Справа № 643/110/26
Провадження № 1-кп/643/606/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2026 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002866, від 09.10.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

встановив:

У підготовчому судовому засіданні 12.01.2026 прокурор просив призначити судовий розгляд кримінального провадження у закритому судовому засіданні, зазначивши на наявності передбачених законом підстав для судового розгляду.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_5 , щодо призначення судового розгляду кримінального провадження у закритому судовому засіданні підтримали позицію прокурора.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання щодо призначення справи до судового розгляду, дійшов до наступних висновків.

Кримінальне провадження відповідно до ст. ст. 32, 33 КПК України підсудне Салтівському районному суду міста Харкова.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п.4-8 ч.1 або ч. 2 ст. 284 КПК України або зупинення провадження, не має.

Обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст.291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимог процесуального закону, підстави для його повернення відсутні.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

З метою запобігти розголошенню відомостей про особисте та сімейне життя обвинуваченої, відповідно до ч. 2 ст. 27 КПК України, здійснювати кримінальне провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження.

Коло осіб, що підлягають виклику в судове засідання, суд вважає необхідним визначити наступним: обвинувачена та її захисник, потерпілий, прокурор.

Прокурором також подано письмове клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , на строк 60 діб.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні суспільно-небезпечного тяжкого злочину проти життя та здоров`я малолітньої особи, у сторони обвинувачення є підстави вважати, що у обвинуваченої можуть виникнути передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України спроби:

-переховуватися від органів досудового розслідування або суду, оскільки обвинувачена ОСОБА_4 вчинила тяжке кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я малолітньої особи, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, остання може переховуватися від органів досудового розслідування, з метою уникнення покарання. Так, ОСОБА_4 протягом тривалого часу вживає наркотичні речовини, не працевлаштована, злочин вчинила по відношенню до малолітньої дитини свого чоловіка, яка перебувала під її доглядом. Незважаючи на те, що ОСОБА_4 має власну малолітню дитину, належної уваги вихованню та утриманню останньої вона не приділяла, на цей час її дитина перебуває на утриманні сестри підозрюваної, що свідчить на користь відсутності міцних соціальних зв`язків, які можуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої та збільшити ймовірність спроби ОСОБА_4 переховуватись від суду;

-незаконно впливати на свідків, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні насильницького кримінального правопорушення проти життя та здоров`я малолітньої особи, скоєного в умовах неочевидності, свідками у провадженні є особи із кола близьких родичів, знайомих та сусідів обвинувачуваної, у зв`язку із чим перебуваючи на волі, вона може шляхом погроз, вмовлянь незаконно вплинути на свідків з метою зміни їх показів, та/або вмовити надати неправдиві свідчення, тому у разі не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді, як застави так і домашнього арешту, остання також матиме змогу впливати на вказаних осіб з метою зміни та/або надання неправдивих свідчень;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що обвинувачена ОСОБА_4 , розуміючи, що вчинила тяжкий злочин проти життя та здоров`я малолітньої особи, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, в разі не обрання останній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи, або вчинити інші обманні дії, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування та в подальшому під час судового провадження; Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_4 одразу після вчинення тяжкого злочину намагалась уникнути кримінальної відповідальності, повідомивши прибулим за викликом медичним працівникам неправдиву інформацію стосовно обставин отримання загиблим малодітним ОСОБА_6 тілесних ушкоджень;

-вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 , веде антисоціальний спосіб життя, органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, що остання вживає наркотичні засоби, офіційно не працевлаштована, не має законних джерел заробітку, проте постійно потребує коштів для придбання наркотичних засобів, отримуючи їх шляхом надання недостовірної інформації від близьких осіб, які не були раніше обізнані про її залежність, що свідчить про ризик вчинення нею корисливих злочинів задля отримання коштів на наркотичні засоби. Крім того, ОСОБА_4 має малолітню доньку ОСОБА_7 , 2021 р.н., по відношенню до якої згідно із свідченнями ОСОБА_8 також періодично застосовувала заходи фізичного впливу нібито у цілях виховання, що свідчить про наявність ризику скоєння аналогічного кримінального правопорушення.

У судовому засіданні 12.01.2026 прокурор підтримав клопотання та викладені в них доводи. Зазначив, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не сплинули та продовжують існувати.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора. В обґрунтування посилались на недоведеність ризиків, зазначених прокурором. Просили змінити запобіжний захід на більш м`який.

Вирішуючи заявлені стороною обвинувачення та стороною захисту клопотання щодо запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченої суд керується таким.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Частиною п`ятою ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно з ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а також до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні суспільно-небезпечного тяжкого злочину за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років.

За змістом ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Положеннями ст. 178 КПК України визначені обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема, тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

При вирішенні питання продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 у судовому засіданні суд установив, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , продовжують існувати, а саме: спроба переховуватися обвинуваченої від суду, спроба незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення.

Характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченій ОСОБА_4 кримінального правопорушення свідчать про його суспільну небезпеку.

Суд, вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 , оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочину, суспільну небезпечність злочину, який інкримінуються обвинуваченій, а також особу обвинуваченої, наявність постійного місця проживання та міцність соціальних зв`язків, моральні переконання, майновий стан та зв`язки з державою.

Суд бере до уваги, що характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченій ОСОБА_4 злочину свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч. 2 ст. 121 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років. Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування суворих запобіжних заходів, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не обравши до особи запобіжні заходи, а саме тримання під вартою.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З постанов Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012 вбачається, що усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

Стороною захисту не надано доказів на підтвердження наявності обставин належного виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду, незаконно впливу на свідків чи продовження злочинної діяльності, які могли бути враховані судом підчас вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою, і які б зменшували ризики у даному кримінальному провадженні.

З огляду на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується - у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, беручи до уваги, що дії, за вчинення яких вона обвинувачується, носять характер тяжкого злочину, суспільну небезпечність злочину, який інкримінується обвинуваченій, враховуючи, що обвинувачена не має офіційного місця роботи, не судима, одружена, має на утриманні неповнолітню дитину, обвинувачується у вчиненні, зокрема тяжкого злочину проти життя та здоров`я малолітньої особи, доходить висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 є неможливим.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується майбутніх фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яких суд вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачена при застосуванні до неї більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на неї процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

З огляду на тяжкість злочину, який інкримінується обвинуваченій ОСОБА_4 та покарання, яке загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою, дані про особу обвинуваченої, суд вважає, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, на існування яких у поданому клопотанні посилається прокурор, доведені та продовжують існувати, виправдовують тримання особи під вартою, а тому суд вважає за доцільне продовжити стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Ураховуючи наведені вище обставини, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_4 з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням свободи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 197, 199 , 369-372 КПК України, суд

ухвалив:

Призначити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, до судового розгляду у закритому судовому засіданні в приміщенні Салтівського районного суду міста Харкова 20.01.2026 року на 14-30 год.

Судовий розгляд у кримінальному провадженні здійснювати одноособово.

У судове засіданні викликати сторони кримінального провадження.

Клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на шістдесят днів - до 12 березня 2026 року включно.

Установити строк дії ухвали до 12 березня 2026 року включно в частині продовження строку тримання під вартою.

Ухвала в частині продовження тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для обвинуваченої строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії даної ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали в цій частині можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала в частині продовження тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, захиснику, прокурору та направити начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Повний текст ухвали проголошено учасникам судового провадження 15.01.2026 року о 09-30 год.

Суддя ОСОБА_1