Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8672/25
Номер провадження 1-кс/711/2166/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року

м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах - криміналіста відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000297 від 13.09.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, командира 1 відділення радіоперешкод взводу радіоелектронної боротьби 1 роти радіоелектронної боротьби військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в особливо важливих справах криміналіст відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням в якому просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з моменту затримання, тобто з 17.09.2025, з утриманням останнього у державній установі «Черкаський слідчий ізолятор», без можливості внесення застави.

Клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на посаді командира 1 відділення радіоперешкод взводу радіоелектронної боротьби 1 роти радіоелектронної боротьби вказаної військової частини, у військовому званні «молодший сержант», 12.09.2025 близько 08 год., більш точний час досудовим розслідуванням встановити не вдалося, керуючи автомобілем «Jeep Cherokee», іноземний реєстраційний номер НОМЕР_2 та рухаючись по лісовій дорозі в межах с. Мліїв Черкаського р-ну Черкаської обл., перебуваючи на ділянці зазначеної дороги неподалік місцевості за координатами 49.3716191, 31.4935615, зустрів знайомого ОСОБА_7 , який керував автомобілем ВАЗ 2121, реєстраційний номер НОМЕР_3 та рухався по вказаній дорозі, з яким у ОСОБА_5 були тривалі неприязні відносини. Під час зустрічі, між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт та

в останнього раптово виник умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 . Після цього, ОСОБА_5 , реалізовуючи зазначений умисел, діючи з мотивів особистої неприязні, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді настання смерті потерпілого ОСОБА_7 , взяв до рук невстановлений під час досудового розслідування пістолет системи Макарова (ПМ), споряджений патронами калібру 9 мм, який зберігався при ньому та здійснив за допомогою нього два постріли в область голови ОСОБА_7 та один постріл в тулуб останнього, в результаті чого, у потерпілого виникли вогнепальні поранення та тілесні ушкодження у вигляді зруйнування речовини головного мозку, переломів кісток черепа, відкритої черепно мозкової травми, від яких, згідно лікарського свідоцтва про смерть від 15.09.2025 № 80, настала смерть ОСОБА_7 на місці події. Потім, ОСОБА_5 , з метою приховування вчиненого ним злочину, відтягнув тіло ОСОБА_7 до лісу, до ділянки місцевості за координатами 49.3716191, 31.4935615, де прикидав тіло землею та гілками, після чого, перемістив транспортний засіб марки ВАЗ 2121, реєстраційний номер НОМЕР_3 вглиб лісу, залишив місце вчинення злочину та направився у невідомому напрямку.

Також, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на посаді командира 1 відділення радіоперешкод взводу радіоелектронної боротьби 1 роти радіоелектронної боротьби вказаної військової частини, у військовому званні «молодший сержант», діючи з прямим умислом на придбання, перенесення та зберігання вогнепальної зброї, боєприпасів, вибухових речовин та пристроїв без передбаченого законом дозволу, всупереч встановленому законом порядку, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999, п.п.2.3.2, 8.1, 8.2, 8.12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 Департаментом профілактики правопорушень Міністерства внутрішніх справ України, Розділу I,V,X Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 359 від 29.06.2005, перебуваючи

в невстановленому під час досудового розслідуванням місці, за невстановлених обставин, придбав: 5 гранат М-67 з підривником М-213, 4 гранати ДМ-51 з підривником ДМ-82, 10 корпусів гранати Ф-1, 11 корпусів гранати РГД-5, 1 корпус гранати GMO-1, 1 корпус гранати M50, 10 підривачів типу AF-11, 10 підривачів типу JVA 1634, 14 підривачів типу УЗРГМ, 10 підривачів типу УЗРГМ-2, 2 підствольні гранатомети ГП-25 з маркуванням № 925701 та № 703356, автомат АКС-74, 1982 року випуску № НОМЕР_4 , обріз двоствольної гладкоствольної рушниці, реактивну гранату типу RPG 75 M, 1110 патронів калібру 5,45 мм та 2 тротилові шашки вагою 400 г кожна, після чого, переніс їх та помістив до автомобіля «Citroen Berlingo», іноземний реєстраційний номер НОМЕР_5 з метою подальшого перевезення та зберігання, без передбаченого законом дозволу.

Потім, ОСОБА_5 14.09.2025 близько 19 год., більш точний час досудовим розслідуванням встановити не вдалося, керуючи автомобілем «Citroen Berlingo», іноземний реєстраційний номер НОМЕР_5 , в якому перебував пасажир ОСОБА_8 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_5 , перевіз зазначену вогнепальну зброю, боєприпаси, вибухові речовини та пристрої до земельної ділянки (кадастровий номер :02028:0014), що знаходиться поміж будинків АДРЕСА_3 , де розміщене гаражне приміщення, що перебуває в користуванні ОСОБА_8 . Після цього, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 перенесли 5 гранат М-67 з підривником М-213, 4 гранати ДМ-51 з підривником ДМ-82, 10 корпусів гранати Ф-1, 11 корпусів гранати РГД-5, 1 корпус гранати GMO-1, 1 корпус гранати M50, 10 підривачів типу AF-11, 10 підривачів типу JVA 1634, 14 підривачів типу УЗРГМ, 10 підривачів типу УЗРГМ-2, 2 підствольні гранатомети ГП-25 з маркуванням № 925701 та № 703356, автомат АКС-74, 1982 року випуску № НОМЕР_4 , обріз двоствольної гладкоствольної рушниці, реактивну гранату типу RPG 75 M, 1110 патронів калібру 5,45 мм та 2 тротилові шашки вагою 400 г кожна, до зазначеного гаражного приміщення, де ОСОБА_5 продовжив зберігати вказану вогнепальну зброю, боєприпаси, вибухові речовини та пристрої, без передбаченого законом дозволу, до 17.09.2025.

У подальшому, 17.09.2025, в період часу з 08 год. 38 хв. по 13 год. 49 хв., на підставі ухвали слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області, працівниками поліції проведений обшук в гаражному приміщенні, розташованому на земельній ділянці (кадастровий номер :02028:0014), що знаходиться поміж будинків № 350 та АДРЕСА_4 , під час якого виявлено та вилучено: 5 гранат М-67 з підривником М-213, 4 гранати ДМ-51 з підривником ДМ-82, 10 корпусів гранати Ф-1, 11 корпусів гранати РГД-5, 1 корпус гранати GMO-1, 1 корпус гранати M50, 10 підривачів типу AF-11, 10 підривачів типу JVA 1634, 14 підривачів типу УЗРГМ, 10 підривачів типу УЗРГМ-2, 2 підствольні гранатомети ГП-25 з маркуванням № 925701 та № 703356, автомат АКС-74, 1982 року випуску № НОМЕР_4 , обріз двоствольної гладкоствольної рушниці, реактивну гранату типу RPG 75 M, 1110 патронів калібру 5,45 мм та 2 тротилові шашки вагою 400 г, які ОСОБА_5 придбав, переніс та зберігав, без передбаченого законом дозволу.

17.09.2025 ОСОБА_5 затриманий в порядку п.2 ч.1 ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, фактичний час затримання 16 год. 23 хв.

За вказаним фактом 17.09.2025 розпочато кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000664 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

18.09.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Черкаси, українцю, громадянину України, командиру 1 відділення радіоперешкод взводу радіоелектронної боротьби 1 роти радіоелектронної боротьби військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому повідомлено про підозру в придбанні та зберіганні вогнепальної зброї, боєприпасів, вибухових речовин та пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Крім того, слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000297 від 13.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого

ч.1 ст.115 КК України, за фактом умисного вбивства ОСОБА_7

19.09.2025 кримінальні провадження №0000297 та №0000297 об`єднані в одне кримінальне провадження.

19.09.2025 ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, тобто, у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіяння смерті іншій людині та в придбанні та зберіганні вогнепальної зброї, боєприпасів, вибухових речовин та пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

-показаннями свідка ОСОБА_9 від 17.09.2025;

-показаннями свідка ОСОБА_10 від 17.09.2025;

-показаннями свідка ОСОБА_8 від 17.09.2025;

-даними відповіді з сектору обігу зброї від 18.09.2025;

-даними протоколу слідчого експерименту від 17.09.2025;

-даними протоколу затримання від 17.09.2025;

-даними протоколом про проведення обшуку від 17.09.2025 з приміщення гаражу;

-даними протоколу обшуку по АДРЕСА_2 ;

-даними протоколу огляду місця події від 14.09.2025;

-даними протоколу огляду від 14.09.2025;

-даними протоколу допиту ОСОБА_11 від 15.09.2025;

-показаннями свідка ОСОБА_12 від 15.09.2025;

-показаннями свідка ОСОБА_13 від 15.09.2025;

-показаннями свідка ОСОБА_14 від 15.09.2025;

-показаннями свідка ОСОБА_15 від 15.09.2025;

-показаннями свідка ОСОБА_16 від 15.09.2025;

-показаннями свідка ОСОБА_17 від 15.09.2025;

-показаннями потерпілого ОСОБА_18 від 15.09.2025;

-показаннями свідка ОСОБА_19 від 17.09.2025;

-показаннями свідка ОСОБА_20 від 18.09.2025;

-показаннями свідка ОСОБА_21 від 17.09.2025;

-показаннями свідка ОСОБА_22 від 17.09.2025;

-показаннями свідка ОСОБА_23 від 17.09.2024;

-даними протоколу огляді від 17.09.2025 (територія шиномонтажа);

-даними лікарського свідоцтва про сметрь від 15.09.2025;

-показаннями свідка ОСОБА_24 від 18.09.2025;

-даними протоколу огляду від 18.09.2025;

-даними протоколу огляду від 18.09.2025;

-даними протоколу огляду від 19.09.2025;

-іншими матеріалами кримінального провадження.

Вказані матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, санкція яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Згідно ст.12 КК України, дані злочини відноситься до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів.

Відповідно до п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» суд вказав, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно вимог п.1 ч.2 ст.132 КПК України клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини.

Враховуючи, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області, подане клопотання підсудне Придніпровському районному суду міста Черкаси.

Згідно вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатись на волі.

Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 , згідно ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні;

- іншим чином перешкодити кримінальному провадженню;

- продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється та/або вчинити нове кримінальне правопорушення.

Обставинами, які дають підстави зробити висновки про наявність вищевказаних ризиків є:

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється

ОСОБА_5 має високий ступінь суспільної небезпеки, так як скоєно військовою службовою особою Збройних Сил України, який зобов`язаний показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників), піклуватися про підлеглих, дбати про здоров`я підлеглих, вживати необхідних заходів до його зміцнення, бути ввічливим і справедливим у ставленні до підлеглих, не принижувати їх честі і гідності, постійно виховувати підлеглих у дусі гуманізму та людяності, спираючись при цьому на загальновизнані принципи міжнародного права, неухильно дотримуватися положень Конституції України, а також, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Більше того, відповідно до ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Кримінальні правопорушення, у яких підозрюється ОСОБА_5 зумовлені тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Крім цього, запобіжний захід застосовується для того, щоб підозрюваний (обвинувачений) не перешкоджав компетентному органу в перевірці обставин, які можуть свідчити про вчинення злочину. Отже, на момент повідомлення особі про підозру існує лише припущення щодо її винуватості, для обґрунтування або спростування якого триває процедура збирання доказів.

За таких умов застосування будь-якого запобіжного заходу, а особливо тримання під вартою, потребує особливої уваги з боку слідчого судді (суду) та обов`язкового переосмислення цього запобіжного заходу з боку громадськості.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 одружений, утриманців не має, має належний стан здоров`я та проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді командира 1 відділення радіоперешкод взводу радіоелектронної боротьби 1 роти радіоелектронної боротьби військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з чим, може бути переведений/відряджений до інших регіонів країни для виконання завдань військової служби.

Крім того, після вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, ОСОБА_5 , вжив вичерпних заходів до приховування слідів кримінального правопорушення, з місця вчинення злочину зник.

Враховуючи викладене, ОСОБА_5 усвідомлюючи свою вину та невідворотність суворого покарання за вчинення інкримінованих йому злочинів, санкція яких передбачає безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років (особливо тяжкий злочин), може ухилятись від органів досудового розслідування та суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 , виконуючи свої службові обов`язки, як військовослужбовець Збройних Сил України, має стійкі професійні та особисті зв`язки з працівниками правоохоронних органів та військових частинах, що свідчить про те що, підозрюваний, перебуваючи на волі, для уникнення від кримінальної відповідальності, може використати свої повноваження та зв`язки для знищення, приховання або спотворення документів, які в подальшому будуть використані як докази у зазначеному кримінальному провадженні. Зокрема, найближчим часом органом досудового розслідування із військової частини, в якій підозрюваний проходить військову службу, заплановано витребувати відомості щодо походження зброї, бойових припасів, вибухових речовин та пристроїв, які ОСОБА_5 придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Також, враховуючи, що після вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, ОСОБА_5 , вживав заходів до приховування слідів кримінального правопорушення, місцезнаходження знаряддя вчинення кримінального правопорушення, на даний час не встановлено, існує ризик того, що перебуваючи на свободі, останній зможе знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що безсумнівно свідчить про наявність ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України.

Перебуваючи на волі, ОСОБА_5 матиме змогу незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема на: свідків понятих, які були присутні під час проведення слідчих дій та затримання останнього, а також осіб, які були присутніми під час його проведення; свідків військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 та інших військових частин та формувань, які можуть бути обізнані про походження зброї, бойових припасів, вибухових речовин та пристроїв, які ОСОБА_5 придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу; свідків та потерпілих, які надали органу досудового розслідування викривальні показання щодо мотивів та причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, у зв`язку з тим, що на даний час є реальні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі може на них незаконно впливати, шляхом підкупу, вмовлянням та/або застосуванням погроз та фізичного насильства, що перешкоджатиме об`єктивному розслідуванню кримінального провадження та судового розгляду, зокрема в частині відмови надання ним показань або зміни показань.

Викладені обставини вказують про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні.

Враховуючи, що на даний час органом досудового розслідування не встановлені всі обставини вчинення кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_5 , останній, перебуваючи на волі зможе підговорити осіб, необізнаних про обставини вчинення кримінальних правопорушень до надання завідомо неправдивих показань на користь підозрюваного, на підтвердження висунутих ним захисних версій, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України.

Разом з цим, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні декількох умисних кримінальних правопорушень, зокрема, тяжкого та особливо тяжкого злочинів, що свідчить про стійку антисоціальну поведінку підозрюваного та здатність останнього до вчинення нових злочинів, що, крім іншого, свідчить про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у вигляді домашнього арешту полягає в тому, що ОСОБА_5 фактично буде перебувати поза межами виконання обов`язків військової служби, весь свій час буде використовувати на власний розсуд, матиме можливість безконтрольно спілкуватися, в тому числі за допомогою телефонних засобів зв`язку, зокрема, зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні, що об`єктивно може зашкодити встановлення істини у цій справі, а також є підстави вважати, що у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний змінить місце проживання (перебування), що може негативно вплинути на подальше проведення досудового розслідування.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Однак, відповідно до положень п.п.1, 2 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування та щодо злочину, який спричинив загибель людини.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та пояснив, що здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000297 від 13.09.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України. Встановлено, що ОСОБА_5 на фоні неприязних особистих стосунків, в ході раптового умислу, здійснив умисне вбивство ОСОБА_7 в лісі за вказаними координатами. Також встановлена його причетність до кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.263 КК України. Предмети схожі на зброю зберігалися за адресою: АДРЕСА_4 та АДРЕСА_4 , які були вилучені в ході проведення обшуку 17.09.2025. ОСОБА_5 19.09.2025 повідомлено остаточну підозру за вказаними статтями. ОСОБА_5 було затримано 17.09.2025 в порядку ст.208 КПК України. Враховуючи наявність ризиків та поведінку підозрюваного під час проведення слідчих дій, що свідчить про можливість спроби втечі, просить задовольнити клопотання та не визначати заставу.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав та пояснив, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч.1 ст.115 та ч.1 ст.263 КК України. Додав, що він підозрюється у вчиненні вбивства із використанням вогнепальної зброї. Здійснив приховання тіла, переміщення транспортного засобу потерпілого з метою приховання злочинів. Між ним і потерпілим перебували неприязні відносини. Крім того, під час обшуку автомобіля марки Jeep, яким користувався підозрюваний останній намагався втекти та спробував відбігти, та був затриманий працівниками поліції. Він мав нести службу та перебувати у ввіреному місці, йому заборонено залишати місто, де проходить служба у м. Черкас, що вказує на поведінку останнього. Із ризиків виокремлює спробу знищення речових доказів, намагання втечі і переховування, можливість впливу на потерпілого та свідків, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення. Додав, що останнього було знайдено на зйомній квартирі.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що за ст.263 КК України, підозрюваний вину визнав, тому в даній частині коментувати не буде. Вважає, що підозра за ст.115 КК України є необґрунтованою, щодо фактичних обставин, вважає, що конфлікт та неприязні відносини надумані, припущення, не доводяться обставинами справи. Допит керівництва ОСОБА_5 свідчить, що в нього у розпорядженні не перебувало пістолета Макарова, яким і було вчинено кримінальне правопорушення. Також допитом свідків встановлено, що в тому місці перебувало двоє інших невідомих осіб, що вказує на неперевірені факти та підтвердження необґрунтованості підозри. Вважає, що ризики необґрунтовані. Щодо спроби втечі, він не був затриманим, а тому у власному домоволодінні міг пересуватися добровільно. Коли здійснювали обшук автомобіля у дружини підозрюваного виникла необхідність закрити двері гаражу, що він і хотів зробити, однак працівниками поліції було розцінено як спроба втечі та був затриманий у власному домоволодінні. Інші ризики також не доведені іншим чином перешкоджати не буде. Слідчий суддя має звертати увагу і на ст.178 КПК України. Звертає увагу на вік 50 років та стан здоров`я, яке погіршилося під час виконання військового обов`язку. Звертає увагу на особу, його відзнаки, що характеризує його позитивно. Має сім`ю та неповнолітню доньку. Захисник додала, що на його утриманні перебуває неповнолітня дитина. Він визнає підозру за ст.263 КК України. Враховуючи наведене просить обрати йому запобіжний захід у вигляді особистої поруки приватного підприємця ОСОБА_25 .

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника. Повідомив, що має вільне переміщення до особливого розпорядження. Щодо зміни коліс, то дану інформацію він повідомив особисто. Щодо зброї то повідомив, що він був командиром радіо групи, тому і приїздив додому із боєкомплектом, який планував віддати військовослужбовцям радіо групи. Додав, що чув, що в тій місцевості взлітав ФПВдрон на велику висоту, він робив вистеження, не доповідав керівництву, намагався самостійно з`ясувати обставини, так як є військовослужбовцем і дбає про захист свого краю. Потерпілого знає, однак не було причин та приводів його вбивати.

ОСОБА_25 повідомив, що є особою підприємцем із авторитетом, підтвердив можливість в судовому засіданні взяти підозрюваного на поруки. ОСОБА_5 знає тривалий проміжок часу, не вірить, що він здійснив вбивство.

Слідчий суддя, вислухавши прокурора, слідчого, захисника та підозрюваного, особу ОСОБА_25 , яка клопоче про застосування поруки, вивчивши надані сторонами докази приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 1 статті 183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 177 КПК України визначені мета та підстави застосування запобіжних заходів.

Так, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст.177 КПК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115 КК України та ч.1 ст.263 КК України, санкція ч.1 ст.115 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Відповідно положень ст.12 КК України вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

19.09.2025 ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіяння смерті іншій людині та в придбанні, зберіганні вогнепальної зброї, боєприпасів, вибухових речовин та пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Аналіз змісту наданих органом досудового розслідування до матеріалів клопотання та досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності та з огляду на їх вагомість та взаємозв`язок, дають достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, за які передбачається покарання у вигляді позбавлення волі.

Разом з тим, слід наголосити, що слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, на думку слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази переконали б неупередженого спостерігача в тому, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1. ст.263 КК України.

Підставою для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Метою для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя вважає цілком обґрунтованими доводи прокурора та слідчого щодо наявності ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, який обґрунтований тим, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, у зв`язку з цим останній усвідомлюючи суворість покарання, передбаченого за інкриміновані правопорушення, у разі необрання запобіжного заходу матиме реальну можливість змінити місце проживання, переховуватися від органу досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

Також, слідчий суддя вважає встановленим та доведеним існування ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 , виконуючи свої службові обов`язки, як військовослужбовець Збройних Сил України, має стійкі професійні та особисті зв`язки з працівниками правоохоронних органів та військових частинах, що свідчить про те що, підозрюваний, перебуваючи на волі, для уникнення від кримінальної відповідальності, може використати свої повноваження та зв`язки для знищення, приховання або спотворення документів, які в подальшому будуть використані як докази у зазначеному кримінальному провадженні. Зокрема, найближчим часом органом досудового розслідування із військової частини, в якій підозрюваний проходить військову службу, заплановано витребувати відомості щодо походження зброї, бойових припасів, вибухових речовин та пристроїв, які ОСОБА_5 придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Також, враховуючи, що після вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, ОСОБА_5 , вживав заходів до приховування слідів кримінального правопорушення, місцезнаходження знаряддя вчинення кримінального правопорушення, на даний час не встановлено, існує ризик того, що перебуваючи на свободі, останній зможе знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення

Перебуваючи на волі, ОСОБА_5 матиме змогу незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема на: свідків понятих, які були присутні під час проведення слідчих дій та затримання останнього, а також осіб, які були присутніми під час його проведення; свідків військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 та інших військових частин та формувань, які можуть бути обізнані про походження зброї, бойових припасів, вибухових речовин та пристроїв, які ОСОБА_5 придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу; свідків та потерпілих, які надали органу досудового розслідування викривальні показання щодо мотивів та причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, у зв`язку з тим, що на даний час є реальні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі може на них незаконно впливати, шляхом підкупу, вмовлянням та/або застосуванням погроз та фізичного насильства, що перешкоджатиме об`єктивному розслідуванню кримінального провадження та судового розгляду, зокрема в частині відмови надання ним показань або зміни показань. Викладені обставини вказують про наявність ризику, передбаченого

п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні.

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст.23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч.4 ст.95 КПК України. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

На даний час органом досудового розслідування не встановлені всі обставини вчинення кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_5 , тому останній, перебуваючи на волі зможе підговорити осіб, необізнаних про обставини вчинення кримінальних правопорушень до надання завідомо неправдивих показань на користь підозрюваного, на підтвердження висунутих ним захисних версій, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України.

Слідчий суддя вважає встановленим та доведеним існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення. Так, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні декількох умисних кримінальних правопорушень, зокрема, тяжкого та особливо тяжкого злочинів, що свідчить про стійку антисоціальну поведінку підозрюваного та здатність останнього до вчинення нових злочинів.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не узявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

В судовому засіданні стороною захисту подано заяву ОСОБА_25 в якій він просить обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистої поруки приватного підприємця ОСОБА_25 .

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

У кримінальному провадженні може бути залучено і одного поручителя. Між тим наявність одного поручителя буде достатньою лише в тому випадку, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру (ч.2 ст.180 КПК України). Таким чином, законом встановлено два критерії довіри «особлива довіра» та «довіра». Відповідно, поручитель покладається на професійну оцінку суду, згідно з якою ним буде встановлено рівні довіри. За таких умов довіра постає в контексті індивідуалізації, що полягає в ідеї виокремлення індивіда як соціального суб`єкта, як повнолітнього громадянина держави, носія прав та моральних цінностей, що чесно ставиться до праці та виконання громадських обов`язків, має авторитет у колективі та позитивно характеризується за місцем проживання та реально спроможний забезпечити обов`язків.

Авторитет поручителя визначається його службовим становищем, поведінкою в колективі, побуті, його особистими властивостями. Особа, виступаючи поручителем, повинна довести свою платоспроможність. Хоча законом і не передбачено повноважень суду перевіряти статки поручителя, він має бути здатним сплатити грошове стягнення, оскільки фінансові наслідки є досить високі.

Застосовуючи цей захід, суд повинен бути впевненим у тому, що особи, які ручаються за підозрюваного/обвинуваченого, мають на нього вирішальний вплив та достатньо для нього авторитетні. Поручитель, залежно від своїх можливостей та взаємовідносин із підозрюваним/ обвинуваченим, ґрунтуючись на знаннях особистих якостей останнього та його характеру, може по-різному впливати на нього. Але в основі їх взаємовідносин лежить довіра до поручителя, честь підозрюваного/обвинуваченого, моральний обов`язок не порушувати це перед поручителем слово, прагнення обвинуваченого зберегти перед ним свою гідність. Тому, обрання цього заходу має передувати знання того, на чому ґрунтується довіра поручителів до підозрюваного/обвинуваченого, і якими способами та засобами поручитель може виконувати взяті на собі зобов`язання. У зв`язку з цим, суд повинен пересвідчитися, на чому конкретно ґрунтується впевненість поручителя в тому, що підозрюваний/обвинувачений не ухиляється від суду, оскільки той, хто ручається, створює моральні перешкоди ухиленню. Також при обранні поручителя було б доречним зазначити причини, через які підозрюваний/обвинувачення не порушили слова, даного за нього поручителем.

В судовому засіданні при дослідженні питання щодо можливості передачі ОСОБА_5 на поруки ОСОБА_25 , заслухавши доводи сторони захисту, самого підозрюваного, суд не може вважати їх переконливими, зокрема, у суду не виникло реальної впевненості, що цей запобіжний захід здатний гарантувати належну поведінку та вимогу. Тому за таких обставин не вбачається можливості передачі підозрюваного ОСОБА_5 на поруки ОСОБА_25 .

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що задля забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та запобігання, встановленим в судовому засіданні ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, є неможливим застосування до нього таких запобіжних заходів як особисте зобов`язання, порука чи домашній арешт та застосування застави.

Крім того, на думку слідчого судді, відсутні як обставини, так і підстави вважати, що за станом здоров`я чи з інших обставин, підозрюваний не може утримуватися під вартою.

Враховуючи дані про особу підозрюваного, вік, стан здоров`я, сімейний стан, наявність неповнолітньої дитини, особливості життєдіяльності, вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування, обставини кримінальних правопорушень (спосіб, місце, час вчинення, тяжкість наслідків, тощо), суспільну небезпеку інкримінованого органом досудового розслідування злочину вчиненого проти життя та здоров`я людини, слідчий суддя вважає, що єдиним запобіжним заходом, спроможним досягнути мети його застосування в кримінальному провадженні є тримання під вартою.

З урахуванням положень ч.4 ст.183 КПК України, оскільки вчинено кримінальне правопорушення, що спричинило смерть людини, слідчий суддя вважає за необхідне при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави.

На стадії досудового розслідування та встановлення потреби з`ясування обставин та перевірки їх доказами, необхідно вчинити велику кількість слідчих дій. Зокрема, необхідно перевірити і версії сторони захисту. Також, під час заслуховування сторони захисту щодо неможливості вчинення кримінального правопорушення наявні сумніви щодо цього через поведінку підозрюваного, а саме перебування в тій місцевості без належного обґрунтування, відключення телефону, перебування на орендованій квартирі після вчинення кримінального правопорушення та раптову зміну всіх коліс в автомобілі, що використовувався. Досліджена поведінка, в сукупності із обставинами вчинення кримінального правопорушення, саме на даній стадії досудового розслідування, впливає на потребу застосування запобіжного заходу без визначення альтернативного.

Між тим, слід звернути увагу, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також, відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, тобто, постановлення обвинувального вироку (пп.«а» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Під час розгляду клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховуються особа підозрюваного, його вік, стан здоров`я, ризики які існують, тяжкість злочину в якому підозрюється останній, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного строком 60 днів, тобто до 15.11.2025 включно, однак в межах строку досудового розслідування. При цьому, строк тримання під вартою обраховується з моменту взяття під варту після проголошення даного рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 181, 186, 193-194, 196, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах - криміналіста відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000297 від 13.09.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без можливості внесення застави, тобто до 15.11.2025 включно.

В задоволенні заяви сторони захисту та ОСОБА_25 про взяття підозрюваного на його особисту поруку відмовити.

Строк тримання під вартою обраховувати з моменту затримання 17 вересня 2025 року.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, його захиснику, слідчому, прокурору, направити до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» МЮУ та/або ІТТ №1 м. Черкаси.

Строк дії ухвали визначити до 15 листопада 2025 року, включно.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 22.09.2025.

Слідчий суддя: ОСОБА_1