н/п 1-кс/490/5141/2025
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. МИКОЛАЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2025 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кизил-Орда, республіка Казахстан СРСР, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, який проходить військову службу на посаді сапера розмінування 1 відділення механізованого розмінування 1 взводу механізованого розмінування роти механізованого розмінування військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший солдат», зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, за наступних обставин.

Так, 16.01.2024 громадянина ОСОБА_4 , призваного за мобілізацією згідно Указу Президента України від 24.02.2022 Про загальну мобілізацію, ІНФОРМАЦІЯ_2 відправлено до військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №16 від 16.01.2024 ОСОБА_4 , який прибув з військової частини НОМЕР_1 , призначено на посаду сапера розмінування 1 відділення механізованого розмінування 1 взводу механізованого розмінування роти механізованого розмінування військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з 16.01.2024, тобто з моменту відправлення ОСОБА_4 до військової частини НОМЕР_1 з ІНФОРМАЦІЯ_2 , він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке, відповідно до Конституції України, покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХІV, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, старший солдат ОСОБА_4 , зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Однак, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, старший солдат ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту.

Так, 26.12.2025, близько 13.40 години, в світлий час доби, за наявності опадів у вигляді снігу, водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по слизькій, покритій шаром снігу, асфальтованій проїзній частині автодороги О151901, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, з боку м. Снігурівка в напрямку села Василівка Баштанського району Миколаївської області, зі швидкістю 50-60 км/год.

В цей час, у зустрічному напрямку, в межах своєї смуги рухався автомобіль «Ford Galaxy», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (в званні лейтенанта,командира 3-ї берегової роти оборони НОМЕР_4 батальйону берегової оборони військової частини НОМЕР_5 ).

Будучи зобов`язаним знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, ОСОБА_4 під час руху, грубо порушив вимоги п. п. 2.3 «б», 10.1, 12.1 та 11.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, із відповідними змінами та доповненнями (далі ПДР України), а саме: проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, не вибрав безпечної швидкості для руху при погодних умовах, що потребують особливої уваги для водія (опадів у вигляді снігу та слизької проїзної частини), що призвело до втрати курсової стійкості автомобілем «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 та керування над ним. В результаті чого перед зміною напрямку руху в ліво, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, якою в цей час рухався автомобіль «Ford Galaxy», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_7 , не надав йому перевагу в русі та допустив зіткнення правою боковою частиною керованого ним автомобіля з передньою частиною автомобіля «Ford Galaxy», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Неправомірними діями водія ОСОБА_4 пасажиру автомобіля «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 завдано тілесних ушкоджень від яких він помер на місці; пасажиру автомобіля «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_9 завдано тілесних ушкоджень, від яких він помер у лікарняному закладі.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_4 вимог, п.п. 2.3 «б», 10.1, 12.1 та 11.3, ПДР України.

Таким чином, старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді сапера розмінування 1 відділення механізованого розмінування 1 взводу механізованого розмінування роти механізованого розмінування військової частини НОМЕР_1 , 26.12.2025, близько 13.40 години, в світлий час доби, за наявності опадів у вигляді снігу, керуючи автомобілем «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по слизькій, покритій шаром снігу, асфальтованій проїзній частині автодороги О151901, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, з боку м. Снігурівка в напрямку села Василівка Баштанського району Миколаївської області, зі швидкістю 50-60 км/год.

В цей час, у зустрічному напрямку, в межах своєї смуги рухався автомобіль «Ford Galaxy», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (в званні лейтенанта,командира 3-ї берегової роти оборони НОМЕР_4 батальйону берегової оборони військової частини НОМЕР_5 ).

Будучи зобов`язаним знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, ОСОБА_4 під час руху, грубо порушив вимоги п. п. 2.3 «б», 10.1, 12.1 та 11.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, із відповідними змінами та доповненнями (далі ПДР України), а саме: проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, не вибрав безпечної швидкості для руху при погодних умовах, що потребують особливої уваги для водія (опадів у вигляді снігу та слизької проїзної частини), що призвело до втрати курсової стійкості автомобілем «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 та керування над ним. В результаті чого перед зміною напрямку руху в ліво, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, якою в цей час рухався автомобіль «Ford Galaxy», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_7 , не надав йому перевагу в русі та допустив зіткнення правою боковою частиною керованого ним автомобіля з передньою частиною автомобіля «Ford Galaxy», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Неправомірними діями водія ОСОБА_4 пасажиру автомобіля «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 завдано тілесних ушкоджень від яких він помер на місці; пасажиру автомобіля «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_9 завдано тілесних ушкоджень, від яких він помер у лікарняному закладі.

Дана ДТП сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. п. 2.3 «б», 10.1, 12.1 та 11.3 Правил Дорожнього руху України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Дії підозрюваного ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.3 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, може незаконно впливати на свідка ОСОБА_7 , а також потерпілих у кримінальному провадженні шляхом схилення до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують його, чим перешкоджатимуть встановленню істини у справі, що свідчить про існування ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а також посилаючись на неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий просить про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, з підстав у ньому викладених.

Підозрюваний ОСОБА_4 , який свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав, та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, пославшись на недоведеність ризику незаконного впливу на свідків, просили обрати більш м`який запобіжний захід або визначити розмір застави.

Вивчивши доводи клопотання, вислухавши доводи прокурора на його підтримку, думку підозрюваного та його захисника, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, 26.12.2025 р. внесено до ЄРДР за № 0001033.

26.12.2025 р. ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України та 27.12.2025 р. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, підтверджується даними: протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.12.2025 та схемою до нього, в якому зафіксовано слідову інформацію, що підтверджує факт зіткнення вищевказаних транспортних засобів (далі ТЗ) та те, що вся наявна слідова інформація розташована на смузі руху автомобіля «Ford Galaxy», реєстраційний номер НОМЕР_3 , яка являється зустрічною для автомобіля «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 26.12.2025, який вказує механізм вищевказаної ДТП та підтверджує, що причиною її настання є виїзд автомобіля «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 на смугу руху автомобіля «Ford Galaxy», реєстраційний номер НОМЕР_3 , де вони контактували; протоколу допиту потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 27.12.2025, які вказали механізм вищевказаної ДТП та підтверджують, що причиною її настання є виїзд автомобіля «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 на смугу руху автомобіля «Ford Galaxy», реєстраційний номер НОМЕР_3 , де вони контактували; поясненнями підозрюваного ОСОБА_4 у судовому засіданні.

Досліджені у судовому засіданні дані у своїй сукупності свідчать про ймовірне вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, та обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

При цьому, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри з метою застосування заходу забезпечення кримінального провадження, оцінка наданих доказів здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом під час розгляду кримінального провадження, а лише для визначення певної вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою настільки, щоби виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні в справі Фокс, Кепмбел і Хартлі проти Великої Британії від 30.08.1990 року (п.32), «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів та інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що дана особа могла вчинити злочин.

У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

Також матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, виходячи з наступного.

Так, підозрюваний ОСОБА_4 , який хоча і одружений, є діючим військовослужбовцем, має постійне місце проживання, до кримінальної відповідальності притягується вперше, проте утриманців не має, обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, що згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, слідчий суддя приходить до висновку, що на даний час існує ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

Проте, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність ризику незаконного впливу на свідка ОСОБА_7 та потерпілого, про який стверджується клопотанні, враховуючи, що потерпілий хоча і проходить військову службу в одній військовій частині з підозрюваним, проте через отримання тілесних ушкоджень внаслідок ДТП перебувають у лікарняному закладі.

Разом з тим, зважаючи на обставини інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке не є умисним, дані про особу підозрюваного, щодо якого відсутні буцдь-ґякі дані, які б негативно його характеризували, який раніше не судимий, є учасником бойових дій, діючий військовослужбовець, проходить військову службу на посаді сапера розмінування 1 відділення механізованого розмінування 1 взводу механізованого розмінування роти механізованого розмінування військової частини НОМЕР_1 , одружений, тобто має досить міцні соціальні зв`язки, слідчий суддя приходить до висновку, що встановлений ризик переховування від слідства та суду є незначним.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Аналізуючи викладене, а також враховуючи положення ч. 4 ст. 194 КПК України, слідчий суддя визнає, що хоча матеріали клопотання і містять дані, які можуть вказувати на обґрунтованість підозри та наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак прокурором не доведено недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку з чим, обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням викладеного та даних про його особу, є невиправданим.

З урахуванням наведеного, вагомості досліджених у судовому засіданні даних про ймовірне вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, тяжкість покарання, що може бути призначене підозрюваному в разі притягнення до кримінальної відповідальності, особу підозрюваного, вагомість доведеного прокурором у судовому засіданні ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, який є необхідним та цілком достатнім для забезпечення завдань кримінального процесуального закону на даному етапі кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.176 - 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього обов`язків строком до 27 лютого 2026 року включно:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою (залежно від стадії кримінального провадження);

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи (залежно від стадії кримінального провадження);

- утриматись від спілкування за свідками та потерпілими у вказаному кримінальному провадженні, крім випадків участі у проведення слідчих дій;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1