ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/5818/25 (1-кс/639/1064/25) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/1175/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новобаварського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2025 року, якою задоволено клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000690 від 09.08.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Новобаварського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2025 року задоволено клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000690 від 09.08.2025 за ч.4 ст. 185 КК України, про арешт майна.

Цією ухвалою накладено арешт, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування на вилучене в ході обшуку 13.08.2025 року у період часу з 06:18 год. по 09:35 год. за адресою: Харківсська область, Харківський район, смт Коротич, вул. Матросова, 36 майно, а саме:

мобільний телефон «Samsung S52», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , власником якого э ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

картку ТЦ «Класс» Daily Card SC410.

Після проведення необхідних дій мобільний телефон повернути власнику ОСОБА_6 на відповідальне зберігання. Картку ТЦ «Класс» помістити до камери схову ВП № 1 ХРУП № 3 ГУИ в Харківській області.

На зазначену ухвалу слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати в частині накладення арешту на його телефон, та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна в частині накладення арешту на телефон та цей телефон йому повернути.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_6 посилався на те, що його не повідомляли про дату, час та місце розгляду, чим, на його думку, було порушено порядок розгляду цього клопотання. Вважав, що його телефон не має доказового значення у цьому кримінальному провадженні. Вказує, що він у цьому провадженні не має будь-якого процесуального статусу.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції прокурор не з`явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про що свідчать відомості телефонного повідомлення, причин неявки суду не повідомив.

Поряд з цим, в судове засідання в суд апеляційної інстанції не з`явився апелянт ОСОБА_6 , про дату, час та місце розгляду його апеляційної скарги повідомлений належним чином, про що свідчать відомості поштового зворотного повідомлення, причин неявки суду не повідомив.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 422 та ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду справи, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що СВ ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000690 від 09.08.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

26.11.2024 року прокурор звернувся до слідчого судді Новобаварського районного суду м. Харкова з клопотаннями, в якому просив у межах цього кримінального провадження накласти арешт на вилучене під час обшуку майно.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на фактичні обставини кримінального провадження, а також зазначав, що телефон та карта ТЦ «Класс» імовірно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та повинно бути використано для проведення подальших слідчих дій, має значення для подальшого встановлення кола осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення, а також містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Вказував, що на теперішній час триває проведення слідчих дій, спрямованих на встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Відсутність рішення про накладення арешту на вилучене майно унеможливлює належне проведення слідчих (розшукових) дій з таким майном.

Постановляючи ухвалу про задоволення клопотання прокурора, слідчий суддя суду першої інстанції мотивував таке рішення тим, що прокурором доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, майно на яке прокурор просить накласти арешт, визнано речовим доказом, та має суттєве доказове значення для досудового розслідування, може бути доказом під час судового розгляду, необхідне для повного, всебічного розслідування кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, у володінні якої перебуває майно та завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням, може бути виконане, а тому наявні підстави для застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на вилучене майно метою збереження речових доказів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, оскільки рішення щодо задоволення клопотання прокурора ґрунтується на нормах чинного КПК України.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як зазначено в ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Матеріали клопотання про арешт майна свідчать про відповідність виявлених під час обшуку мобільного телефону та картки ТЦ «Класс», ознакам речових доказів, оскільки вони можуть містити на собі сліди скоєння кримінального правопорушення або інформацію щодо обставин вчинення злочину, яка має значення для цього кримінального провадження і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає лише, чи може майно бути предметом або доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Майно, на яке спрямоване кримінальне правопорушення підлягає арешту незалежно від того, хто є його власником, де знаходиться і незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування запобіжного заходу, а саме: запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховування) на певне майно, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Виявлені під час обшуку мобільний телефон та картка ТЦ «Класс» підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на цьому етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність правових підстав для арешту майна з підстав того, що мобільний телефон не містять слідів злочину не ґрунтуються на матеріалах провадження, оскільки вилучене під час обшуку майно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України.

Поряд з цим, відповідно до відомостей, які містяться в матеріалах цього провадження вочевидь вбачається, що обшук було проведено 13.08.2025 року та під час обшуку було вилучено певне майно.

Клопотання прокурор направив до суду поштовою кореспонденцією 14.08.2025 року, про що свідчать відомостей поштового трекера ( арк. 6).

Отже вочевидь вбачається, що орган досудового розслідування не порушив строки звернення до суду з клопотанням про арешт майна, що об`єктивно спростовує такі твердження апелянта.

Більш того, постановою слідчого від 13 серпня 2025 року вилучене під час обшуку майно визначено речовими доказами у цьому кримінальному провадженні (арк. 36-37).

Належить врахувати, що судом зобов`язано орган досудового розслідування після проведення необхідних дій мобільний телефон повернути власнику ОСОБА_6 на відповідальне зберігання.

Тобто, орган, який проводить досудове розслідування, зобов`язаний провести всі необхідні дії, пов`язані з виявленням та зняттям інформації з вилученого мобільного телефону та після цього передати власнику на відповідальне зберігання.

За наявністю таких відомостей, питання належності вилученого майна, в тому числі, мобільного телефону, а також можливості існування відомостей, які можуть міститись в ньому і мати відношення до цього кримінального правопорушення, належить з`ясовувати органу досудового розслідування шляхом проведення певних експертних досліджень.

Враховуючи такі відомості, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити власнику майна, що він не позбавлений можливості звертатись до суду першої інстанції з клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому може бути повернуто в порядку, передбаченому ст. 174 КПК України.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в цьому кримінальному провадженні, суд дійшов вірного висновку про наявність правових підстав щодо арешту майна, враховуючи можливість використання їх як доказу у кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя суду першої інстанції, накладаючи арешт на вилучене під час обшуків майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційних скарг стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати необґрунтованими.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, ані власником майна, ані його представником не надано та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 376, 392, 395, 404, 405, 407 ч.3 п.1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Новобаварського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2025 рокузалишити без змін.

Власнику майна належить роз`яснити, що у подальшому, за наявністю певних процесуальних підстав та фактичних обставин, що можуть бути встановлені під час досудового розслідування, власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому може бути повернуто, згідно положень ст. 174 КПК України.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді :