Справа № 372/4951/25
Провадження 1-кс-1357/25
ухвала

Іменем України

03 листопада 2025 року м. Обухів

Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє ОСОБА_4 , про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся з клопотанням, у якому просив скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 03 вересня 2025 року, на автомобіль марки «Tesla», модель «Model S», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 , та зобов`язати слідчого безоплатно повернути вилучений транспортний засіб.

Обґрунтовуючи клопотання зазначив, що СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001572 від 19.08.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 03.09.2025 року у справі №372/4951/25, в межах вищезазначеного кримінального провадження, задоволено клопотання прокурора Київської окружної прокуратури та накладено арешт на автомобіль марки «Tesla», модель «Model S», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який у подальшому передано на зберігання до майданчика тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська обл., Фастівський р-н, с. Борисів, вул. Боженка, 23.

Арешт на зазначене майно було накладено з метою збереження речового доказу та проведення низки транспортних експертиз. Станом на день подання цього клопотання всі необхідні слідчі дії та експертизи, що стосуються вказаного транспортного засобу, проведено, у зв`язку з чим потреба у подальшому застосуванні арешту відпала. Крім того, під час зберігання автомобіля на відкритому майданчику він піддається впливу атмосферних явищ, що призводить до його псування.

Також, власник автомобіля ОСОБА_4 не є учасником кримінального провадження, а накладений арешт, у необхідності якого вже відпала потреба, фактично позбавляє його можливості мирно володіти своїм майном. Враховуючи, що мета арешту повністю досягнута, подальше обмеження права власності є безпідставним. Єдиним належним способом відновлення попереднього стану є скасування арешту та відновлення права власника на мирне володіння своїм майном, а тому представник ОСОБА_4 звернувся з вказаним клопотанням.

Заявник - адвокат ОСОБА_3 та власник майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явились, від заявника до суду надійшло клопотання про розгляд поданого клопотання без його участі та участі власника майна. Подане клопотання підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явились, хоч були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду клопотання. Будь-яких заяв чи клопотань до суду не подавали, заперечень щодо скасування арешту майна не висловили.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про наявність підстав для його часткового задоволення з огляду на наступне.

За змістом частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального судочинства (пункт 5 частини другої статті 173 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судом встановлено, що СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному ЄРДР за №0001572 від 19.08.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 03.09.2025 року у справі №372/4951/25 накладено арешт на автомобіль марки «Tesla», модель «Model S», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який у подальшому передано на зберігання до майданчика тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська обл., Фастівський р-н, с. Борисів, вул. Боженка, 23.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до п.п. 10, 15, 16 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення доведеності вини, безпосередність дослідження показань, речей і документів.

Згідно ч. 1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Судова практика Європейського суду з прав людини орієнтує на те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар «Спорронг та Льоннрот проти Швеції». Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами , які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Арешт накладався з метою збереження речових доказів, проведення криміналістичних експертиз.

За таких обставин, враховуючи, що всі необхідні експертизи щодо вказаного автомобіля проведено, слідчим не висловлено заперечень стосовно скасування арешту майна та обставин, наведених у клопотанні, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для скасування арешту та задоволення клопотання в цій частині.

Разом з тим, щодо вимоги про зобов`язання слідчого безоплатно повернути вилучений транспортний засіб, слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 100 КПК України зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104, передбачено, що зберігання речових доказів у вигляді автомобілів здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

При цьому у п. 32 вищезгаданого Порядку зберігання речових доказів зазначається, що фінансування витрат, пов`язаних із зберіганням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ або підрозділ дізнання, який здійснив пересилання речових доказів або їх передачу на зберігання.

Стаття 174 КПК України передбачає повноваження слідчого судді на повне або часткове скасування арешту майна, а також, у разі відсутності підстав для цього, на відмову у його скасуванні. Водночас зазначена норма закону не наділяє слідчого суддю правом вирішувати питання щодо порядку повернення майна.

Згідно п. 3 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у разі скасування арешту.

Таким чином, у разі скасування арешту, майно підлягає поверненню особі, у якої воно було вилучено, та не потребує додаткового зобов`язання слідчим суддею посадових осіб вчинити такі дії.

Бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу може бути оскаржена у судовому порядку відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, вимога заявника щодо зобов`язання слідчого безоплатно повернути власнику автомобіль є передчасною та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 169-174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, - задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 03 вересня 2025 року у кримінальному провадженні № 0001572 від 19 серпня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, а саме на автомобіль марки «Tesla», модель «Model S», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 .

У задоволенні решти клопотання, - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1