Справа №950/3864/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/159/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника володільців майна адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 30 грудня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотанні слідчого про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 30 грудня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 3 (м.Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 про арешт майна.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 30 грудня 2025 року, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого СВ ВП № 3 (м.Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 про арешт майна накласти арешт на вантажний автомобіль марки «КАМАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 та деревину загальним об`ємом близько 9 м3; вантажний автомобіль марки «КАМАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 та деревину загальним об`ємом близько 9 м3, позбавивши особу, яка володіє даним майном права на відчуження, розпорядження та користування ними.

В обґрунтування апеляційних вимог, прокурор вказував, що слідчим у клопотанні вказано підстави, мету, необхідність арешту майна, вказано майно, яке слід арештувати, до матеріалів клопотання долучено копії процесуальних документів в обґрунтування своїх доводів.

Зазначав прокурор і про те, що будь-яких документів, що безпосередньо підтверджують законність походження та перевезення деревини, а також на проведення деревини, а також на проведення порубки дерев, ні ОСОБА_10 , ні іншими особами не надано. Товарно-транспортні документи на деревину, що перевозилась, відсутні.

На думку прокурора, факт долучення документів на оренду земельних ділянок ОСОБА_11 в обґрунтування законності походження деревини спростовує твердження суду про відсутність фактів, які б свідчили про розташування на земельних ділянках об`єктів лісового фонду України і відповідно наявності підстав вважати, що було вчинено відповідне кримінальне правопорушення.

Також прокурор зазначав, що з огляду на відсутність товарно-транспортних та дозвільних документів, доводи про законність порубки та перевезення деревини мають бути перевірені під час подальшого досудового розслідування кримінального провадження на предмет проведення порубки саме в межах орендованих ділянок та у разі підтвердження цього факту, на предмет законності порубки на таких ділянках.

Стверджував, що вилучене майно визнане речовим доказом, відповідно до постанови слідчого від 28 грудня 2025 року.

Вважав, що надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, яка вимоги апеляційної скарги підтримала, просила їх задовольнити, також просила долучити до матеріалів справи постанову про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 15 січня 2026 року, яка на її думку підтверджує наявність підстав для накладення арешту на майно, думку представника володільців майна ОСОБА_7 , який проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечив, просив ухвалу слідчого судді залишити без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

За змістом ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Перевіряючи законність прийнятого судового рішення в межах поданої прокурором апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вищезазначені вимоги Закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Так, з матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що СВ ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000410 від 28 грудня 2025року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 27 грудня 2025 року на території земельної ділянки, яка розташована в н.п. Патріотівка, Сумського району, Сумської області ОСОБА_12 та ОСОБА_10 на вантажних автомобілях КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_1 та д.н.з. НОМЕР_2 перевозили деревину загальним об`ємом близько 18 м3 без дозвільних документів.

У період часу з 17 години 30 хвилин до 18 годин 34 хвилин 27 грудня 2025 року було проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості з координатами 50°42'28.6"N 34°42'59.4"E розташованої на території с. Патріотівка, Ворожбянського старостинського округу, Лебединської територіальної громади, Сумського району, Сумської області в ході якого було виявлено та вилучено: вантажний автомобіль марки «КАМАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 на якому встановлено кран навантажувач та деревину загальним об`ємом близько 9м3; вантажний автомобіль марки «КАМАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 на якому встановлено кран навантажувач та деревину загальним об`ємом близько 9м3.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 вантажний автомобіль КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_13 , мешканцю с. Рижівка, Білопільського району, Сумської області. КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_14 , мешканцю м. Лебедин, Сумської області.

При цьому, ОСОБА_10 надав документи, а саме рішення шістдесят шостої сесії Лебединської міської ради восьмого скликання від 29 серпня 2025 року № 1707-Р «Про передачу в користування на умовах в оренди земельних ділянок»; договори оренди землі №73 та №74 від 08 вересня 2025 року; витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, які надані в оренду за вищевказаними договорами.

Відповідно до отриманої копії договору оренди землі № 73 від 08 вересня 2025 року укладеного між Лебединською міською радою Сумської області та ОСОБА_11 останньому було передано в строкове платне користування земельні ділянки з кадастровими номерами: :14:002:0269 площею 23,3654 га; :14:002:0266 площею 19,6134 га; :14:003:0220 площею 1,9975 га; :15:001:0509 площею 8,1000 га; :14:003:0219 площею 0,8389 га, які розташовані на території Ворожбянського старостинського округу Лебединської територіальної громади Сумської області.

Відповідно до геоінформаційних сервісів і наборів даних Національного геопорталу, запитувані координати50°42'28.6"N 34°42'59.4"E (місце зупинення транспортних засобів) розташовані поряд із земельною ділянкою з кадастровим номером :14:002:0269.

Вищевказані автомобілі та деревина оглянуті в ході огляду місця події від 27 грудня 2025 р., тимчасово вилучені та визнані речовими доказами, відповідно до постанови від 28 грудня 2025 р.

Оскільки вищезазначені автомобілі із деревиною містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є речовими доказами, з метою їх обліку і оцінки підлягають огляду відповідними спеціалістами слідчий звернулася до суду і просила суд здійснити їх арешт.

Перевіряючи доводи поданого клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя дійшов висновку, що мотиви, наведені слідчим в тій частині, що вилучені під час огляду речі могли зберегти на собі сліди імовірного кримінального правопорушення, можуть бути використані як доказ факту та обставин, які встановлюється під час кримінального провадження та можуть містити ознаки речових доказів не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, так як не було наведено доказів, які б свідчили про розташування на земельних ділянках, які перебувають в оренді ОСОБА_11 об`єктів лісового фонду України і відповідно наявності підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, пов`язане із перевезенням незаконно вирубаної деревини, а вилучені транспортні засоби та завантажена у них деревина відповідають критеріям речових доказів, зазначеним у ст. 98 КПК України та можуть містити відомості про обставини кримінального правопорушення, чи що існують інші достатні підстави для обмеження прав їх володільців і накладення на них арешту та відмовив у задоволенні вказаного клопотання.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується в повному обсязі, та вважає що в даному випадку було дотримано норми національного законодавства, з якими пов`язано вирішення питання щодо накладення арешту на майно та гарантовано захист права особи на володіння вказаним майном.

При цьому, доводами апеляційної скарги прокурора правильність такого висновку жодним чином не спростовано, з врахуванням того, що прокурором не доведено, що спиляні дерева перебували на балансі державних підприємств чи на іншому обліку державних органів і Лебединською міською радою, як власником землі чи іншими особами до правоохоронних органів подано звернення про відшкодування шкоди, завданою їх незаконною порубкою чи перевезенням та мають доказове значення у вказаному кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 246 КК України.

Додаткових обставин, ніж ті, що вказані у клопотання слідчим, за яких такий засіб забезпечення кримінального провадження був би виправданим втручанням у право власності особи на майно, прокурором не наведено і доказів на їх підтвердження не надано, а підстав, за яких клопотання підлягало б до задоволення колегією суддів під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження не встановлено.

З огляду на вищезазначені обставини, за результатом апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею було постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого встановлено не було, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Керуючись ст. ст.170,173,404,405,407,419,422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 30 грудня 2025 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 3 (м.Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000410 від 28 грудня 2025року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4