ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/1180/25 Доповідач ОСОБА_1
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0001108 від 23.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 114-1 КК України,

в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2025 року клопотання слідчого задоволено, застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів з моменту затримання, до 19.10.2025, без визначення застави.

Не погодившись з зазначеною ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді застави, чи інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Щодо підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, захисник посилається на те, що повний текст оскаржуваної ухвали був отриманий 29.08.2025. Після ознайомлення із мотивувальною частиною судового рішення була подана апеляційна скарга. В обгрунтування апеляційних вимог, захисник зазначає, що ухвала слідчого судді не містить належної аргументації на підтвердження обгрунтованості підозри. Слідчий суддя не надав оцінки кожному доказу окремо. До матеріалів клопотання слідчого було долучено протокол допиту свідка ОСОБА_10 , однак надані ним показання жодним чином не підтверджують підозру ОСОБА_7 .

Слідчим суддею не обгрунтовано наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України. ОСОБА_7 не ухилявся від органу досудового розслідування, його фактично було затримано під час проведення обшуку за місцем проживання. Слідчим суддею не було враховано, що підозрюваний має третю групу інвалідності, що потребує належних умов лікування, які не можуть бути забезпечені в умовах слідчого ізолятора. ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, відзначався подяками Харківського міського голови, Сил спеціальних операцій за активну громадянську позицію.

Захисник вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_7 такого запобіжного заходу, як застава, буде відповідати як міжнародним нормам, так і нормам національного законодавства. Слідчим суддею не наведено обгрунтування, у зв`язку із чим неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний має на утриманні неповнолітніх дітей, маму похилого віку, яка потребує постійної допомоги.

Від захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких захисник звертає увагу на стан здоров`я підозрюваного, який має бронхіальну астму, третю групу інвалідності. Під час перебування ОСОБА_7 у слідчому ізоляторі, його стан здоров`я погіршується, що підтверджується фактом використання тримісячної норми інгаляторів лише за один місяць. Захисник посилається на наявність у підозрюваного родини, дружина наразі позбавлена можливості працювати та отримувати дохід, всі особисті та сімейні заощадження вилучені.

Окрім зазначеного, захисник вказує про те, що слідчим проігноровано звернення дружини підозрюваного та його захисника про надання дозволу на побачення із дружиною в умовах СІЗО.

31.08.2025 у слідчому ізоляторі мала місце провокація з боку співкамерника ОСОБА_7 , який запропоновував підозрюваному мобільний телефон для використання в умовах слідчого ізолятора, що є забороненим. Підозрюваний одразу повідомив захисника та письмово зафіксував обставини у заяві, що підтверджує добросовісність та належну поведінку ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення підозрюваного та його захисників, які підтримали клопотання про поновлення процесуального строку та апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку. Враховуючи, що копія повного тексту оскаржуваної ухвали слідчого судді була отримана адвокатом ОСОБА_8 29.08.2025, а апеляційна скарга подана 03.09.2025 адвокатом ОСОБА_9 , суд апеляційної інстанції вважає можливим задовольнити клопотання сторони захисту про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 23.08.2025.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. Як вбачається із матеріалів судового провадження, СВ УСБУ у Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001108 від 23.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 114-1, частиною 4 статті 191, частиною 1 статті 209 КК України.

21.08.2025 ОСОБА_7 було затримано в порядку статті 208 КПК України та 22.08.2025 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 114-1 КК України. Застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, оцінюючи сукупність обставин, а саме: наданих органом досудового розслідування доказів на підтвердження наявності обґрунтованої підозри, достатніх підстав вважати, що існують ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 1 статті 177 КПК України дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого.

При цьому, слідчий суддя вважав недоведеним ризик, передбачений пунктом 5 частини 1 статті 177 КПК України. Суд апеляційної інстанції, надаючи оцінку обґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри, враховує, що мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання». При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. «Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Матеріали, надані слідчим в обґрунтування поданого клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням обставин, викладених у повідомленні про підозру, об`єктивно свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 .

Посилання сторони захисту на те, що в обґрунтування підозри слідчий та прокурор посилаються на протокол допиту свідка ОСОБА_10 , показання якого взагалі не підтверджують обставин повідомленої підозри, не спростовують висновків слідчого судді щодо наявності підстав для застосування до підозрюваного тримання під вартою, враховуючи, що відповідно до інформації заступника начальника ГВ ЗНД Управління СБУ в Харківській області ОСОБА_11 від 30.06.2025 встановлено перелік осіб, які є фіктивно працевлаштованими у КП «КВПВ», серед яких зазначено ОСОБА_10 .

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, впливати на учасників у кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує зміст повідомленої підозри, обставини, що встановлені на даний час органом досудового розслідування, що свідчить про небезпідставне посилання слідчого судді на існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини 1 статті 177 КПК України.

Слідчий суддя обґрунтовано зазначає, що ризиком, у контексті кримінального провадження, є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню, судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

З матеріалів, долучених до клопотання про застосування запобіжного заходу, встановлено, що за інформацією начальника 8 відділу ГВ ЗНД Управління СБУ в Харківській області ОСОБА_12 від 22.08.2025 ОСОБА_7 серед кола своїх знайомих, зокрема колишнього директора КП «КВПВ» ОСОБА_13 висловлював наміри щодо залишення свого постійного місця проживання та у подальшому, в разі необхідності, і території України з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Посилання захисників на наявність у підозрюваного дружини, неповнолітніх дітей, матері пенсійного віку, заслуговують на увагу. Поряд з цим, колегія суддів приймає до уваги, що досудове розслідування триває, встановлюються всі обставини інкримінованого злочину.

Зокрема, прокурором суду апеляційної інстанції було повідомлено, що 04.09.2025 ОСОБА_7 у присутності його захисника повідомлено про нову та зміну раніше повідомленої підозри, а саме: зміст підозри доповнений інкримінуванням ОСОБА_7 епізодів злочинної діяльності, що полягала, за версією органу досудового розслідування, у сприянні ОСОБА_7 у фіктивному працевлаштуванні осіб до КП «КВПВ», з отриманням у подальшому підозрюваним заробітної плати вказаних осіб. Такі дії ОСОБА_7 кваліфіковані за частиною 5 статті 191 КК України, заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем, вчинене в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб.

Прокурором також долучено повідомлення про підозру ОСОБА_14 від 04.09.2025 за частиною 5 статті 27, частиною 1 статті 114-1 КК України у цьому ж кримінальному провадженні; надано протокол допиту свідка ОСОБА_15 , відповідно до якого, свідок був працевлаштований на КП «КВПВ», де отримав відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, однак ОСОБА_7 сказав йому про необхідність працювати реалізатором в його магазині на авторинку. Свідок зазначив, що зі слів ОСОБА_7 зрозумів, що у випадку відмови працювати в його магазині, ОСОБА_15 буде звільнений.

Також прокурором надано протокол допиту свідка ОСОБА_16 . Вказаний свідок проживає у Дніпропетровській області, хоча працевлаштований у КП «КВПВ», надав показання щодо умов його працевлаштування до КП «КВПВ», та зазначив, що в червні 2025 ОСОБА_7 йому подзвонив та попросив надіслати йому мобільний телефон з сім-карткою, щоб його номер телефона «відбивався» у м. Харків. Крім того, за поясненнями свідка, останній іноді приїжджав до м. Харків, з метою «показатися на очі» новому директору підприємства.

Також прокурором долучені протоколи допитів свідків ОСОБА_17 від 21.08.2025 та ОСОБА_18 від 13.09.2025, які розповіли про обставини їх працевлаштування до КП «КВПВ».

Зміст долучених прокурором матеріалів у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість прийнятого слідчим суддею рішення, оскільки посилання на ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3 частини 1 статті 177 КПК України не є безпідставним. Органом досудового розслідування вживаються заходи щодо встановлення всіх причетних осіб, свідків, у зв`язку із чим, існує висока імовірність вчинення підозрюваним дій, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, у випадку застосування до останнього іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Щодо посилання сторони захисту на те, що слідчим не надаються дозволи на побачення підозрюваного з його дружиною, прокурор суду апеляційної інстанції пояснив, що таке обмеження викликано стратегією досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Доводи захисників про провокацію від співкамерника ОСОБА_7 мають бути предметом перевірки адміністрації установи, де утримується підозрюваний. Обставина, що підозрюваний відмовився отримувати від співкамерника мобільний телефон, що на думку захисників характеризує підозрюваного як добросовісну особу, не є достатньою для спростування встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України.

Захисники підозрюваного посилаються на незадовільний стан здоров`я підозрюваного та неможливість отримання ним належного лікування в умовах слідчого ізолятора.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги наявну інформацію про встановлену ОСОБА_7 третю групу інвалідності.

Слідчим суддею також надано оцінку доводам сторони захисту щодо стану здоров`я підозрюваного та зобов`язано відповідальну службову особу Харківської міської медичної частини № 27 філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально виконавчої служби України у Харківській та Луганській областях» організувати проведення медичного огляду підозрюваного ОСОБА_7 та за наявності підстав подальше лікування.

Разом з цим, на час апеляційного розгляду не було надано належних медичних висновків щодо неможливості перебування ОСОБА_7 під вартою за станом здоров`я, також не було надано доказів відмови уповноважених осіб ДУ «Харківський слідчий ізолятор» у наданні підозрюваному медичної допомоги чи необхідного лікування.

Крім того, відповідно до статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України. Підозрюваний та його захисник не позбавлені процесуальної можливості звертатися до слідчого або прокурора із клопотанням про проведення судово-медичної експертизи з метою встановлення у підозрюваного захворювань, які перешкоджають перебуванню під вартою, і за наявності відповідних висновків, ставити питання про зміну запобіжного заходу.

Приписи пунктів 2.5-2.8 Розділу ІІ Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту №212/20525, затвердженого Наказом МОЗ України № 239/5/104 від 10 лютого 2012 року, передбачають право особи, узятої під варту, на консультування, обстеження і лікування фахівцями закладів охорони здоров`я (якщо воно можливе в умовах медичної частини СІЗО) медичних частинах СІЗО в присутності персоналу медичної частини, право на вільний вибір лікаря, а також можливість, за необхідності, проведення обстеження, яке потребує вивезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я для отримання необхідного лікування. Наявність у особи, що перебуває під вартою, певних видів захворювань безумовно не виключає застосування до такої особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за наявності відповідних процесуальних підстав, визначених КПК України.

Щодо вимоги захисників про визначення підозрюваному розміру застави, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В той же час, відповідно до абзацу 8 частини 4 статті 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Із наведених приписів Кодексу випливає, що законодавець закріпив дискрецію слідчого судді, суду під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу не визначати або визначати розмір застави, з урахуванням підстав та обставин, установлених статтями 177, 178 Кодексу.

З огляду на ступінь суспільної небезпеки інкримінованого підозрюваному злочину, а також, враховуючи запровадження в Україні правового режиму воєнного стану, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, не визначати підозрюваному ОСОБА_7 заставу, як альтернативний запобіжний захід.

У зв`язку із наведеним, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо відсутності підстав для скасування ухвали слідчого судді, оскільки порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та вмотивоване рішення, колегією суддів не встановлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи не є достатніми для її скасування та застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу чи зменшення розміру застави.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, -

постановив:

Клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2025 року задовольнити, вказаний строк поновити.

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення. Ухвалу слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2025 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий :

Судді: