ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в селищі Підволочиську Тернопільської області кримінальне провадження №0000009 від 11.01.2025 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньою освітою, одруженого, пенсіонера, який працює водієм ФОП ОСОБА_4 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника цивільного відповідача адвоката ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

10 січня 2025 року близько 20 год 20 хв, водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «Chevrolet Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з одним пасажиром ОСОБА_11 , рухався автомобільною дорогою М-30 сполученням «Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине» між населеними пунктами с. Кам`янки та сел. Підволочиськ у напрямку до сел. Підволочиськ, зі швидкістю близько 90 км/год.

В цей час, на вказаній автодорозі назустріч вказаному транспортному засобу у напрямку м. Тернопіль, по своїй смузі руху, рухався автомобіль «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 із пасажиром ОСОБА_7 .

Під час такого руху, водій автомобіля «Chevrolet Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами та відповідно не реагував на їх зміну, чим порушив вимоги пунктів: 1.5, 1.10 (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (надалі Правил дорожнього руху або ПДР), а також вимоги, які наведенні у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-XII від 30 червня 1993 року), які зобов`язували його рухаючись вказаною вище ділянкою автодороги своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Під час руху в частині 187 км між населеними пунктами с. Кам`янки та сел. Підволочиськ Тернопільського району, Тернопільської області, у зазначеному напрямку, прямою в плані із асфальтобетонним покриттям ділянкою дороги, водій ОСОБА_3 , не обрав безпечної швидкості та не застосував такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним у конкретних дорожніх умовах, обстановці, в порушення вмог п. 12.1 ПДР, допустив занос керованого ним автомобіля «Chevrolet Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що полягав у зміні напрямку його руху ліворуч, з подальшим виїздом на смугу зустрічного руху де в цей час рухався автомобіль «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 .

Унаслідок виїзду на смугу зустрічного руху, водій ОСОБА_3 , не забезпечивши безпеку дорожнього руху, унаслідок порушень вимог п. 12.1 ПДР та вимог горизонтальної розмітки 1.1 (розділ 34 «Дорожня розмітка»), не надав перевагу в русі зустрічному автомобілю «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_2 , як наслідок допустив зіткнення в межах смуги руху до м. Тернопіль, правої бокової передньої частини керованого автомобіля «Chevrolet Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_1 з передньою частиною автомобіля «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій якого з моменту виникнення небезпеки для свого руху (виїзду автомобіля «Chevrolet Lacetti» на смугу зустрічного руху), не мав технічної можливості шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування уникнути зустрічного зіткнення вказаних транспортних засобів.

У результаті зіткнення транспортних засобів:

водій автомобіля «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритих переломів 5-го крижового та першого куприкового хребців, закритого перелому медіальної (внутрішньої) кісточки правої великогомілкової кістки; закритого перелому надп`яткової кістки; забиття нирок. Виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження належать до середньої тяжкості п. п. 2.2.1, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» - МОЗ України, Київ, 1995);

пасажир автомобіля «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: закрита травма грудної клітки у виді перелому тіла грудини, забиття легень і серця, забій м`яких тканин грудної клітки; закрита черепно-мозкова травма струс головного мозку; гематоми грудної клітки та черевної стінки; садна та гематоми тазової ділянки справа. Виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження належать до середньої тяжкості п. п. 2.2.1, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» - МОЗ України, Київ, 1995);

пасажир автомобіля «Chevrolet Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримала тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма у виді забиття головного мозку легкого ступеня (за клінічною класифікацією) і зовнішнього ушкодження «забійно-рваної скальпованої рани» лобової ділянки голови («дно рани - кістки черепа»); закритий перелом середньої третини тіла правої ключиці; закрита травму грудної клітки у виді переломів 6,7 правих та 5 лівого ребер; закрита травма попереково-крижового відділу хребта - перелом тіла, дужки і суглобового відростка зліва крижового хребця без порушення функції спинного мозку; перелом 4 лівого ребра. Виявлені у ОСОБА_11 тілесні ушкодження належать до середньої тяжкості п. п. 2.2.1, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» - МОЗ України, Київ, 1995).

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Допитаний судом ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав. Пояснив суду, що 10 січня 2025 року після 20 год їхав раніше не знайомою йому дорогою з м. Рівного в м. Хмельницький та поза межами населеного пункту вчинив ДТП. Разом з ним в атомобілі перебувала ОСОБА_11 . Так, керований ним автомобіль «Chevrolet Lacetti» занесло та на зустрічній смузі він зіштовхнувся з іншим автомобілем. Подальші події не пригадує, оскільки втратив свідомість. Після ДТП протягом 5 днів перебував в лікарні сел. Підволочиськ, надалі, близько 3 тижнів ще лікувався в лікарні м. Хмельницького. Пояснив, що потерпіла ОСОБА_11 є його сусідкою та автомобіль «Chevrolet Lacetti» належить її сім`ї, претензій до нього вона не висловлювала. З потерпілими ОСОБА_12 спілкувалася його дружина, оскільки через стан здоров`я він не міг цього робити. Цивільний позов визнає частково, бо сума моральної шкоди є непосильною для сплати. Про вчинене шкодує, кається та просив вибачення. Також просив суд не позбавляти його права керування, оскільки основне джерело доходу для нього це робота водієм.

Потерпіла ОСОБА_11 подала до суду заяву, в якій зазначила, що претензій до обвинуваченого не має, шкоду має намір стягнути із страхової компанії. При призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Оскільки ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та не оспорював фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, судом безсумнівно встановлено правильність розуміння обвинуваченим змісту цих обставин і добровільність його позиції, суд за згодою учасників судового провадження, роз`яснивши учасникам провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, за виключенням документів, які долучені до цивільного позову та відзивів, та які характеризують обвинуваченого, тобто розглянув провадження за правилами, передбаченими ч. 3 ст. 349 КПК України.

За таких обставин, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує те, що діяння, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, особу обвинуваченого (вік, стан здоров`я, раніше не судимий, характеризується позитивно, на диспансерному обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, пенсіонер), який вину у скоєному визнав, конкретні обставини справи, позицію потерпілих в судовому засіданні, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 1 ст. 286 КК України, та вважає необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів обрати покарання у вигляді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті, з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Призначення іншого виду покарання, з врахуванням позиції ВС у постанові від 31 липня 2024 року у справі № 185/11807/23 (провадження №51-1754км24), на думку суду, є недоцільним.

До початку судового розгляду кримінального провадження від потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 поступив цивільний позов з покликанням на ЦК України, в якому просять cтягнути: з ТДВ «Експрес Страхування» на користь позивачів у межах страхової суми, передбаченої договором OCЦПВ, шкоду, завдану: здоров`ю ОСОБА_8 ; здоров`ю ОСОБА_7 ; майну ОСОБА_8 (автомобілю Subaru Forester); з ОСОБА_3 на користь позивачів: решту різниці суми шкоди, яка не покривається страховиком; стягнути кошти за втрату заробітної плати ОСОБА_8 за період лікування - 40 000 грн та 250000 грн моральної шкоди завданої неправомірними діями. А також відшкодувати витрати на правову допомогу 50000 грн.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 уточнив позовні вимоги, так як ТДВ «Експрес Страхування» відшкодувало страхові виплати, а також обвинувачений частково оплатив витрати, просив стягнути з ОСОБА_3 шкоду, завдану здоров`ю ОСОБА_8 в розмірі 486,58 грн, шкоду, завдану майну ОСОБА_8 (автомобілю Subaru Forester) в розмірі 320000,00 грн та 248324,33 грн моральної шкоди завданої неправомірними діями; а також стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 50000,00 грн з обвинуваченого. Зазначив, що до ТДВ «Експрес Страхування» претензій не мають, в цій частині просив закрити провадження.

Цивільний відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні цивільний позов визнав частково, його захисник адвокат ОСОБА_10 звернув увагу на те, що сума до відшкодування за пошкоджений транспортний засіб заявлена без врахування залишкової вартості автомобіля після ДТП. У відзиві на позов захисник зазначив, що відповідач, розуміючи що його необережні дії призвели до завдання потерпілим моральної шкоди, визнає її у розмірі 25000 грн на користь ОСОБА_8 та 15000 грн на користь ОСОБА_7 , враховуючи характер та глибину душевних страждань потерпілих від спричинених їм тілесних ушкоджень. Розмір відшкодування моральної шкоди визначено із врахуванням характеру кримінального правопорушення, виду та ступеню вини обвинуваченого, його матеріального становища, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу адвокат зазначив, що розмір витрат на правничу допомогу є дуже великим та не відповідає складності справи, виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт та критерію розумності їхнього розміру, та просив суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу які підлягають стягненню з відповідача.

Згідно з вимогами ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Нормами ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 10 ЦПК); доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, якщо йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.

Право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 286 КК України, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди. А тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди. Це також узгоджується зі статтями 15, 16 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

В судовому засіданні представником цивільних позивачів заявлено про відсутність претензій до цивільного відповідача ТДВ «Експрес Страхування», а тому в цій частині провадження слід закрити на підставі ст. 206 ЦПК України.

Цивільний відповідач ОСОБА_3 позов визнав частково.

На підтвердження підстав і розміру цивільного позову до ОСОБА_3 цивільними позивачами надано медичні висновки про тимчасову непрацездатність позивачів, протоколи ультразвукового дослідження, виписки з медичних карток та фіскальні чеки з аптек.

ОСОБА_3 в свою чергу надав квитанції, відповідно до яких перерахував ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди 6000 грн.

Таким чином, цивільний позов в частині стягення матеріальної шкоди на лікування в розмірі 486,58 грн підлягає задоволенню.

Щодо стягнення шкоди, завданої майну ОСОБА_8 - автомобілю Subaru Forester в розмірі 320000 грн, то суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України).

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Так, відповідно до Страхового акту №4.25.00135/1-2 від 24.06.2025 року, складеного ТДВ «Експрес Страхування», в якому була застахована цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_1 поліс ЕР-219422067 від 14.02.2024, ринкова вартість автомобіля Subaru Forester, д.н.з. НОМЕР_2 , становить 536146,20 грн, вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 340977,06 грн. Таким чином, залишкова вартість автомобіля Subaru Forester становить 195169,14 грн (536146,20-340977,06=195169,14).

Як встановлено судом, страховик ТДВ «Експрес Страхування» відшкодував ОСОБА_8 160000 грн в межах ліміту страхової відповідальності.

Отже, з врахуванням положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з ОСОБА_3 необхідно стягнути 124830,86 грн, що є різницею між заявленою сумою до стягнення тта залишковою вартістю автомобіля Subaru Forester.

Представник цивільних позивачів зазначав про те, що автомобіль ремонту не підлягає, та є знищеним, разом з тим, жодних доказів, на підставі яких суд може встановити такі обставини не надав.

Також є частково обгрунтованими вимоги позивачів про відшкодування заподіяної моральної шкоди в розмірі 248324,33 грн завданої неправомірними діями.

Так, відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілих або позбавлення їх можливості реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Вирішуючи питання відшкодування заявленої позивачами моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення допущенного відповідачем, який є не навмисним, тривалість часу протягом якого ОСОБА_8 був позбавлений можливості користуватися своїм транспортним засобом з 10.01.2025 по теперішній час, що безсумнівно спричинило останньому тривалі незручності та душевні переживання, те, що потерпіла ОСОБА_7 зазнала значних та тривалих моральних переживань у зв`язку зі станом здоров`я, а також поведінку відповідача, який не заперечуючи свою вину у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, частково відшкодував у добровільному порядку позивачам шкоду.

За таких обставин, суд дійшов висновку про доведеність позивачами завдання моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та з урахуванням вимоги розумності і справедливості, вважає наявними підстави для стягнення з відповідача на користь позивачів відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 100000 грн.

Щодо вирішення питання про відшкодування потерпілим витрат на професійну правову допомогу, то суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу. До вказаних витрат, згідно ч. 2 ст. 120 КПК України, належать витрати на правову допомогу, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором та їх несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до частин 1, 2, 3 та 4 ст. 137 ЦПК України , витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України - у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. Правовою підставою відшкодування таких витрат є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що з одного боку процесуально підтверджують надання правових послуг представником, а з іншого боку свідчать про сплату вартості зазначеної правової допомоги.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного вище Закону).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

На підтвердження понесених процесуальних витрат потерпілими суду надано ордери на надання правничої допомоги від 27.01.2025 року адвокатом ОСОБА_6 потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю, акт прийняття-передачі наданих послуг від 16.06.2025 року та 2 квитанції до прибуткового касового ордера від 16.06.2025 року на загальну суму 50000 грн.

Разом з тим, договори про надання правової допомоги суду не надано, а тому суд позбавлений можливості оцінити правовові підстави відшкодування витрат в розмірі 50000 грн, а тому в їх стягненні необхідно відмовити.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирався.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта на загальну суму 26264,70 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 84, 91, 100, 124, 128, 349, 368, 370, 374, 376, 395 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000,00 (п`ятдесят одну тисячу) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Цивільний позов ОСОБА_8 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_7 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) та Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (юридична адреса: м. Київ, просп. Степана Бандери, 22, код ЄДРПОУ 3608612), про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Провадження в справі в частині позовних вимог ОСОБА_8 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_7 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (юридична адреса: м. Київ, просп. Степана Бандери, 22, код ЄДРПОУ 3608612) про стягнення матеріальної та моральної шкоди закрити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 шкоду, завдану здоров`ю в розмірі 486 (чотириста вісімдесят шість) гривень 58 (п`ятдесят вісім) копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду завдану транспортному засобу внаслідок ДТП у розмірі 124830 (сто двадцять чотири тисячі вісімсот тридцять) гривень 86 (вісімдесят шість) копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_8 та ОСОБА_7 відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті ДТП, в розмірі 100000 (сто тисяч) гривень.

В стягненні витрат на надання професійної правничої допомоги відмовити.

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Підволочиського районного суду від 16.01.2025 року на:

?автомобіль Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_13 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ;

?автомобіль Subaru Forester, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 ,

повернути зазначені транспортні засоби їх законним володільцям.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави за проведення судових інженерно-транспортних експертиз: №СЕ-19/120-25/973-ІТ від 04.02.2025 року 3183,60 грн; №СЕ-19/120-25/974-ІТ від 05.02.2025 року 4775,40 грн; №СЕ-19/120-25/972-ІТ від 14.02.2025 року 6367,20 грн; №СЕ-19/120-25/3880-ІТ від 31.03.2025 року 7959,00 грн; №СЕ-19/120-25/3878-ІТ від 27.03.2025 року 3979,50 грн.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Підволочиський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1