відокремлення від України частини її території і населення та націлені на агресивну ідеологічну мотивацію і розповсюдження таких же настроїв у решти населення Донецької області та інших тимчасово окупованих територій і заперечення української державності, тому суд, з врахуванням наведеного, особи обвинуваченого, його віку, підвищеної суспільної небезпечності даних злочинів, їх тяжкості, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також приймаючи до уваги принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства та призначає йому покарання за ч. 2 ст. 111 КК України, в межах санкції частини статті, у виді позбавлення волі на певний строк, з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна, та за ч. 5 ст. 111-1 КК України, в межах санкції частини статті, у виді позбавлення волі на певний строк з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, органах державного управління та контролю, підприємствах та організаціях державної чи комунальної власності, з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.

При цьому, суд також вважає за необхідне призначити ОСОБА_9 покарання з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом з цим, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 додаткове покарання у виді конфіскації майна, суд враховує положення ч. 2 ст. 59 КК України, відповідно до яких конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу, тому, зважаючи, що ОСОБА_9 вчинив злочини проти основ національної безпеки України і санкція як ч. 2 ст. 111 КК України так і ч. 5 ст. 111-1 КК Українипередбачають конфіскацію майна, тому вважає за необхідне призначення додаткового покарання у виді конфіскації усього належного ОСОБА_9 на праві приватної власності майна.

Водночас, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, органах державного управління та контролю, підприємствах та організаціях державної чи комунальної власності, що передбачене санкцією ч. 5 ст. 111-1 КК України, суд виходить з того, що у висновку щодо застосування статті 55 КК України, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.09.2023 у справі № 404/2081/22 (провадження № 51-130 кмо 23), зазначено: «Згідно з положеннями ст. 55 КК у випадку, коли санкцією відповідної частини статті Особливої частини КК передбачено можливість призначення особі додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, суд, визнаючи особу винуватою у вчиненні відповідного кримінального правопорушення, має право призначити таке додаткове покарання незалежно від того, чи обвинувачений обіймав певну посаду або займався певною діяльністю на час вчинення кримінального правопорушення.».

Разом з цим, згідно з ч. 1 ст. 54 КК України, засуджена за тяжкий чи особливо тяжкий злочин особа, яка має військове, спеціальне звання, ранг, чин або кваліфікаційний клас, може бути позбавлена за вироком суду цього звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Відповідно до досліджених документів ОСОБА_9 наказом ГУ ДСНС у Донецькій області № 154 о/с від 16.06.2021 присвоєно спеціальне звання «сержант служби цивільного захисту».

Відтак, враховуючи вищенаведене, оскільки ОСОБА_9 вчинив тяжкий та особливо тяжкий злочини, суд вважає, що, на підставі ст. 54 КК України, слід позбавити його спеціального звання «сержант служби цивільного захисту».

Також, необхідно зазначити, що, враховуючи конкретні обставини справи, суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого вимог ст. 75 КК України чи призначення їй покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

За глибоким переконанням суду, саме така міра покарання є законною, обґрунтованою, справедливою, необхідною, співмірною характеру вчинених дійта достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення як ним, так і іншими особами кримінальних правопорушень.

Враховуючи, що до ОСОБА_9 застосовано додаткове покарання у виді конфіскації майна, суд вважає за необхідне, з метою забезпечення конфіскації майна, залишити діючим захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна останнього, а саме житлового будинку загальною площею 90,1 метрів квадратних, житлова площа 55,1 метрів квадратних, опис: А-1-житловий будинок з господарськими будівлями та спорудам: А1-прибудова, Б1-гараж, Б/п-льох, В1-літня кухня, Г1-сарай, Д1-сарай, Е1-вбиральня, Ж1-альтанка, №1-паркан, №2-ворота, б-водопровідна колонка, І-мощення реєстраційний номер 215, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який було застосовано ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.06.2024 (справа № 161/11875/24, провадження № 1-кс/161/3300/24).

Даних щодо наявності постанов про визнання речових доказів та процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні прокурором не надано.

Окрім цього, оскільки розгляд кримінального провадження здійснювався за процедурою спеціального судового провадження, суд вважає за доцільне залишити без змін запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.06.2024 в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України відносно обвинуваченого ОСОБА_9 до його затримання.

Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України, призначивши покарання:

-за ч. 2 ст. 111 КК України у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна;

-за ч. 5 ст. 111-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, органах державного управління та контролю, підприємствах та організаціях державної чи комунальної власності на строк 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, органах державного управління та контролю, підприємствах та організаціях державної чи комунальної власності на строк 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.

На підставі ст. 54 КК України, позбавити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спеціального звання «сержант служби цивільного захисту».

Строк відбування покарання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту фактичного затримання.

Обраний в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.06.2024 (справа № 161/11875/24, провадження № 1-кс/161/3300/24) на житловий будинок загальною площею 90,1 метрів квадратних, житлова площа 55,1 метрів квадратних, опис: А-1-житловий будинок з господарськими будівлями та спорудам: А1-прибудова, Б1-гараж, Б/п-льох, В1-літня кухня, Г1-сарай, Д1-сарай, Е1-вбиральня, Ж1-альтанка, №1-паркан, №2-ворота, б-водопровідна колонка, І-мощення реєстраційний номер 215, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з необхідністю виконання додаткового покарання у виді конфіскації майна, залишити без змін.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити захиснику обвинуваченого та прокурору.

Інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3