Справа № 183/9861/25
№ 1-кс/183/1745/25
У Х В А Л А

26 вересня 2025 року Слідча суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , в присутності підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Слідчого відділу Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001167 від 26 вересня 2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайло-Заводське, Апост олівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, який проходить військову службу за контрактом на посаді гранатометника 1 штурмового спеціалізованого відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу 6 штурмової спеціалізованої роти (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в :

Слідчий Слідчого відділу Самарівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_6 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням, погодженим з прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Схілдного регіону ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 0001167 від 26 вересня 2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, - ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтоване тим, що Слідчим відділом Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001167, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 вересня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування

у формі процесуального керівництва здійснює Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону.

ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом і проходячи її на посаді гранатометника 1 штурмового спеціалізованого відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу 6 спеціаілзованої групи (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від військової служби, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 28 листопада 2024 року о 08.00 годині смовільно залишив місце служби та був відсутній під час проведення ранкового шикуваня і перевірки особового складу у місці дислокації 6 штурмової спеціалізованої роти (ШКВАЛ) поблизу населеного пункту Орлівщина Дніпропетровської області, після чого до місця розташування військової частини не повернувся, перестав виходити на зв`язок з командиром свого підрозділу, чим незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, та убув до місця свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби до 26 вересня 2025 року, тобто до моменту встановлення його місця знаходження та затримання працівниками правоохоронного органу у м. Самар Дніпропетровської області.

Таким чином, органами досудового розслідування, ОСОБА_5 підозрюється тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,- самовільне залишення місця служби без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Враховуючи особу підозрюваного, слідчий вважає наявними ризики, визначені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику передбаченого у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на думку слідчого та прокурора свідчить те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за який передбачено у вигляді позбавлені волі стром від п`яти до десяти років, існує ризик, тому підозрюваний, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки не має офіційного джерела доходу, що може сприяти нез`явленню останнього за викликом слідчого, прокурора та суду.

Наявність ризику передбаченого у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий обґрунтовує тим, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, як у спосіб погроз, так і реально незаконно впливати на свідків, оскільки останні проходять військову службу в одному підрозділі з підозрюваним, інших свідків за провадженням. При цьому, враховуючи, що на разі під час здійснення досудового розслідування не допитані та не встановлені інші особи, тобто свідки, яким можуть бути відомі обставини та відомості вчинення ОСОБА_5 зазначеного кримінального правопорушення, вінможе впливати на даних осіб для зміни їх показів з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчим обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 не мав реального наміру повернутися до військової частини раніше, так як його було затримано працівниками Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровської області, а тому перебуваючи на волі, може продовжити злочинну діяльність, тобто вчиняти інші кримінальні правопорушення.

З урахуванням наявності вказаних ризиків, слідчий наполягає на тому, що забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання вказаним ризикам можливо лише із застосуванням до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть достатньою мірою обмежити свободу його пересування.

Прокурор клопотання слідчого підтримав, просив його задовольнити, мотивуючи обставинами, викладеними у ньому. Прокурор вважає, що сукупність усіх обставин, перелічених у клопотанні, не дають підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Захисник та підозрюваний в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання.

Вислухавши позицію сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали, подані до клопотання, дослідивши надані докази, слідча суддя приходить до наступного висновку.

26 вересня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0001167 внесено відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР став рапорт заступника начальника ВКП Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області про виявлення ним на території м.Самар військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_5 , який самовільно залишив військову частину та місце служби

26 вересня 2025 року о 13 годині 10 хвилини ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

26 вересня 2025 року підозрюваним отримано письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним положенням цієї статті.

Статтею 178 КПК України визначено обов`язок суду, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінити в сукупності всі обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та особу підозрюваного.

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, що попередньо кваліфіковане органом досудового розслідування за ч. 5 ст. 407 КК України, що підтверджується матеріалами службового розслідування за фактом самовільного залишення солдатом ОСОБА_5 військової частини у листопаді 2024 року.

При розгляді доказів, наданих слідчим в підтвердження клопотання, слідча суддя, на підставі ст. 178 КПК України, вважає зазначені вище докази вагомими та обґрунтованими, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином.

У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому слідчий суддя вважає, що існують всі підстави вважати підозру обґрунтованою.

Стосовно ризиків, визначених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідча суддя погоджується з позицією слідчого, підтриманою прокурором, щодо імовірності їх виникнення, з огляду на особу ОСОБА_5 , який, будучи раніше судимим, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання, у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення понесення покарання.

Наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, суду не доведена.

Сторона обвинувачення може ініціювати застосування запобіжного заходу лише у зв`язку з необхідністю запобігання спробам особи, які мають виявлятися в реальних діях, а не через їх уявну можливість вчинення чи у припущеннях таких дій у майбутньому. Якщо дослівно тлумачити термін «запобігання спробам», то за змістом воно є тотожним поняттю «припинення розпочатої дії». Умовно його можна вважати співмірним з категорією «замах», що застосовується у визначенні стадій вчинення злочину, та вважається вчиненням особою з прямим умислом діяння, безпосередньо спрямованого на настання наслідків, у цьому випадку визначених у ч. 1 ст. 177 КПК.

Зазначена у клопотанні прокурора спроба підозрюваного незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні має бути підтверджена належними доказами, у тому числі показами вказаних осіб, які доводять незаконний вплив особи, що здійснюється безпосередньо або через довірених осіб.

З урахуванням того, що підозрюваний, перебував в безпосередній близькості біля місця вчинення злочину та мав реальну можливість впливати на свідків, слідчим суддею не встановлено, доказів про наявності свідків у кримінальному провадженні також не встановлена на цій стадії досудового розслідування.

З огляду не особу підозрюваного, який не дивлячись на те, що має постійне місце проживання, враховуючи відсутність беззаперечних соціальних зв`язків, враховуючи особу підозрюваного, який був неодноразово судимим, слідча суддя вбачає наявність ризику, визначеного п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

В свою чергу, дії, які інкримінуються підозрюваному, мають виняткову суспільну небезпечність, оскільки відбулися в період триваючої збройної агресії Російської Федерації. Означене є беззаперечною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя вважає необхідним застосувати підозрюваному найбільш тяжкий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім в даній конкретній ситуації.

Аналізуючи викладене, слідча суддя приходить до переконання про обґрунтованість заявленого клопотання слідчим та необхідність його задоволення.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 182, 194, 371, 372, 376 КПК України, слідча суддя,-

п о с т а н о в и л а:

клопотання слідчого Слідчого відділу Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001167 від 26 вересня 2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 , - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ) по 24 листопада 2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідча суддя ОСОБА_1