Справа № 192/3435/25
Провадження № 1-кс/192/6/26
Ухвала

Іменем України

"02" січня 2026 р. слідчий суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще Солоне, Дніпровського (колишнього Солонянського) району, Дніпропетровської області, клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , по внесеному 28 грудня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000797 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на: автомобіль марки «HYUNDAI-TUCSON», номерний знак НОМЕР_1 , власником якого та фактичним користувачем якого є ОСОБА_4 , шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження.

На обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що 27 грудня 2025 року приблизно о 17 год. 45 хв. ОСОБА_4 керуючи автомобілем марки «HYUNDAI-TUCSON», номерний знак НОМЕР_1 по автошляху М-30 (Дніпро-Кривий Ріг), на території Дніпровського району, Дніпропетровської області, в напрямку м. Дніпро, на 193 км + 810 м, проявляючи крайню неувагу до дорожньої обстановки та її змін допустила зіткнення із службовим автомобілем марки «RENAULT-SANDERO», номерний знак НОМЕР_2 , у якому перебували ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , та який стояв без руху на лівій смузі проїзної частини дороги із ввімкненими проблисковими маяками та огороджений світло відбиваючими конусами.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 , який перебував біля автомобіля марки «RENAULT-SANDERO» отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкрита проникаюча черепно-мозкової травма, забій головного мозку, перелом передньої, задньої стінок пара орбітальної пазух, пневмоцефалія, перелом гайморової пазухи, закритий підвертлюговий перелом лівої стегнової кістки. Пасажир автомобіля марки «RENAULT-SANDERO» ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді: забої, садна голови, розтягнення м`язового зв`язкового апарату шиї. Пасажир автомобіля марки «RENAULT-SANDERO» ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: забій четвертого пальця правої кисті, забій правого кульшового суглоба. Водій автомобіля марки «RENAULT-SANDERO» ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: ЗТГК, забій грудної клітини.

За даним фактом 28 грудня 2025 року було розпочато кримінальне провадження №0000797 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Тому просив з метою збереження речових доказів по кримінальному провадженню, накласти арешт на зазначене майно.

В судове засідання прокурор, який про час та місце розгляду клопотання про арешт майна був повідомлений належним чином, не з`явився, причини неявки слідчому судді не повідомив, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України його неявка не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна.

Власник майна, в судове засідання не з`явилася про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином.

Ознайомившись з клопотаннями, дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Пунктом 2 вказаної частини передбачено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Прокурором в якості мети накладання арешту на майно було зазначено збереження речових доказів по справі, а саме автомобілю марки «HYUNDAI-TUCSON», номерний знак НОМЕР_1 , з метою забезпечення кримінального провадження, а саме попередження можливості їх знищення, пошкодження та внесення в них непоправимих змін.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Слідчим суддею встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000797 від 28 грудня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, внесено відомості (а. с. 4).

З клопотання та матеріалів кримінального провадження, вбачається, що під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 27 грудня 2025 року старшим слідчим було вилучено автомобіль марки «HYUNDAI-TUCSON», номерний знак НОМЕР_1 (а. с. 5-9).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 автомобіль марки «HYUNDAI-TUCSON», номерний знак НОМЕР_1 належить ОСОБА_4 (а. с. 15).

Враховуючи те, що вилучене майно є знаряддям кримінального правопорушення, а також містить інші відомості, які необхідні для доказування кримінального правопорушення, тому дане майно відповідає критеріям передбаченим ст. 98 КПК України і тому є речовим доказом по справі, у зв`язку з чим є підстави для його арешту.

Постановою старшого слідчого від 28 грудня 2025 року автомобіль марки «HYUNDAI-TUCSON», номерний знак НОМЕР_1 приєднано до кримінального провадження №0000797, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 грудня 2025 року, як речовий доказ (а. с. 21).

Частиною 2 ст. 170 КПК України зазначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

31 ) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Оцінивши досліджені докази в сукупності, слідчий суддя вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт того, що тимчасове вилучене у ОСОБА_4 28 грудня 2025 року майно є речовим доказом по даному кримінальному провадженню і тому доводи прокурора про необхідність арешту вказаного майна з метою збереження речового доказу є обґрунтованими, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Визначаючи спосіб арешту майна, слідчий суддя вважає, що оскільки арешт накладається з метою збереження речових доказів, тому визначений прокурором спосіб арешту майна, а саме позбавлення права користування та розпорядженням майном, а також позбавлення права відчуження майна є обґрунтованим, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає, що слід накласти арешт на тимчасове вилучене майно у ОСОБА_4 шляхом позбавлення права користування, розпорядження та відчуження майна.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 98, 170, 171-173, 214, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , по внесеному 28 грудня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000797 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «HYUNDAI-TUCSON», номерний знак НОМЕР_1 , власником якого та фактичним користувачем якого є ОСОБА_4 .

Заборонити власнику майна розпорядження та користування автомобілем марки «HYUNDAI-TUCSON», номерний знак НОМЕР_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали для виконання направити прокурору Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , заінтересованих осіб проінформувати про накладення арешту, шляхом направлення копії даної ухвали слідчого судді.

Слідчий суддя ОСОБА_1