Провадження № 11-кп/4823/839/25
Категорія - ч.2 ст.307 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0003313 від 01.09.2023, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 серпня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка та жителька АДРЕСА_1 , заміжня, освіта вища, не працює, особа з інвалідністю ІІ групи, раніше не судима,

засуджена за ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки та покладено на неї обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 15535 грн. процесуальних витрат. Долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 19 вересня 2023 року, неподалік від будинку №180 по проспекту Миру в м. Чернігові, ОСОБА_8 придбала у невстановленої досудовим розслідуванням особи, шляхом отримання «закладки», особливо небезпечну психотропну речовину PVP, яку в подальшому незаконно, зберігаючи при собі, з метою подальшому збуту, перевезла на автомобілі служби «таксі» марки Renault Megane, р.н. НОМЕР_1 , до блок-посту №3 стаціонарний пост поліції «Новоселівка», що на виїзді з м. Чернігова.

20 вересня 2023 року, в період часу з 00:41 год по 00:59 год, на блок-посту №3 - стаціонарний пост поліції «Новоселівка», що на виїзді з м. Чернігова, під час огляду місця події працівниками поліції у ОСОБА_8 виявили та в подальшому вилучили 11 пакетиків та 3 згортки з речовинами, електронні ваги з нашаруванням речовини, які відповідно до висновку експерта №СЕ-19/125-23/10764-НЗПРАП від 05.10.2023 містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-петан-1-он), загальною масою 10,7865 г, що є великим розміром, які ОСОБА_8 незаконно придбала, зберігаючи при собі, перевозила на автомобілі служби «таксі» марки «Renault Megane», р.н. НОМЕР_1 , з метою подальшого збуту.

Крім того, ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, у невстановлений досудовим розслідуванням особи придбала шляхом отримання «закладки», неподалік будинку №180 по просп. Миру в м. Чернігові, особливо небезпечну психотропну речовину PVP, яку в подальшому, зберігаючи при собі, перенесла до квартири за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , де незаконно зберігала до 23.09.2023 з метою подальшого збуту.

23 вересня 2023 року ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, з корисливих мотивів, перебуваючи біля квартири АДРЕСА_2 , незаконно збула за 300 грн особі, яка була залучена для оперативної закупівлі психотропних речовин у якості покупця під легендованими анкетними даними « ОСОБА_10 », згорток з кристалоподібною речовиною, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/125-23/10636-НЗПРАП від 28.09.2023 містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-петан-1-он), масою 0,437 г.

Окрім того, ОСОБА_8 та особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, діючи умисно, за попередньою змовою, з корисливих мотивів, у невстановлений досудовим розслідуванням особи придбали у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб особливо небезпечну психотропну речовину PVP з метою її подальшого збуту.

Так, особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, діючи умисно, попередньо домовившись про збут психотропних речовин із ОСОБА_8 , за вказівками останньої, з корисливих мотивів, 30 жовтня 2023 року о 17 год. 47 хв., у квартирі АДРЕСА_3 , незаконно збула за 250 грн особі, яка була залучена для оперативної закупівлі психотропних речовин у якості покупця під легендованими анкетними даними « ОСОБА_10 », два пакетики з кристалоподібною речовиною, яка відповідно висновку експерта №СЕ-19/125-23/11989-НЗПРАП від 31.10.2023 містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-петан-1-он), загальною масою 0,319 г.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 та особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, діючи умисно, повторно, за попередньою змовою, з корисливих мотивів, у невстановленої досудовим розслідуванням особи придбали у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб не менше семи пакетиків та двох згортків особливо небезпечної психотропної речовини PVP з метою її подальшого збуту.

Так, особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, діючи умисно, попередньо домовившись про збут психотропних речовин із ОСОБА_8 , повторно, з корисливих мотивів, за вказівками останньої, 31 жовтня 2023 року о 16 год. 21 хв., у квартирі АДРЕСА_3 , незаконно збула за 250 грн особі, яка була залучена для оперативної закупівлі психотропних речовин у якості покупця під легендованими анкетними даними « ОСОБА_10 », частину психотропної речовини, у вигляді пакетику з кристалоподібною речовиною, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/125-23/12015-НЗПРАП від 01.11.2023 містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-петан-1-он), загальною масою 0,3736 г.

31 жовтня 2023 року, в період часу з 20:32 год по 22:35 год, під час обшуку квартири АДРЕСА_3 у особи, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, працівники поліції виявили та в подальшому вилучили придбані за попередньою змовою із ОСОБА_8 6 пакетиків та 2 згортки з речовинами, паличку з нашаруванням речовини, які відповідно до висновків експертів №СЕ-19/125-23/12192-НЗПРАП від 07.11.2023, №СЕ-19/125-23/12186-НЗПРАП від 09.11.2023 містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-петан-1-он), загальною масою 6,9171 г, що є великим розміром, які особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, за вказівками ОСОБА_8 незаконно зберігала за місцем свого мешкання з метою збуту.

Також, ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, придбала у невстановленої досудовим розслідуванням особи шляхом отримання «закладки» 31 жовтня 2023 року неподалік від будинку №180 по проспекту Миру в м. Чернігові, особливо небезпечну психотропну речовину PVP, яку в подальшому незаконно, зберігаючи при собі перенесла за місцем свого мешкання: АДРЕСА_1 , де зберігала її до 31.10.2023 з метою подальшого збуту.

31 жовтня 2023 року, в період часу з 19:10 год по 21:51 год, під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , працівники поліції у ОСОБА_8 виявили та в подальшому вилучили 20 пакунків з речовинами, 2 медичні шприці з рідинами, ложку з нашаруванням речовин, які відповідно висновків експертів №СЕ-19/125-23/12180-НЗПРАП від 08.11.2023, №СЕ-19/125-23/12178-НЗПРАП від 08.11.2023, №СЕ-19/125-23/12176-НХПРАП від 08.11.2023, №СЕ-19/125-23/12179-НЗПРАП від 06.11.2023, №СЕ-19/125-23/12183-НЗПРАП від 06.11.2023, №СЕ-19/125-23/12184-НЗПРАП від 06.11.2023 містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-петан-1-он), загальною масою 12,2796 г, що є великим розміром, які ОСОБА_8 незаконно придбала та зберігала за місцем свого мешкання з метою збуту.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини ОСОБА_8 та кваліфікацію її дій, просив скасувати вирок місцевого суду та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченій покарання за ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років, з конфіскацією всього майна. Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту її затримання на виконання вироку суду. В обґрунтування скарги послався на безпідставне, без належного мотивування, призначення ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, та звільнення її від відбування призначеного покарання, на підставі ст.75 КК України. Прокурор зазначає, що призначаючи обвинуваченій покарання із застосуванням ст.69 КК України та звільняючи від його відбування, місцевий суд урахував ті самі обставини, які пом`якшують покарання, що є недопустимим. Зокрема, посилання суду при застосуванні ст.75 КК України на відсутність негативних наслідків від правопорушення є безпідставним, так як сам по собі факт збуту наркотичних засобів несе особливу суспільну небезпечність, незалежно від того яким чином цю незаконну діяльність було викрито. Належна посткримінальна поведінка ОСОБА_8 та її запевнення у готовності понести покарання не є належним обґрунтуванням можливості застосування ст.75 КК України, так як ухилення від явки до суду чи вчинення нових кримінальних правопорушень було б підставою для обрання їй запобіжного заходу, пов`язаного з ізоляцією від суспільства. Вказує, що перебування в обвинуваченої на утриманні матері-пенсіонерки з інвалідністю не завадило їй вчинити тяжкі корисливі злочини. Проходження лікування від наркотичної залежності має правові наслідки при кваліфікації дій особи чи призначенні покарання за вчинення правопорушення, передбаченого ст.309 КК України, проте ОСОБА_8 вчинила п`ять кримінальних правопорушень, які кваліфіковані за ч.2 ст.307 КК України. Зазначає, що судом залишено поза увагою, що ОСОБА_8 вчинила тяжкі злочини за попередньою змовою, не взято до уваги конкретні обставини справи, характер та кількість протиправних дій винної, кількість збутих психотропних речовин, а також їх обсяг, який готувався до збуту, що свідчить про її антисоціальну поведінку та небезпечність для суспільства.

В змінах та доповненнях до апеляційної скарги прокурор просив скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.307 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років, з конфіскацією майна. На підставі ч.7 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк перебування її під цілодобовим домашнім арештом з 30.11.2023 по 29.12.2023, з розрахунку - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу частково; обвинувачену ОСОБА_8 та її захисника, котрі просили вирок суду першої інстанції залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які її засуджено, та кваліфікація її дій в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються.

Також колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості, не заслуговують на увагу, з наступних міркувань.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно зі ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покаранням та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Положеннями ч.1 ст.69 КК України, передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною 3 статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Призначене ОСОБА_8 покарання за вчинене нею кримінальне правопорушення зазначеним вище вимогам відповідає, воно є пропорційним характеру скоєних дій, їх небезпечності, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, призначаючи ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, та звільняючи від його відбування з випробуванням, на підставі ст.75 КК України, місцевий суд, разом зі ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, врахував також дані про особу обвинуваченої й всі інші обставини, які впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

Мотивуючи свої висновки щодо обраного ОСОБА_8 розміру покарання, місцевий суд узяв до уваги, що остання щиро розкаялась в скоєному та активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, а також у розкритті злочинної діяльності іншої особи щодо вчинення кримінального правопорушення; стан здоров`я обвинуваченої, яка є особою з інвалідністю ІІ групи.

Вказані вище обставини місцевий суд обґрунтовано визнав такими, що пом`якшують покарання обвинуваченої та у сукупності з відсутністю даних щодо притягнення її до адміністративної та кримінальної відповідальності, негативних характеристик та перебування на її утриманні матері-пенсіонерки, яка є особою з інвалідністю ІІ групи, істотно знижують ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, згідно з якими виправлення ОСОБА_8 можливе без її ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

При цьому, жодних обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченої ОСОБА_8 , у цьому кримінальному провадженні ні судом, ні органом досудового розслідування встановлено не було.

Отже, беручи до уваги конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , відсутність обставин, які обтяжують покарання; особу обвинуваченої; місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість призначення ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, та зі звільненням її від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, на підставі ст.75 КК України, що буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки її перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Відтак, доводи апелянта про м`якість призначеного ОСОБА_8 покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Водночас, щодо доводів апелянта про невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до ст.416 КПК України, при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

Як убачається з матеріалів справи, у цьому кримінальному провадженні ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 17 квітня 2025 року попередній вирок від 24 січня 2025 року, яким ОСОБА_8 було засуджено за ч.2 ст.307 КК України до покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років; та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки, був скасований за апеляційною скаргою прокурора лише у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. При цьому, суд апеляційної інстанції, призначаючи новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, не вказав на необхідність призначення більш тяжкого покарання ОСОБА_8 ніж позбавлення волі на строк 5 років, із застосуванням положень ст.ст.69, 75 КК України, у випадку якщо під час нового розгляду в суді першої інстанції її винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, буде доведено в установленому законом порядку.

Згідно з правовим висновком Об`єднаної палати Верховного Суду, який викладено у постанові від 23.09.2019 у справі №728/2724/16-к, частина 2 статті 416 КПК України визначає вичерпний перелік випадків, коли при новому розгляді суд першої інстанції може застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання, а саме лише за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання. При цьому положення ч.2 ст.415 КПК України не слід розглядати як такі, що дозволяють зробити виключення з указаного правила.

Отже, при новому розгляді кримінального провадження суд першої інстанції, виходячи з вимог ч.2 ст.416 КПК України, був позбавлений можливості застосувати щодо ОСОБА_8 посилення покарання, та, ухвалюючи вирок, діяв у межах наданих йому повноважень і дотримався встановлених законом процесуальних обмежень щодо недопустимості погіршення становища обвинуваченої, з чим погоджується і колегія суддів.

Порушень місцевим судом під час розгляду кримінального провадження вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407, 416, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 серпня 2025 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4