Справа № 559/3018/24
номер провадження 1-кп/558/64/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2025 року селище Демидівка

Демидівський районний суд Рівненської області, в складі: судді одноособово ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000363, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Малі Бережці, Кременецького району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого:

вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 5 березня 2024 року за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт;

вироком Рівненського апеляційного суду від 15 квітня 2025 року (яким скасовано в частині призначеного покарання вирок Демидівського районного суду Рівненської області від 25 квітня 2024 року), за ст. 126-1 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 91-1 КК України, до покарання у виді 240 годин громадських робіт з застосуванням обмежувального заходу у виді проходження програми для кривдників, строком на 4 місяці, (покарання відбуте 11 серпня 2025 року),

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 1 ст. 122 КК України,

сторони судового провадження: прокурор ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3 , суд, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення актів домашнього насильства стосовно своєї дружини ОСОБА_7 за ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, а також будучи засудженими вироком Млинівського районного суду Рівненської областві від 5 березня 2024 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та по місцю спільного проживання з ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , продовжив вчиняти систематичне домашнє насильство стосовно своєї дружини ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, в порушення вимог Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами, ратифікованої Україною 20 червня 2022 року, ст.ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України, Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ОСОБА_3 23 травня 2024 року приблизно о 13:00 годині, перебуваючи за місцем спільного проживання з своєю дружиною ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив щодо ОСОБА_7 , з якою перебуває у шлюбі, дії психологічного насильства, а саме: ображав її нецензурною лайкою, голосно кричав на неї, шарпав за одяг та погрожував спалити будинок, чим завдав потерпілій ОСОБА_7 психологічних страждань, погіршення якості життя, що викликало у неї побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну напруженість та негативні переживання.

Також ОСОБА_3 2 липня 2024 року близько 22 години 00 хвилин, перебуваючи за місцем спільного проживання зі своєю дружиною ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив щодо ОСОБА_7 дії психологічного та фізичного насильства, а саме: ображав її, кричав, висловлювався нецензурною лайкою на її адресу, шарпав за одяг, тягнув за волосся, штовхнув на підлогу, що супроводжувалося приниженням її гідності та призвело до негативних змін у її психоемоційному стані, психологічних страждань, погіршення якості життя, викликало у неї побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну напруженість та переживання.

Крім того, ОСОБА_3 , 2 липня 2024 року близько 22:00 години, перебуваючи в будинку за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , на грунті виниклих неприязних відносин, продовжуючи конфлікт зі своєю дружиною ОСОБА_7 , реалізуючи свій протиправний намір на спричинення тілесних ушкоджень, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в присутності неповнолітнього сина потерпілої ОСОБА_8 , підійшов до ОСОБА_7 та умисно здавив своєю правою ногою ліву ногу ОСОБА_7 в ділянці пальців ноги, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді перелому основної фаланги 5-го пальця лівої стопи без зміщення, які згідно п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затв. Наказом Міністества охорони здоров`я України №6 від 17 січня 1995 року, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров`я.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо подружжя, що призвело до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи, та за ч. 1 ст. 122 КК України заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Зазначену кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає вірною.

ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у скоєному визнав повністю та підтвердив обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, що вказані в обвинувальному акті.

ОСОБА_3 дав показання про те, що спільно проживає з дружиною в с. Шепетин. Стосовно нього судом неодноразово застосовувались адміністративні стягнення за вчинення домашнього насильства. Причиною конфліктів було те, що він на той час зловживав алкогольними напоями, вчиняв з дружиною конфлікти під час яких ображав її. Під час конфлікту з дружиною він наступив їй на ногу, внаслідок чого у дружини був перелом пальця на нозі. Вже майже рік не вживає алкогольних напоїв, з дружиною примирився, проживають спільно, він допомагає дружині по господарству та у вихованні дітей.

У вчиненому щиро розкаюється, обіцяє не допускати протиправних дій.

Потерпіла ОСОБА_7 на розгляд справи не з`явилась, подала до суду заяву в якій просила справу розглянути без її участі, та у заяві зазначила про те, що з ОСОБА_3 примирилися, претензій до нього не має. Крім того, у поданій до суду заяві потерпіла ОСОБА_7 зазначила, що з ОСОБА_3 продовжують спільно проживати, вести побут та виховувати дітей. Його поведінка в родині змінилася. Не заперечує проти розгляду кримінального провадження відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України. При призначенні міри покарання покладається на розсуд суду.

Крім визнання винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 1 ст. 122 КК України обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість у вчиненні таких кримінальних правопорушень доведена дослідженими доказами в судовому провадженні.

Згідно висновку спеціаліста від 5 серпня 2024 року під час дослідження психічного стану ОСОБА_7 встановлено, що вчиняється в сім`ї зі сторони чоловіка домашнє насильство, що не становить окремий епізод, а охоплює кумулятивне та взаємопов`язане психологічне, емоційне, вербальне насильство, до якого приєдналося і фізичне насильство щодо ОСОБА_7 . Прослідковується динаміка домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, а також нанесення побоїв, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості.

Згідно висновку №106 від 13 липня 2024 року виявлений у ОСОБА_7 перелом основної фаланги 5-го пальця лівої стопи без зміщення відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров`я (а.п. 103, 104).

У відповідності до норм ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши думку сторін судового провадження щодо тих доказів, які потрібно дослідити та про порядок їх дослідження, суд, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При призначенні покарання, суд враховує, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , згідно ст. 12 КК України, є нетяжкими злочинами, особу обвинуваченого, який будучи судимим, вчинив аналогічний злочин. За місцем проживання обвинувачений характеризується посередньо.

Крім того, суд враховує думку потерпілої, а також повідомлені нею обставини, про те, що обвинувачений змінив свою поведінку, не вчиняє конфлікти з потерпілою, примирився з нею. Вказані обставини дають підстави прийти до висновку про те, що обвинувачений усвідомив неправомірність своїх дій, їх можливих наслідків та намагався усунути негативні наслідки вчиненого.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення повторно, перебуваючи в стані алкогольного сп`янніння, в присутності дитини та щодо подружжя.

За таких умов, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції ст. 126-1, ч. 1 ст. 122 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Під час досудового розслідування стосовно ОСОБА_3 запобіжний захід не застосовувався.

Підстав для застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого на час до набрання вироком законної сили, немає.

На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 349, 370, 373, 374 КПК України, ст.ст. 12, 122, 126-1 КК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1 та ч. 1 ст. 122 КК України, і призначити покарання:

- за ст. 126-1 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік;

- за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік шість місцяв.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, - у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік шість місяців.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок - пройти програму для кривдників на три місяці.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених ст. 91-1 КК України, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувати.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу через Демидівський районний суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_9