Справа №: 398/5912/25
провадження №: 1-кс/398/1313/25
УХВАЛА

Іменем України

"12" вересня 2025 р. слідчий суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого, погоджене прокурором, в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001525 від 10.09.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Олександрія Кіровоградської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх та/або малолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України є таким, що не має судимостей,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 (шістдесят) днів.

Клопотання мотивовано тим, що 10.09.2025 року близько 12 години 52 хвилин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував за адресою свого місця проживання: АДРЕСА_1 та маючи скрутне фінансове становище, у останнього виник раптовий умисел на заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_7 , завчасно знаючи, що остання володіє навиками в області медицини та попросив останню прибути до місця його проживання, так як його співмешканці ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стало зле. ОСОБА_7 , близько 13:00 години, приїхала за місцем проживання ОСОБА_5 , де він її зустрів. В той час, коли ОСОБА_7 зайшла до приміщення квартири для надання медичної допомоги ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя особи, з метою незаконного особистого збагачення, усвідомлюючи, що його злочинні дії несуть відкритий характер для потерпілої, бажаючи досягти свого злочинного наміру, обравши знаряддям вчинення злочину кухонну виделку, яку заздалегідь взяв на кухні, тримаючи її в правій руці, зустрів потерпілу та застосовуючи силу рук, схопив ОСОБА_7 за одяг та шарпаючи останню затягнув у квартиру, зачинивши вхідні двері за нею, при цьому вимагаючи віддати грошові кошти, які має остання, наніс їй один удар в область правого плеча спереду. Після чого, тримаючи потерпілу за одяг біля себе, підніс виделку гострими кінцями до її шиї спереду та висловив в її бік погрози фізичною розправою, у разі якщо остання не наддасть йому будь яке цінне майно. Так як, у потерпілої ОСОБА_7 не було при собі грошових коштів, побоюючись за своє життя та здоров`я, сприйнявши погрози ОСОБА_5 та його наміри за реальні, відала свій мобільний телефон марки Samsung в прозорому чохлі, під яким мається відрізок аркушу паперу з надписом «Я тебе люблю», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 . Після цього ОСОБА_5 , незаконно заволодівши майном потерпілої в такий спосіб, спричинивши їй тілесні ушкодження, виштовхнув ОСОБА_7 із квартири, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій майнової шкоди.

Підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , слідчий зазначив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу з метою уникнення покарання, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інші кримінальні правопорушення.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити з підстав викладених у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що не має на меті ухилятися від суду та впливати на потерпілу чи свідків. У зв`язку із зазначеним просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою його реєстрації та фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , де він проживає разом з співмешканкою. Пояснив, що не визнає вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, оскільки він не погрожував потерпілій виделкою, а лише хотів щоб вона виконувала належно свої обов`язки медсестри. Зазначив, що оскільки він перебуває на обліку в наркодиспансері з приводу вживання алкогольних напоїв та не може себе зупинити, коли починає пити, то потерпіла, будучи давньою знайомою його матері та медсестрою приходила два дні капати його та його співмешканку, щоб вивести їх з алкогольної інтоксикації, однак результату не було. 10.09.2025 року він зателефонував потерпілій та попросив прийти прокапати його співмешканку, оскільки їй було погано. Потерпіла сама зайшла в квартиру, він її не затягував. Він вийшов їй на зустріч з виделкою в руках, оскільки перед цим обідав. Поклавши виделку, він почав обурюватись що ні йому, ні співмешканці не допомагають крапельниці, на що потерпіла почала з ним сперечатись. Оскільки він був випивши, то дійсно підвищив голос, почав висловлюватись нецензурною лайкою та схопив потерпілу за петельки, пояснюючи, що просив приносити компоненти з собою та заправляти крапельницю при ньому, на що потерпіла запропонувала пройти з нею на вулицю до автомобіля, щоб віддати гроші за попередній день. Він відмовився та почав ще більше на неї кричати, ображаючи її нецензурною лайкою, а вона всунула йому свій телефон, який впав, і вискочила з квартири, напевно подумавши, що він її вдарить, але він не збирався цього робити. Через деякий час він знайшов в телефоні потерпілої останній контакт, з яким вона зв`язувалась і зателефонував на нього. Це був номер її племінниці, яка на його питання чи не знає де її тітка кинула слухавку. Він поклав телефон на тумбу і не чіпав його до приїзду поліції. Двері працівникам поліції відчинив не зразу, оскільки злякався. Вважає, що його дії можна інкримінувати як хуліганство, не за ч. 4 ст. 187 КК України. Також пояснив, що його мати, яка є власником квартири, в якій він проживає разом зі співмешканкою, більше трьох років проживає в Німеччині. В нього є брат, з яким він дуже рідко спілкується та не знає де він зараз проживає в м. Олександрія. Оскільки в м. Олександрія немає роботи, то він їздить на заробітки. Зокрема, з квітня 2025 року по вересень 2025 року працював охоронцем в ТДВ «Яготинський маслозавод» в м. Яготин Київської області, де і проживав та в м. Олександрію повернувся на початку вересня 2025 року. Працював неофіційно.

Захисник підозрюваного також заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки наявність ризиків прокурором не доведена, підозрюваний має зареєстроване місце проживання, працює, хоча захист і не може підтвердити цього, оскільки він працює без офіційного працевлаштування, відтак вважала за можливе застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, або встановити йому заставу.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

10.09.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №0001525 щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

11.09.2025 року ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 187 КК України, а саме: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого в умовах воєнного стану.

Оскільки, поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, то суд бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, №182).

Внесене на розгляд слідчого судді клопотання, відповідає як вимогам ст. 184 КПК України, так і практиці застосування рішень Європейського суду з прав людини, оскільки обставини зафіксовані в протоколах слідчих дій: обшуку, допиту свідків, потерпілої, проведення слідчого експерименту, що в сукупності містять достатньо даних, які дають можливість зробити висновок про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. Від слідчого судді, на початковій стадії досудового розслідування, не вимагається визначати правильність кваліфікації, а також: достатність, належність, допустимість, достовірність доказів. Остаточною оцінкою доказів займається суд під час судового провадження. Для вирішення цього клопотання достатньо встановити наявність обґрунтованості пред`явленої підозри, що виконали слідчий з прокурором.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини 2 статті 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 не одружений, не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, до моменту затримання офіційно не працював. Зі слів, працював неофіційно протягом тривало часу у Київській області. Його мати тривалий час знаходиться за кордоном, а з братом, який проживає в м. Олександрія, стосунків практично не підтримує. Зазначене свідчить, що у підозрюваного відсутні міцні соціальні зв`язки за місце проживання у м. Олександрія Кіровоградської області.

При цьому, ОСОБА_5 зловживає алкогольними напоями, у зв`язку з чим перебуває на обліку в наркологічному диспансері в лікаря-нарколога з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності з 2015 року. З довідки КНП «»Олександрійська психіатрична лікарня КОР» вбачається, що підозрюваний звертався до лікаря-психіатра у 1995, 2003, 2016 роках у зв`язку з наслідками органічного ураження головного мозку з розладами особистості, поведінки та емоцій.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, яке є особливо тяжким злочином, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Суд враховує, що тяжкість покарання не є визначальним елементом при обранні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Разом з цим, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від суду, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року.

Отже ОСОБА_5 , усвідомлюючи ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення та суворість можливого покарання, а також не маючи міцних соціальних зв`язків за зареєстрованим місцем проживання, тривалий час перебував за межами Кіровоградської області, а відтак може без перешкод залишити своє місце проживання та переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що буде перешкоджати кримінальному провадженню (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного злочину поєднаного із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, то існує ризик того, що він буде незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні, з метою зміни ними своїх показань та уникнення кримінальної відповідальності (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

У підозрюваного відсутнє постійне та стабільне законне джерело одержання доходу чи/або заробітної плати. ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності (ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України) та відбував покарання у місця позбавлення волі, в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимостей. В той же час, ці обставини в сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що існує ризик вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілу, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Проте слідчим не доведено та належним чином не обґрунтовано наявність ризику того, що ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки в цьому випадку слідчий обмежився лише загальними формулюванням і в судовому засіданні не зміг розкрити зміст в чому саме може полягати таке перешкоджання кримінальному провадженню з боку підозрюваного.

Взявши до уваги дані, що характеризують особу підозрюваного, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків в місці його проживання, тривалий період перебування підозрюваного поза межами зареєстрованого місця проживання та межами Кіровоградської області, відсутність родини та утриманців, відсутність постійного місця роботи, антисоціальну поведінку підозрюваного, пов`язану зі зловживанням алкоголю, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винним у вчиненні злочину, слідчий суддя вважає, що відносно підозрюваного не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, через наявність ризиків, передбачених у пунктах 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У даному конкретному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу та необхідність забезпечення завдань кримінального провадження і завершення досудового розслідування по кримінальному провадженню (ст. 2 КПК України), які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

У разі обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім його процесуальних обов`язків і надасть йому змогу переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зазначені обставини виправдовують тримання ОСОБА_5 під вартою та вказують на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного для запобігання наведеним вище ризикам, на які вказали у клопотанні та в судовому засіданні слідчий і прокурор.

Стороною захисту не надано доказів того, що підстави та ризики, якими обґрунтовується обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не існують та не наведено доводів і не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави для застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.

Враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, слідчий суддя не визначає розмір застави у кримінальному проваджені, так як кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вчинено із погрозою застосуванням насильства (п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України).

За правилами ст. 209 КПК України моментом затримання ОСОБА_5 буде вважатись час, коли останній підкорюючись правомірному наказу працівника правоохоронного органу був вимушений прослідувати для проведення процесуальних дій з його участю, тобто 17 год 05 хв 10 вересня 2025 року, що підтверджується протоколом затримання підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів.

Згідно з частинами 3, 5 статті 115 КПК України при обчисленні строку днями, строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку; при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання чи взяття під варту.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 193, 194, 196, 197, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001525 від 10.09.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Початок строку тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 17 години 05 хвилин 10 вересня 2025 року.

Строк дії ухвали про застосування відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 08 листопада 2025 року включно.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошено 15 вересня 2025 року о 08 год 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1