У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника третьої особи,

щодо майна якого вирішується

питання про арешт адвоката ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якого вирішується питання про арешт, адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 03 жовтня 2025 року про арешт майна.

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 03 жовтня 2025 року клопотання прокурора задоволено. Накладено арешт на майно, вилучене під час проведення санкціонованого обшуку 23.09.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , з приміщенням гаражу № НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_7 , а саме:

- 16600 доларів, номіналом по 50 доларів у кількості 2 шт. та номінал 100 доларів у кількості 165 шт.; 700 євро, номіналом 200 євро у кількості 3 шт. та номіналом 50 євро у кількості 2 шт.; 6100 грн, номіналом 200 грн у кількості 30 шт. та номіналом 100 грн у кількості 1 шт., які поміщено до сейф-пакету PSP 2015923;

- мобільний телефон iPhone 12 imei1- НОМЕР_2 imei2 НОМЕР_3 , поміщено до сейф-пакету PSP2015921;

- чорнові записи у кількості 3 шт., поміщено до сейф-пакету PSP2015922;

- ноутбук марки «Lenovo» разом з зарядним пристроєм, поміщено до сейф-пакету PSP4043658.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, адвокат ОСОБА_6 , просить ухвалу слідчого судді про накладення арешту майно скасувати.

Вважає, що слідчим суддею порушено вимоги ст. 172 КПК України, оскільки арешт на майно накладено лише через 10 днів після фактичного їх вилучення.

Зазначає, що слідчий суддя в обґрунтування арешту особистих речей та майна ОСОБА_8 вказує лише на можливі протиправні дії завідувача навчально-методичного кабінету кафедри морського та господарського права Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова ОСОБА_9 , які ніяким чином не пов`язані з ОСОБА_8 , а отже очевидно, що вилучені речі та майно не можуть бути ні знаряддям злочину, ні містити інформацію про злочин.

Крім того, дозвіл на проведення обшуку слідчим суддею було надано для відшукання конкретних грошових коштів, які були використані під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, а саме :

-РВ19940011 В номіналом сто доларів США;

-РВ 19940012 В номіналом сто доларів США;

-РВ 19940013 В номіналом сто доларів США;

-QК 32850402 В номіналом сто доларів США;

-МВ 33964950 S номіналом сто доларів США;

-РН 85985988 В номіналом сто доларів США;

-QА 33481080 А номіналом сто доларів СІНА;

-LD 14123588 В номіналом сто доларів США;

-QК 32959194 А номіналом сто доларів США;

-QL 68477055 А номіналом сто доларів США/

Втім, вказаних вище грошових коштів, за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 виявлено не було.

На думку апелянта, слідчим вилучено особисті грошові кошти, які ОСОБА_8 отримала від своєї покійної свекрухи, як гарантію того, що вона доглядатиме за нею, та забезпечить лікування її онуку ОСОБА_10 . На лікування сина ОСОБА_8 потрібно витратити не менше 221208 грн, які були вилучені в неї та безпідставно арештовані слідчим суддею.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, що було вилучене 23.09.2025 в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у приміщенні гаражу № НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_7 .

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000956 від 04.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Прокурор посилався на те, що вищевказані речі є матеріальними об`єктами, які ймовірно були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом

23.09.2025 на підставі ухвали слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , з приміщенням гаражу № НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_7 , виявлено та вилучено зазначене майно.

Задовольняючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя дійшов висновку, що зазначене у клопотанні майно є речовими доказами, оскільки відповідає критеріям, зазначеним уст.98 КПК України є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, могло бути об`єктом кримінально протиправних дій, а тому згідно ч.3 ст.170 КПК України підлягає арешту.

Крім того, може підлягати конфіскації або спеціальній конфіскації.

Позиції учасників судового розгляду.

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, адвокат ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримала.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів встановив таке.

Положення закону, якими керувався суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 зазначеної статті, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали.

Всупереч доводам апелянта, колегія суддів зазначає, що приймаючи рішення про накладення арешту на майно, слідчий суддя достатньо мотивував рішення, врахувавши мету накладення арешту.

Майно, на яке накладено арешт, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, є речовим доказом у кримінальному провадженні згідно постанови слідчого про визнання речовими доказами від 23.09.2025.

Крім того, слідчий суддя встановив, що майно може підлягати конфіскації або спеціальній конфіскації.

За такого, висновки слідчого судді про необхідність накладення арешту на зазначене майно є вмотивованими.

Накладення арешту сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування. Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності колегія суддів не вбачає.

Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання, як накладення арешту на майно.

Прокурором доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права особи, і саме за таких умов може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся з клопотанням про накладення арешту на вказане майно.

Що стосується доводів апелянта про належність грошових коштів ОСОБА_8 , колегія суддів зазначає, що у даному провадженні арешт накладено на майно, оскільки є достатні підстави вважати, що грошові кошти здобуті злочинним шляхом.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді, про що просить захисник, не встановлено.

Ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 407, 422, 424, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якого вирішується питання про арешт, адвоката ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 03 жовтня 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3