Справа № 559/1264/25
Провадження № 1-кп/559/178/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника органу опіки та піклування ОСОБА_7 ,

представника ювенальної превенції Дубенського РВП ОСОБА_8 ,

педагога ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дубно кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000078 від 10.02.2025 стосовно:

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Варковичі Дубенського району Рівненської області, громадянина України, учня Спеціальної школи-інтернат смт.Мізоч, не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

ОСОБА_10 23 січня 2025 року в обідню пору доби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливі мотиви, з метою заволодіння грошовими коштами, під приводом надання допомоги ОСОБА_6 по здійсненню переказу грошових коштів, використовуючи власний планшетний пристрій марки «Lenovo», модель «TB300FU», сірого кольору, з наявним у ньому доступом до мережі Інтернет, встановив застосунок «Приват24» та в присутності ОСОБА_6 , який підтвердив вхід до його особистого кабінету в «Приват24», виконав вхід та отримав доступ до банківської картки № НОМЕР_1 та банківського рахунку IBAN НОМЕР_2 , відкритого в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_6 . Після чого ОСОБА_6 , побачивши, що банківські картки заблоковані, вирішив звернутись до відділення АТ КБ «Приват банк», однак ОСОБА_10 , отримавши доступ до банківської картки № НОМЕР_1 та банківського рахунку IBAN НОМЕР_2 , не здійснив вихід із особистого кабінету «Приват24» ОСОБА_6 . В подальшому, після того, як на планшетний пристрій марки «Lenovo», модель «TB300FU», сірого кольору, надійшло сповіщення про розблокування банківської картки № НОМЕР_1 та банківського рахунку IBAN НОМЕР_2 , які належать потерпілому, ОСОБА_10 здійснив вхід в особистий кабінет «Приват24» та отримав доступ до банківської картки № НОМЕР_1 та банківського рахунку IBAN НОМЕР_2 та шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, а саме: використовуючи мобільний додаток «Приват24», з персональними даними та від імені ОСОБА_6 з банківської картки № НОМЕР_1 , керуючись єдиним умислом, 23.01.2025 о 16:59 год. здійснив переказ грошових коштів в сумі 20100 грн. на банківську картку № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_11 .

Продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення грошових коштів з банківської картки, ОСОБА_10 23.01.2025 о 17:01 годині здійснив переказ грошових коштів в сумі 10050 грн. на банківську картку № НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_12 .

Продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення грошових коштів з банківської картки, ОСОБА_10 23.01.2025 о 17:03 год. здійснив переказ грошових коштів в сумі 29145 грн. на № НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_12 .

Продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення грошових коштів з банківської картки, ОСОБА_10 23.01.2025 о 17:04 год. здійснив переказ грошових коштів в сумі 20100 грн. на банківську картку № НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_12 .

Продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення грошових коштів з банківської картки, ОСОБА_10 23.01.2025 о 20:30 год. здійснив переказ грошових коштів в сумі 30050 грн. на банківську картку № НОМЕР_5 , яка належить ОСОБА_13 .

Продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення грошових коштів з банківської картки, ОСОБА_10 23.01.2025 о 21:19 год. здійснив переказ грошових коштів в сумі 25125 грн. на банківську картку № НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_12 .

Продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення грошових коштів з банківської картки, ОСОБА_10 23.01.2025 о 21:28 год. здійснив переказ грошових коштів в сумі 1306,53 грн. на банківську картку № НОМЕР_6 , яка належить ОСОБА_14 .

Продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення грошових коштів з банківської картки, ОСОБА_10 23.01.2025 о 22:38 год. здійснив поповнення свого абонентського номеру НОМЕР_7 на суму 164 грн.

В подальшому ОСОБА_10 розпоряджався викраденими грошовими коштами на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 135 876 гривень 53 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні вказав, що свою вину в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення визнає в повному обсязі, розкаюється. При цьому пояснив, що дійсно 23 січня 2025 року потерпілий попросив його купити хліба та пива, а в подальшому просив допомогти переказати грошові кошти з банківської картки потерпілого. ОСОБА_10 здійснив вхід у особистий кабінет ОСОБА_6 у банківському застосунку з власного мобільного пристрою, але не здійснив вихід з кабінету, внаслідок чого отримав доступ до банківського рахунку потерпілого. Після чого використовував грошові кошти потерпілого на власні потреби, здійснюючи перекази на картки знайомих, батька, зокрема, придбав скутер, телефон, віддав борг.

Окрім показів ОСОБА_10 , який в повному обсязі визнав свою вину, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, доведена повністю і сукупністю доказів, наданими стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні відповідно до ст. 94 КПК України.

Так, потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що у січні 2025 прохав у ОСОБА_10 допомогти з переказом грошових коштів з власної банківської карти, в результаті чого останній отримав доступ до особистого кабінету потерпілого у банківському за стосунку та викрав грошові кошти шляхом переказів іншим особам. Приблизно було викрадено 135 тис. грн.., з яких 6 000 грн. повернуто. ОСОБА_6 вказав, що пробачив обвинуваченого, не бажає, щоб його позбавляли волі, суворо карали, але наполягає на поверненні викрадених грошових коштів.

Вина обвинуваченого ОСОБА_10 підтверджується і сукупністю письмових доказів:

- Протоколом огляду речей від 12.02.2025, в ході я кого вилучено планшет, мобільний телефон та банківську картку, належні обвинуваченому;

- Протоколом огляду від 20.02.2025, в ході якого вилучено мопед, який обвинувачений придбав у ОСОБА_13 за викрадені кошти потерпілого.

- Протоколом огляду документів від 18.03.2025, в ході якого оглянуто додаток Приват24 потерпілого ОСОБА_6 щодо руху коштів по рахунку та встановлено, що з його картки 23.01.2025 відбулося списання грошових коштів на картки ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , додатками до протоколу огляду є платіжні інструкції на суму 135876,53 грн.

- Протоколом огляду документів від 21.03.2025, а саме банківських документів про рух коштів по рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_15 та ОСОБА_11 , в ході чого встановлено, що на їх картки здійснено зарахування коштів потерпілого

З досудової доповіді органу пробації про неповнолітнього обвинуваченого від 07.05.2025 вбачається, що орган пробації прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_10 без обмежень або позбавлення волі на певний строк з проходженням пробаційної програми.

Також судом досліджено характеризуючи дані щодо неповнолітнього ОСОБА_10 , в ході чого встановлено, що останній вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Згідно інформації Варковицької сільської ради дитина перебувала під впливом чинників, що можуть зумовити потрапляння в складні життєві обставини, сім`я перебувала під наглядом ССД.

ОСОБА_10 навчається у Мізоцькій школі-інтернат, на даний час мати позбавлена батьківських прав, батько мобілізований до ЗСУ.

Згідно характеристики Мізоцької школи-інтернат ОСОБА_10 є скромним, товариським, бере участь у життя класу, у виховних заходах, спортивному життя школи.

Згідно інформації Мирогощанської сільської ради родина обвинуваченого перебувала на обліку як така, що потрапила в складі життєві обставини, мати неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків.

Згідно характеристики Княгининської ЗОШ ОСОБА_10 навчався з 1 по 5 клас, мав добрий загальний розвиток, веселий, товариський, ввічливий, імпульсивний, підпадав під сторонній вплив, батьки мало приділяли увагу дитині

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Суд визнає належними та допустимими докази, які були досліджені в судових засіданнях, оскільки вони відповідають вимогам КПК України, порушень вимог ст.ст. 104, 106, 223 КПК України чи вимог ст.ст. 87, 99 КПК України не виявлено та стороною захисту не наведено.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких й узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Наведені докази в своїй сукупності поза всяким розумним сумнівом доводять факти того, що саме ОСОБА_10 скоїв інкримінований злочин за обставин, встановлених судом.

Даючи оцінку наведеним вище доказам у їх сукупності, суд визнає їх достовірними, оскільки вони відповідають фактичним обставинам у справі, узгоджуються між собою, взаємно доповнюючи один одного, здобуті слідством з дотриманням порядку, встановленого кримінально-процесуальним законодавством, і сумнівів в їх достовірності не викликають, а тому, з урахуванням їх, на підставі аналізу цих доказів, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_10 у скоєнні інкримінованого йому злочину доведена і дає підстави для винесення обвинувального вироку відносно останнього.

Таким чином, провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд приходить до висновку про те, що діяння кримінального правопорушення мало місце, дії ОСОБА_10 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Згідно зі ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_10 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують йому покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, про що зазначено і прокурором у обвинувальному акті.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_10 , не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до скоєного - його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, тобто пом`якшуючі покарання обставини, особу обвинуваченого, який є неповнолітнім, складні життєві обставини, характеризуючи матеріали, описані вище, думку сторін, висловлену у судовому засіданні та у судових дебатах, зокрема позицію потерпілого та прокурора. Також суд враховує, що шкоду потерпілому частково відшкодовано.

Разом з тим, згідно з вимогами ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Підставами призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, визначено дві групи обставин, які характеризують як вчинений злочин, так і особу винного, що мають враховуватися в їх сукупності, а саме: наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Тобто, принаймні одна з встановлених обставин має істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. У поєднанні з обставинами, які пом`якшують покарання, та з урахуванням даних про особу, які відповідним чином характеризують винуватого, зазначені чинники у своїй сукупності утворюють підставу для застосування положень ст. 69 КК України. Призначення більш м`якого покарання, ніж зазначене в санкції кримінально-правової норми, можливе лише в тому випадку, коли встановлені в справі обставини у своїй сукупності настільки істотно знижують ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Вищеперелічені обставини, на переконання суду, характеризують істотно знижений ступінь суспільної небезпеки ОСОБА_10 , а призначення йому навіть мінімального покарання в межах санкції статті Закону було би явно несправедливим.

З урахуванням наведеного, виходячи із сукупності всього вищезазначеного, приймаючи до уваги обставини кримінального провадження, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст.69 КК України покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки.

Таким чином суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_10 і цілком відповідатиме тяжкості вчиненого злочину та особі винного.

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів. Зокрема, враховуючи, що планшет марки «Lenovo» придбаний батьками обвинуваченого, який фактично позбавлений батьківського піклування, перебуває у школі-інтернату та потребує планшет для навчання, у тому числі дистанційного, суд вважає, що з урахуванням принципу гуманізму вказаний планшет слід залишити у користуванні ОСОБА_10 . У той же час скутер (мопед) марки «Viper EX50F» в порядку п.6 ч.9 ст.100 КПК України необхідно конфіскувати.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України з застосуванням ст.69 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки.

Покласти на ОСОБА_10 обов`язки, які передбачені п.п.1-3 ч.2, п.3 ч.3 ст.59-1 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Речові докази:

- планшетний пристрій марки «Lenovo», модель «TB300FU», мобільний телефон «Nubia», банківську карту № НОМЕР_3 , які відповідно до квитанції № 268 знаходяться у камері зберігання речових доказів Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області, - повернути ОСОБА_10 за належністю, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області № 559/604/25 від 14.02.2025;

- виписку про рух грошових коштів - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- мопед марки «Viper EX50F», який відповідно до квитанції № 66 знаходяться у камері зберігання речових доказів Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області, - конфіскувати, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області № 559/604/25 від 25.02.2025.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1