провадження № 1-кс/208/4027/25
УХВАЛА

14 жовтня 2025 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Кам`янського ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора відділу управління нагляду Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000447 від 18.06.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу управління нагляду Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Заводського районного суду м. Кам`янського із клопотанням, в якому просила накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час проведення огляду автомобіля NISSAN TIIDA, д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Краматорськ, вул. Героїв Небесної Сотні, буд. 5.

До судового засідання прокурор, який повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання не з`явився, але подав заяву про підтримання заявленого клопотання та проведення судового розгляду за його відсутності.

Власник майна ОСОБА_4 до суду не з`явився.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Зі змісту клопотання та доданих документів вбачається, що службова особа ТСЦ МВС № 1452 - адміністратор ОСОБА_4 вимагає неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 8000 грн. із заявника ОСОБА_5 , як обов`язкову умову позитивного складання практичного іспиту з водіння для отримання посвідчення водія категорії СЕ.

Неодноразово допитаний в якості свідка ОСОБА_5 надав показання, що станом на теперішній час проходить службу на посаді водія батальйону з матеріального забезпечення НОМЕР_2 ОМБр (в/ч НОМЕР_3 ) на території Донецької області.

Приблизно у 2006 році він успішно склав іспити з водіння у ТСЦ МВС та отримав відповідне посвідчення водія з відкритими категорією «В» та ОСОБА_6 . Станом на теперішній час, так як проходить службу на посаді водія та зазвичай має справи з великими вантажами, то в нього виникла необхідність у відкритті категорії «СЕ».

Для цього він вирішив звернутись до Територіального сервісного центру МВС №1452, що розташований у м. Краматорську Донецької області. Для відкриття саме водійської категорії СЕ не потрібно складати теоретичні іспити, а можна одразу перейти до практичного іспиту. Приблизно на початку травня 2025 року він отримав талон на складання практичного іспиту категорії СЕ в ТСЦ МВС №1452.

В подальшому 23.05.2025 на 08:00 він прибув до ТСЦ МВС №1452 для складання іспиту, але зі слів екзаменатора допустив 4 помилки, після чого іспит було завершено. Анкетні дані даного екзаменатора він не пам`ятає.

Після цього, коли він вже покинув екзаменаційний транспортний засіб до нього підійшов працівник ТСЦ МВС №1452 та спитався, чи вийшло скласти практичний іспит, на що він повідомив про негативний результат іспиту. Даний працівник не назвав свої анкетні дані, однак на бейджі під час даної усної бесіди він побачив його прізвище, ім`я та по-батькові ОСОБА_4 . Даний працівник почав питати, чи є бажання в нього успішно скласти практичний іспит, не гаючи час, на що він спитався «що для цього потрібно?». ОСОБА_4 сказав, що за 8 000 гривень можна бути скласти практичний іспит на позитивний результат та повідомив, що без його допомоги скласти позитивно іспит не вийде.

Після усього наведеного, він звернувся до правоохоронних органів, щоб повідомити про дані події.

В кінці вересня 2025 року він зателефонував ОСОБА_4 , але той повідомив, що перебуває у відпустці. 06.10.2025 він знову зателефонував ОСОБА_4 і той сказав, щоб він приходив 08.10..2025 до ТСЦ № 1452 та взяв талон на складання практичного іспиту.

08.20.2025 слідчим в присутності понятих йому було вручено грошові кошти в сумі 8000 грн. для передачі в якості неправомірної вигоди ОСОБА_4 , після чого він прибув до ТСЦ № 1452, де ОСОБА_4 надав йому вказівку після отримання документів щодо складання іспиту прибути до автошколи «Лідер», де знаходиться автомобіль, на якому буде складатися іспит. Після цього він прибув до вказаної автошколи, де інший інструктор прийняв у нього іспит та повідомив, що іспит складено успішно. Потім він повернувся до ТСЦ № 1452 та біля автомобіля Ніссан сірого кольору зустрівся з ОСОБА_4 і за його вказівкою передав йому грошові кошти в сумі 7500 грн., вручені раніше слідчим.

В ході проведення досудового розслідування 08.10.2025 ОСОБА_5 було вручено заздалегідь ідентифіковані грошові кошти в сумі 8 000 грн. з метою документування протиправної діяльності ОСОБА_4 , а саме банкноти номіналом 500 гривень кожна в кількості 16 од., які мають наступні номери та серії: ЄЄ 0417183, АВ 1196015, АП 1472993, ЕЕ 9026361, АЗ 0846892, АЄ 4499579, ЄА 4781072, ВС 5155352, ЕА 9700359, ЄД 9386967, АМ 3540719, ВЕ 2195413, АЖ 2415147, ВЕ 6473789, АЛ 9160794, АЛ 7968457.

08.10.2025 на підставі заяви про добровільну згоду на проведення огляду проведено огляд автомобіля NISSAN TIIDA, д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Краматорськ, вул. Героїв Небесної Сотні, буд. 5, під час якого виявлено та вилучено:

1) заздалегідь ідентифіковані грошові кошти в сумі 7500 грн. банкнотами номіналом по 500 гривень кожна в кількості 15 од., які мають наступні номери та серії: АВ 1196015, АП 1472993, ЕЕ 9026361, АЗ 0846892, АЄ 4499579, ЄА 4781072, ВС 5155352, ЕА 9700359, ЄД 9386967, АМ 3540719, ВЕ 2195413, АЖ 2415147, ВЕ 6473789, АЛ 9160794, АЛ 7968457;

2) відеореєстратори EVROMEDIA кількості 2 од., які мають наступні серійні номери: 202100775 та 202100778;

09.10.2025 слідчим СУ ГУНП в Донецькій області винесено постанову про визнання речових доказів, якою вищевказане тимчасово вилучене майно визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Зазначені обставини підтверджують протиправну діяльність ОСОБА_4 , спрямовані на протиправні дії.

У слідства є достатні підстави вважати, що вилучені речі та документи містять відомості, необхідні для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення.

Так, вилучені грошові кошти є предметом вчинення кримінального правопорушення, а відеореєстратори є предметами, які зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки були вилучені за місцем отримання ОСОБА_4 неправомірної вигоди, який є потенційним підозрюваним у кримінальному провадженні.

Таким чином, на теперішній час у слідства виникла необхідність у арешті вищезазначеного вилученого майна, у зв`язку з необхідністю проведення аналізу інформації, яку містить таке майно. У зв`язку з коротким проміжком часу з моменту вилучення речей у органу досудового розслідування була відсутня об`єктивна можливість досконалого вивчення вище перелічених речових доказів у повному обсязі, тим паче провести комп`ютерно-технічну експертизу.

Таким чином, на теперішній час у слідства виникла необхідність у арешті вищезазначених речей, як предметів кримінального правопорушення або речей, які містять сліди його вчинення.

На даний час є наявність обґрунтованих ризиків, які дають достатні підстави вважати, що в разі повернення вилучених в ході обшуку речей і документів до завершення проведення досудового слідства, може призвести до втрати речових доказів, шляхом їх знищення, перетворення чи відчуження, тому з метою забезпечення проведення відповідних слідчих дій, на вищевказані речі слід накласти арешт.

Повернення вищевказаного майна особі, у якої воно було вилучене або іншим зацікавленим особам, може призвести до зникнення вилученого майна, що унеможливить подальше розслідування даного кримінального провадження та не дозволить встановити об`єктивну істину. У зв`язку з чим арешт майна в даному випадку є єдиним способом забезпечення даного кримінального провадження спрямованим на збереження речових доказів.

Вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно до п.1 ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

В силу ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову (ч. 3 ст.170 КПК України).

При цьому, ч.3 та ч.5 ст.132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при вирішенні питання надання накладення арешту на майно (п.7 ч.2 ст.131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно положень ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Характер та обсяг доказів, що збираються стороною обвинувачення, мають відповідати фактичним обставинам справи та правовій кваліфікації кримінального провадження.

У відповідності до ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

У ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Враховуючи вимоги ст.170 КПК України, обставини встановлені під час розгляду клопотання у їх сукупності, позиції слідчого, який довів обґрунтованість заявленого клопотання, враховуючи те, що підставою клопотання є те, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, є речовим доказом, та має доказове значення для встановлення фактичних обставин події кримінального правопорушення, а тому з метою його збереження, унеможливлення пошкодження та знищення, що може призвести до нівелювання доказової бази, арешт майна є в достатній мірі необхідним та таким, що забезпечить потреби кримінального провадження.

Керуючись ст.36, 131-132, 170-171, 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора відділу управління нагляду Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на заздалегідь ідентифіковані грошові кошти в сумі 7500 грн. банкнотами номіналом по 500 гривень кожна в кількості 15 од., які мають наступні номери та серії: АВ 1196015, АП 1472993, ЕЕ 9026361, АЗ 0846892, АЄ 4499579, ЄА 4781072, ВС 5155352, ЕА 9700359, ЄД 9386967, АМ 3540719, ВЕ 2195413, АЖ 2415147, ВЕ 6473789, АЛ 9160794, АЛ 7968457; відеореєстратори EVROMEDIA кількості 2 од., які мають наступні серійні номери: 202100775 та 202100778, які були вилучені під час проведення огляду автомобіля NISSAN TIIDA, д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Краматорськ, вул. Героїв Небесної Сотні, буд. 5.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1