У Х В А Л А

Іменем України

про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

25 вересня 2025 рокум. Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Житомирській області підполковника юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Суботці Знам`янського району Кіровоградської області, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.408 КК України у кримінальному провадженні № 0000325 від 15.12.2015, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Житомирській області підполковника юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.408 КК України у кримінальному провадженні № 0000325 від 15.12.2015.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні СВ УСБУ в Житомирській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000325 від 15.12.2015, за підозрою громадянина України ОСОБА_7 у державній зраді, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України та дезертирстві, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до наказу СБУ від 25.02.2002 № 307-ос, прийнятий на військову службу за контрактом прапорщиків і мічманів в Службу безпеки України, з присвоєнням військового звання - прапорщик.

В той же день, будучи призваним на військову службу до СБУ, ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст. 20 Закону України «Про Службу безпеки України», прийняв військову присягу, відповідно до якої урочисто присягнув, вступаючи на військову службу, завжди бути вірним, відданим Українському народові, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканість, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну і військову таємницю. ОСОБА_7 , присягнув виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників, присягнув ніколи не зраджувати Українському народові.

Станом на 2014 рік (наказ СБУ від 15.03.2013 № 273-ос) ОСОБА_7 було присвоєно військове звання старший лейтенант.

Наказом начальника Управління від 28.07.2012 № 40-ос, ОСОБА_7 , був призначений на посаду старшого оперативного співробітника 2 сектора 4 відділу 3 управління (з дислокацією в м. Сімферополь АР Крим) ЦСО «А» СБУ, який дислокувався у м. Сімферополь АР Крим, для виконання завдань з забезпечення державної безпеки України, відповідно до (на 2014 рік) Закону України «Про Службу безпеки України», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 № 1262.

Під час проходження служби на вищевказаній посаді, ОСОБА_7 , виконував завдання, визначенні ЗУ «Про Службу безпеки України», пов`язані з забезпеченням захисту державного суверенітету, конституційного ладу, територіальної цілісності, економічного, науково-технічного і оборонного потенціалу України, законних інтересів держави та прав громадян від розвідувально-підривної діяльності іноземних спеціальних служб, посягань з боку окремих організацій, груп та осіб, а також забезпечення охорони державної таємниці.

Крім того, ОСОБА_7 , під час виконання обов`язків, був зобов`язаний, окрім іншого, керуватися вимогами ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби ЗСУкраїни, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ОСОБА_7 , був зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються статутами ЗСУ, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники) та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби, знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); дорожити бойовою славою ЗСУ, честю і гідністю військовослужбовця ЗСУ.

Разом з тим, ОСОБА_7 будучи військовослужбовцем СБУ у військовому званні старший лейтенант, обіймаючи вищевказану посаду, перебуваючи на території АР Крим, діючи всупереч інтересам України, в період збройного конфлікту, вчинив умисне кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України - державну зраду, за наступних обставин.

Так, на виконання кримінально протиправного умислу, що полягав у переході на бік ворога у період збройного конфлікту ОСОБА_7 , отримавши, не пізніше березня 2014 року, в денний час (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), у приміщенні актової зали 3 управління (з дислокацією в м. Сімферополь АР Крим) ЦСО «А» СБУ (АР Крим, м. Сімферополь, вул. Об`їзна, буд. 10), пропозицію від невстановлених на даний час представників федеральної служби безпеки російської федерації (далі фсб рф), щодо проходження військової служби в фсб рф, погодився з цією пропозицією. Встановлено, що ОСОБА_7 , у вказаний період, з власної ініціативи добровільно дав згоду на перехід до фсб рф, чим сприяв військовослужбовцям фсб рф.

Також, продовжуючи реалізацію вищевказаного умислу, ОСОБА_7 , незважаючи на прийняття керівництвом СБ України, 23 березня 2014 року, вище вказаного розпорядження №44, доведеного до керівництва та особового складу 3 управління (з дислокацією в м. Сімферополь АР Крим) ЦСО «А» СБУ, про прибуття військовослужбовців СБУ до м. Києва, шляхом подачі військовослужбовцями СБ України рапортів про їх переведення за власним бажанням до СБ України та її регіональних підрозділів, розміщених на материковій частині України з подальшим їх призначенням на посади, з відповідним рапортом не звернувся.

В кінці березня 2014 року (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_7 був прийнятий та розпочав військову службу на посаді оперативного співробітника 3 відділу прикордонного управління фсб рф, підписав контракт на співробітництво із фсб рф та прийняв присягу на вірність народу АР Крим та рф, прийняв громадянство рф.

У березні 2016 року, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , проходячи військову службу у фсб рф, здійснив вербування на ТОТ АР Крим громадянина України ОСОБА_8 , з метою надання рф допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

У такий спосіб, ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи, що внаслідок його дій може бути завдано шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту, тобто вчинив державну зраду.

Крім того, ОСОБА_7 будучи військовослужбовцем Служби безпеки України у військовому званні старший лейтенант, маючи кримінальний протиправний умисел на ухилення від військової служби, вчинив умисне кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби - дезертирство, за наступних обставин.

Так, відповідно до ст.ст. 10, 13 Закону України «Про Службу безпеки України» від 25.03.1992 № 2229-ХІІ, ст. ст. 11, 28 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XІV, Положення про проходження військової служби військовослужбовцями СБУ, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 № 1262, виходячи з положень Декларації «Про боротьбу за звільнення України», прийнятої 20.03.2014 Верховною Радою України, з метою вжиття заходів щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, а також вирішення питань подальшого проходження військової служби у СБУ військовослужбовцями СБУ, які проходять військову службу в органах, підрозділах, закладах, установах СБУ, що дислоковані в АР Крим, Головою СБУ видано розпорядження від 23.03.2014 № 44 «Щодо військовослужбовців СБУ, які проходять військову службу в органах, підрозділах, закладах, установах СБУ, що дислоковані в АРК» про прибуття вказаних військовослужбовців СБУ, що розташовані на території АР Крим, до підрозділів Центрального управління СБУ, яке дислокується за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 33. Граничний термін прибуття 30.03.2014.

Вище зазначене Розпорядження № 44 було розміщене на офіційному веб-сайті СБУ та було направлено шифрованим інформаційним повідомленням на адресу ЦСО «А», було ними отримано та доведено керівництвом 3 управління (з дислокацією в м. Сімферополь АР Крим) ЦСО «А» СБУ офіцерам встановленим порядком.

Однак, ОСОБА_7 , обіймаючи посаду старшого оперативного співробітника 2 сектора 4 відділу 3 управління (з дислокацією в м. Сімферополь АР Крим) ЦСО «А» СБУ, будучи обізнаним з вище вказаним Розпорядженням від 23.03.2014 № 44, всупереч виконання вимог ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, а також ст.ст. 1, 2, 3, 6, 8, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою ухилення від військової служби, 30.03.2014 не з`явився на службу до підрозділу ЦУ СБУ ЦСО «А» СБУ, яке дислокується за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 33.

За час відсутності у ЦСО «А» СБУ, старший лейтенант ОСОБА_7 , обов`язки військової служби за посадою не виконував, з рапортом про звільнення з військової служби до ЦУ СБУ не звертався, перебуваючи поза межами СБУ правоохоронні органи або органи державної влади, про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та його причини, не повідомляв, та проводить час на власний розсуд.

Наказом голови СБУ від 25.04.2014 № 861-ос, старший лейтенант ОСОБА_7 , звільнений з військової служби за пп. «е» п. 62 (через службову невідповідність) із зняттям з військового обліку.

У такий спосіб, ОСОБА_7 , будучи повідомлений про необхідність виконання Розпорядження № 44 від 24.03.2014, порушив встановлений порядок проходження військової служби та без поважних причин не прибув на службу до підрозділу ЦУ СБУ у разі переведення, з метою ухилення від її проходження з 30.03.2014 до теперішнього часу, чим вчинив дезертирство.

10.08.2015 громадянину ОСОБА_7 , в рамках кримінального провадження №0000307 від 20.07.2015, повідомлено про підозру за ч.1 ст. 408 КК України (постановою прокурора від 15.12.2015 з даного провадження матеріали щодо ОСОБА_7 виділено в кримінальне провадження №0000325).

27.08.2025 громадянину ОСОБА_7 , в рамках кримінального провадження №0000173, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України.

У той же день (27.08.2024), в порядку ст. 135 КПК України, здійснено виклик підозрюваного ОСОБА_7 до слідчого відділу Управління СБ України в Житомирській області, для проведення за його участю необхідних слідчих (розшукових) та процесуальних дій на 10 год. 00 хв. 02.09.2025, 03.09.2025 та 04.09.2025. Однак, у зазначені час та дати підозрюваний не з`явився, про причини своєї неявки ніяким чином не повідомив.

Повідомлення про підозру ОСОБА_7 та виклики останнього до слідчого, відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, ч. 3 ст. 111, ч. 8 ст. 135,ч. 1 КПК України, 27.08.2025 опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газета «Урядовий кур`єр»), опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, що підтверджується роздруківками інформації з офіційного веб-сайту Офісу Генерального прокурора та роздруківками аркушів газети «Ур`ядовий кур`єр», а також вручено захиснику та направлено засобами мобільного зв`язку рідному брату ОСОБА_7 ОСОБА_9 (в тому числі повідомлено по телефону).

У зв`язку із неявкою ОСОБА_7 у вищевказані дати без поважних причин та неповідомленням про причини неприбуття, 05.09.2025 винесено постанову про оголошення вказаного підозрюваного у розшук та у міжнародний розшук, здійснення яких доручено оперативним підрозділам Оболонського УП ГУНП у м. Києві та сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Житомирській області.

16.09.2025 громадянину ОСОБА_7 , в рамках об`єднаного кримінального провадження №0000325 від 15.12.2015, повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 111, ч. 1 ст. 408 КК України.

Того ж дня (16.09.2025) в порядку ст. 135 КПК України, здійснено виклик підозрюваного ОСОБА_7 до слідчого відділу Управління СБ України в Житомирській області, для проведення за його участю необхідних слідчих (розшукових) та процесуальних дій на 10 год. 00 хв. 20.09.2025, 22.09.2025 та 23.09.2025. Однак, у зазначені час та дати підозрюваний не з`явився, про причини своєї неявки ніяким чином не повідомив.

Повідомлення про підозру ОСОБА_7 та виклики останнього до слідчого, відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, ч. 3 ст. 111, ч. 8 ст. 135,ч. 1 КПК України, 16.09.2025 опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газета «Урядовий кур`єр»), опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, що підтверджується роздруківками інформації з офіційного веб-сайту Офісу Генерального прокурора та роздруківками аркушів газети «Ур`ядовий кур`єр», а також вручено захиснику, направлено пошщтовим відправленням матері ОСОБА_7 ОСОБА_10 , направлено засобами мобільного зв`язку брату ОСОБА_7 ОСОБА_9 .

Разом з тим, у зазначені вище час та дати підозрюваний ОСОБА_7 на виклик слідчого не з`явився, про причини своєї неявки ніяким чином не повідомив.

Враховуючи викладене, ОСОБА_7 продовжує порушувати процесуальний обов`язок підозрюваного, визначений п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України, а саме прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, підтверджуються зібраними у провадженні доказами, а саме:

- протоколами допитів свідків: ОСОБА_11 від 04.04.2025, ОСОБА_12 від 22.01.2024, ОСОБА_13 від 15.05.2025, , (інших свідків інформація стосовно яких міститься в матеріалах провадження), які в 2014 року проходили військову службу в СБ України з дислокацією в АР Крим разом з ОСОБА_7 та дали показання про відомі їм обставини держаної зради та дезертирства ОСОБА_7 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 07.08.2025, який показав, що перебуваючи в 2016 році в АР Крим надав добровільну згоду представнику федеральної служби безпеки російської федерації ОСОБА_7 на співпрацю;

- протоколами пред`явлення для впізнання особи за фотознімками свідкам ОСОБА_11 від 04.04.2025, ОСОБА_12 від 22.01.2024, ОСОБА_8 від 07.08.2025, (інших свідків інформація стосовно яких міститься в матеріалах провадження), на яких вони впізнали ОСОБА_7 ;

- протоколом огляду відеозаписів за участю свідків ОСОБА_14 від 06.04.2024, ОСОБА_15 від 02.04.2024, ОСОБА_16 від 16.04.2024 (інших свідків інформація стосовно яких міститься в матеріалах провадження), які впізнали ОСОБА_17 на даних відеозаписах;

- протоколом огляду мережі Інтернет сайту «Миротворець» на якому відображено інформацію стосовно ОСОБА_7 як дезертира з 2014 року;

- протоколом огляду мережі Інтернет ресурсу «Googlleerth» на якому відображено «Бази ЦСН ФСБ м. Сімферополь», оглядом яких зафіксовано факт переходу ОСОБА_7 до фсб рф;

- протоколом оглядів документів, у яких зафіксовано, що ОСОБА_7 , є громадянином України та був військовослужбовцем СБ України, мав військове звання «старший лейтенант»;

- іншими матеріалами даного кримінального провадження.

Поряд з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 408 КК України, орган досудового розслідування вважає, що у кримінальному провадження існують ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлюють необхідність застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти названим вище ризикам.

Під час судового розгляду прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовільнити з підстав та мотивів, що викладені у ньому.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти розгляду клопотання без участі підозрюваного та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ч.6 ст.193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Повідомлення про підозру ОСОБА_7 та виклики останнього до слідчого, відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, ч. 3 ст. 111, ч. 8 ст. 135,ч. 1 КПК України, 27.08.2025 опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газета «Урядовий кур`єр»), опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, що підтверджується роздруківками інформації з офіційного веб-сайту Офісу Генерального прокурора та роздруківками аркушів газети «Ур`ядовий кур`єр», а також вручено захиснику та направлено засобами мобільного зв`язку рідному брату ОСОБА_7 ОСОБА_9 (в тому числі повідомлено по телефону).

У зв`язку із неявкою ОСОБА_7 у вищевказані дати без поважних причин та неповідомленням про причини неприбуття, 05.09.2025 винесено постанову про оголошення вказаного підозрюваного у розшук та у міжнародний розшук, здійснення яких доручено оперативним підрозділам Оболонського УП ГУНП у м. Києві та сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Житомирській області.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали клопотання слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Згідно пунктів 1 і 2 ч. 1 ст. 177 КПК України" метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час судового розгляду встановлено, що органом досудового розслідування 15.12.2015 в ЄРДР внесено відомості за № 0000325 підозрюваним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 408 КК України є ОСОБА_7 .

Враховуючи стадію судового розгляду, суд, не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду даного клопотання, з урахуванням усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення усправі Fox,Campbelland Hartleyv.theUnitedKingdomвід 30.08.1990 (заяви№ 12244/86,12245/86;12383/86), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) вважає, що підозра ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 408 КК України, у кримінальному провадженні № 0000325 від 15.12.2015 є обґрунтованою в розумінні ч. 1 ст. 194 КПК України, про це свідчать в своїй сукупності докази, що долучені до клопотання, а саме:

- протоколами допитів свідків: ОСОБА_11 від 04.04.2025, ОСОБА_12 від 22.01.2024, ОСОБА_13 від 15.05.2025, , (інших свідків інформація стосовно яких міститься в матеріалах провадження), які в 2014 року проходили військову службу в СБ України з дислокацією в АР Крим разом з ОСОБА_7 та дали показання про відомі їм обставини держаної зради та дезертирства ОСОБА_7 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 07.08.2025, який показав, що перебуваючи в 2016 році в АР Крим надав добровільну згоду представнику федеральної служби безпеки російської федерації ОСОБА_7 на співпрацю;

- протоколами пред`явлення для впізнання особи за фотознімками свідкам ОСОБА_11 від 04.04.2025, ОСОБА_12 від 22.01.2024, ОСОБА_8 від 07.08.2025, (інших свідків інформація стосовно яких міститься в матеріалах провадження), на яких вони впізнали ОСОБА_7 ;

- протоколом огляду відеозаписів за участю свідків ОСОБА_14 від 06.04.2024, ОСОБА_15 від 02.04.2024, ОСОБА_16 від 16.04.2024 (інших свідків інформація стосовно яких міститься в матеріалах провадження), які впізнали ОСОБА_17 на даних відеозаписах;

- протоколом огляду мережі Інтернет сайту «Миротворець» на якому відображено інформацію стосовно ОСОБА_7 як дезертира з 2014 року;

- протоколом огляду мережі Інтернет ресурсу «Googlleerth» на якому відображено «Бази ЦСН ФСБ м. Сімферополь», оглядом яких зафіксовано факт переходу ОСОБА_7 до фсб рф;

- протоколом оглядів документів, у яких зафіксовано, що ОСОБА_7 , є громадянином України та був військовослужбовцем СБ України, мав військове звання «старший лейтенант»;

- іншими матеріалами даного кримінального провадження в їх сукупності.

Щодо наявності ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.408 КК України

Злочин за ч.1 ст.111 КК України є особливо тяжким оскільки карається позбавленням волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Злочин за ч.1 ст.408 КК України є нетяжким оскільки карається позбавленням волі на строк від двох до п`яти років.

Зокрема, є підтвердженим, що підозрюваний вже переховується від органів досудового розслідування оскільки він не прибував на виклики в результаті чого з 05.09.20256 він оголошений в міжнародний розшук. За попередньою інформацією він перебуває на тимчасово окупованій території АР Крим

Слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, згідно якої, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, а також, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства з боку особи, яка обвинувачується у вчиненні протиправного діяння. Так, ЄСПЛ з прав людини в рішенні викладеному у справі «Ілійков проти Болгарії», зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

При цьому, також враховує правову позицію ЄСПЛ викладену в рішенні у справі "Харченко проти України" від 10.02.2011 року є, що у даному кримінальному провадженні наявний конкретний суспільний інтерес який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості, а тому обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим.

Також слідчому судді доведено, що перебуваючи на волі підозрюваний може продовжити вчиненння інкримінуємих йому злочинів оскільки вони є триваючими.

Також слідчий суддя врахував, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_7 раніше не судимий проте підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, що передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 12 до 15 років, отже відносно нього може бути обраний такий запобіжний захід, як тримання під вартою

Будь-яких обставин, які є перешкодою для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачені частиною другою статті 183 КПК України, а також фактів, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, на теперішній час не встановлено.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 підлягає задоволенню.

При цьому з врахуванням приписів аб.7 ч .4 ст.183 КПК України розмір застави не визначається, оскільки ОСОБА_7 перебуває в міжнародному розшуку про що свідчить постанова слідчого від 05.09.2025.

Керуючись ст.ст.131, 132, 176 178, 182 , 184, 193, 194, 196, 197, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Обрати підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.408 КК України у кримінальному провадженні № 0000325 від 15.12.2015 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення строку дії ухвали.

Після затримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніше, як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 30.09.2025 о 13-50 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1