ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1979/25 Справа № 200/297/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду апеляційні скарги представників заявника Акціонерного Товариства Комерційний банк Приватбанк - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 03 жовтня 2025 року про відмову у відкритті провадження у справі за клопотанням про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И Л А :

02 жовтня 2025 року до Шевченківського районного суду міста Дніпра надійшло клопотання адвоката ОСОБА_8 , яка діє в інтересах АТ КБ Приватбанк, про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.02.2018 року на 1/2 частину будівлі магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 03 жовтня 2025 року відмовлено у відкритті провадження за вищевказаним клопотанням.

В апеляційних скаргах представники заявника ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є тотожними за своїм змістом та доводами, порушують питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку з незаконністю та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування зазначають, що клопотання про скасування арешту майна обґрунтовано тим, що на момент прийняття ухвали від 21.02.2018 року у справі №200/300/18 Приватбанк набув права власності на майно, на яке було накладено арешт (дата набуття права власності 15.11.2016 року). У відповідь на адвокатський запит ВП №4 Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області повідомив, що кримінальне провадження №0002907, у межах якого було накладено арешт, закрито 22.10.2018, тобто майже сім років тому. На сьогоднішній день накладений слідчим суддею арешт порушує права банка на вільне користування та розпорядження майном, що належить йому на праві власності.

Разом з тим, слідчий суддя відмовляючи у відкритті провадження та посилаючись на положення ч.4 ст.132 КПК, залишив поза увагою, що Закон України №2810-ІХ від 01.12.2022 набув чинності 29.12.2022, тобто вже після прийняття Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська ухвали про накладення арешту на майно 21.08.2018, та після прийняття слідчим рішення про закриття кримінального провадження.

Відтак, розглядаючи клопотання про скасування арешту майна слідчий суддя повинен був керуватися КПК в редакції від 05.08.2018, що була чинна на момент прийняття рішення про закриття кримінального провадження. В свою чергу ст.132 КПК, в редакції від 05.08.2018, не містила прямої вказівки на те, що заходи забезпечення кримінального провадження, серед яких і арешт майна, припиняють свою дію у разі закриття слідчим, прокурором кримінального провадження в порядку, передбаченому КПК.

При цьому вважають, що постанова Об`єднаної палати ККС ВС у справі №554/2506/22, на яку посилається слідчий суддя, не є релевантною до спірних правовідносин, оскільки у вказаній справі кримінальне провадження, у межах якого був накладений арешт, було закрито 15.05.2023, тобто вже після набрання чинності Законом України №2810-ІХ від 01.12.2022, яким було доповнено ст.132 КПК.

Водночас звертають увагу, що у КПК немає заборони ініціювати перед слідчим суддею, коли кримінальне провадження вже закрив слідчий, питання про скасування арешту на майно, накладеного під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді на підставі приписів цього кодексу.

У той-же час наголошують, що у постанові від 30.06.2020 року у справі №727/2878/19 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що для гарантування прав і свобод осіб на майно яких ухвалою слідчого судді за КПК 2012 року накладений арешт у кримінальному провадженні, саме слідчий суддя, здійснюючи судовий контроль, повноважний за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна, в порядку, передбаченому ч.2 ст.174 цього Кодексу, вирішити питання про скасування такого арешту після закриття слідчим кримінального провадження.

З огляду на викладене представники просять апеляційний суд скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Дніпра від 03 жовтня 2025 року та призначити новий розгляд клопотання у суді першої інстанції.

В судове засідання апеляційної інстанції представники заявника - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , не з`явилися, в апеляційних скаргах просили розглянути апеляційну скаргу без їх участі, що відповідно до приписів ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно з частиною шостою статті 304 КПК ухвала про повернення скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Мотивуючи своє рішення про відмову у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_8 , яка діє в інтересах АТ КБ Приватбанк, про скасування арешту майна, слідчий суддя послався на положення ст.ст.132,174 КПК, висновки Об`єднаної палати ККС ВС у справі №554/2506/22, та в ухвалі зазначив, що повноваження слідчого судді для розгляду клопотання про скасування арешту майна у зв`язку із закінченням у кримінальному провадженні №0002907 від 04.10.2017 року стадії досудового розслідування із закриттям справи за відсутністю складу кримінального правопорушення, відсутні.

Між тим, з такими доводами слідчого судді не може погодитися колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, 21.02.2018 ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська було задоволено клопотання слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та в рамках кримінального провадження №0002907 від 04.10.2017 року накладено арешт шляхом заборони розпорядження та відчуження на майно, а саме на: 1/2 частину нежитлової будівлі-магазину літ. А-1 з мансардою, ганки літ.а,а, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Пушкіна, буд.16-б (а.с.27-28).

Згідно відповіді на адвокатський запит заступника начальника-начальника слідчого відділення ОСОБА_9 від 25.09.2025 року вбачається, що 22.10.2018 року слідчим СВ ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0002907 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК. На теперішній час постанову слідчого від 22.10.2018 прокуратурою або судом не скасовано. Ухвала про скасування постанови слідчого до ВП №4 не надходила (а.с.26).

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 174 КПК арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з частиною третьою статті 26 КПК слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Окремою формою судової діяльності відповідно до КПК є судовий контроль, який реалізує слідчий суддя, за додержанням законів органами досудового розслідування та прокурором. Зміст і характер судового контролю в межах кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини як на стадії досудового розслідування кримінального провадження, так і після його закінчення.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №727/2878/19 від 30.06.2020, частини третя та четверта статті 174 КПК України 2012 року регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження. Натомість у цій справі кримінальне провадження закрив постановою слідчий, який згідно з приписами КПК України 2012 року, на відміну від прокурора, не наділений повноваженнями скасовувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування.

На слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема, під час досудового розслідування (пункт 18 частини першої статті 3 КПК України 2012 року), і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати (статті 173 і 174 цього Кодексу). Крім того, у КПК України 2012 року немає заборони ініціювати перед слідчим суддею, коли кримінальне провадження вже закрив слідчий, питання про скасування арешту на майно, накладеного під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді на підставі приписів цього Кодексу. З огляду на вказане, беручи до уваги відсутність у слідчого повноважень, при закритті кримінального провадження самостійно скасувати арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді, Велика Палата Верховного Суду вважає, що для гарантування прав і свобод осіб, на майно яких ухвалою слідчого судді за КПК України 2012 року накладений арешт у кримінальному провадженні, саме слідчий суддя, здійснюючи судовий контроль, повноважний за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна в порядку, передбаченому частиною другою статті 174 цього Кодексу, вирішити питання про скасування такого арешту після закриття слідчим кримінального провадження.

Таким чином, у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України 2012 року, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, а останнє закрив своєю постановою слідчий, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні.

Отже, питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року та нескасованого після закриття слідчим кримінального провадження, за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна вирішує слідчий суддя в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Водночас, колегія суддів вважає невірним посилання слідчого судді в оскаржуваній постанові на правові висновки Об`єднаної палати ККС ВС у справі №554/2506/22 від 15.04.2024 року, оскільки вона не є релевантною до спірних правовідносин, так як у вказаній справі кримінальне провадження було закрито вже після набрання чинності Законом України №2810-ІХ від 01.12.2022, яким було доповнено ст.132 КПК.

Згідно з п.3 ч.1 ст.409 КПК однією з підстав для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, згідно з ч.1 ст.412 цього Кодексу, є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Однією із загальних засад кримінального провадження, відповідно до п.14 ч.1 ст.7 КПК України, є доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, яка гарантує кожному право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційних скарг представників заявника - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які підлягають задоволенню, а ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 03 жовтня 2025 року підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про повернення клопотання адвоката ОСОБА_8 , яка діє в інтересах АТ КБ Приватбанк, про скасування арешту майна, на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 409, 412 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги представників заявника Акціонерного Товариства Комерційний банк Приватбанк - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 03 жовтня 2025 року, якою відмовлено у відкритті провадження у справі за клопотанням адвоката ОСОБА_8 , яка діє в інтересах АТ КБ Приватбанк, про скасування арешту майна - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання адвоката ОСОБА_8 , яка діє в інтересах АТ КБ Приватбанк, про скасування арешту майна - повернути на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3