УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2025 Справа №607/23729/25 Провадження №1-кс/607/6754/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого СУ УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_5 погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000008 від 10.02.2025, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон Херсонської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше не судимому

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СУ УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_5 за погодженням із прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді, в рамках кримінального провадження № 0000008 від 10.02.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , без визначення розміру застави.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом УСБУ в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000008 від 10.02.2025, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Як зазначає слідчий, досудовим розслідуванням встановлено, що не пізніше жовтня 2024 року у громадянина України ОСОБА_6 , як радикально налаштованої проти дій органів державної влади України особи, виник злочинний умисел вступити до складу збройних формуваннях держави-агресора та надати таким формуванням допомогу у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань.

При цьому, ОСОБА_6 було відомо, що 24.02.2022 президент рф ОСОБА_7 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч нормам міжнародного гуманітарного права та вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів зс рф на територію України.

Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці зс рф, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях і здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та окупацію частин зазначеної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

З метою протидії збройній агресії російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб введено воєнний стан, який продовжено у визначеному законом порядку та діє на даний час.

У свою чергу, громадянин України ОСОБА_6 , реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, при невстановлених у ході досудового розслідування обставинах, 11.10.2024 добровільно уклав з міністерством оборони російської федерації контракт про проходження військової служби в збройних силах рф.

Після вступу ОСОБА_6 до збройних сил російської федерації, він почав використовувати позивний « ОСОБА_8 ». При цьому, ОСОБА_6 було забезпечено форменим одягом з відповідними знаками розрізнення та символікою, вогнепальною зброєю, засобами захисту та зв`язку.

Надалі, у період часу з жовтня по листопад 2024 року, ОСОБА_6 , як стрілок мотострілкових військ збройних сил російської федерації з метою незаконного захоплення українських територій, спільно з іншими окупаційними військами, брав участь у веденні бойових дій проти військовослужбовців Збройних Сил України поблизу м. Бахмута Донецької області.

В подальшому, у період часу з листопада 2024 року по 2025 рік, точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, громадянин України ОСОБА_6 як оператор дронів підрозділу безпілотних літальних апаратів збройних сил російської федерації, перебуваючи на території Курської області рф, у відповідності до своїх функціональних обов`язків, відповідав за успішне виконання бойових завдань з протидії підрозділам Збройних Сил України, охорону об`єктів на підконтрольних зс рф територіях, здійснював повітряну розвідку, шукав та виявляв позиції, техніку, укріплення та скупчення особового складу українських військовослужбовців.

Продовжуючи свої злочинні дії, з 2025 року, точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, по 19.09.2025, ОСОБА_6 перебуваючи на посаді регулювальника зс рф, та фактично виконуючи обов`язки діловода військової частини № НОМЕР_1 зс рф, з метою організації належного функціонування вказаного військового підрозділу держави-агресора та ведення ним бойових дій проти військовослужбовців ЗСУ, забезпечував ведення службової документації даної військової частини, в тому числі щодо її бойового і чисельного складу, бойових розпоряджень, списання майна та іншого.

Отже, громадянин України ОСОБА_6 , з 11.10.2024 по 19.09.2025, проходив добровільну службу у збройних формуваннях держави-агресора, в тому числі у військовій частині № НОМЕР_1 зс рф, і тим самим надавав вказаним формуванням допомогу у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України.

Окрім того, досудовим слідством встановлено, що 11.10.2024, ОСОБА_6 вчинив державну зраду в умовах воєнного стану.

Так, згідно із Конституції України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Діючи всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права та вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), президент російської федерації ОСОБА_7 , спільно з іншими невстановленими на цей час досудовим розслідуванням представниками влади рф, спланували, підготували і розв`язали агресивні воєнні дії проти України.

З метою протидії збройній агресії російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб введено воєнний стан, який продовжено у визначеному законом порядку та діє на даний час.

При цьому, у відкритій військовій агресії проти України широкомасштабно застосовувалися збройні сили рф із залученням незаконних збройних, воєнізованих формувань.

У свою чергу, на ОСОБА_6 , як громадянина України, згідно із ст. 65 Конституції України, покладено обов`язок здійснювати захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України. У відповідності до частин 2, 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ, військовий обов`язок громадянина України може бути реалізований шляхом проходження військової служби виключно у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях, а також правоохоронних органах спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Тобто, у разі збройної агресії проти України з боку рф, ОСОБА_6 зобов`язаний здійснювати захист держави Україна шляхом виконання військового обов`язку виключно у складі сил оборони України, утворених відповідно до законів України.

Водночас, свідомо порушуючи свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, діючи в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 , будучи громадянином України, усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, вирішив взяти участь у бойових діях на боці ворога - російської федерації і вступити в стан розташування його військ - збройних сил рф для сприяння в спричиненні шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

З цією метою, ОСОБА_6 при невстановлених у ході досудового розслідування обставинах, 11.10.2024 добровільно уклав з міністерством оборони російської федерації контракт про проходження військової служби в збройних силах рф.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_6 з 11.10.2024 свідомо порушуючи свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, діючи в період збройного конфлікту, в умовах військового стану, усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, фактично перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану.

Після вступу ОСОБА_6 до збройних сил російської федерації, він почав використовувати позивний « ОСОБА_8 ». При цьому, ОСОБА_6 було забезпечено форменим одягом з відповідними знаками розрізнення та символікою, вогнепальною зброєю, засобами захисту та зв`язку.

У подальшому, в період 11.10.2024 по 19.09.2025 ОСОБА_6 , діючи на боці ворога держави-агресора рф, у складі збройних сил російської федерації, у тому числі військової частини № НОМЕР_1 , та перебуваючи на посадах стрілка, оператора безпілотного літального апарату, регулювальника (писаря), перебуваючи поблизу м. Бахмута Донецької області, а також на території Курської області рф, у відповідності до своїх функціональних обов`язків:

- виконував вказівки та накази командирів з числа військовослужбовців збройних сил рф, які були за званням чи посадою вище;

- відповідав за успішне виконання бойових завдань з протидії підрозділам Збройних Сил України

- здійснював охорону об`єктів на підконтрольних зс рф територіях;

- здійснював повітряну розвідку, шукав та виявляв позиції, техніку, укріплення та скупчення особового складу ЗСУ;

- забезпечував ведення службової документації збройних сил російської федерації;

- під час несення служби у військовій польовій камуфльованій формі зразка збройних сил рф, відкрито носив при собі вогнепальну зброю.

При цьому, ОСОБА_6 , перебуваючи та діючи у складі збройних сил російської федерації, у тому числі військової частини № НОМЕР_1 , на посадах стрілка, оператора БПЛА, регулювальника (писаря), усвідомлював, що в умовах введеного на території України воєнного стану, триваючої відкритої військової агресії рф проти України, здійснення її збройними силами інтенсивних ракетно-бомбових ударів та артилерійських обстрілів по військових і цивільних об`єктах на всій території України, окупації її територій, він своїми умисними діями на боці рф як держави-агресора брав активну участь у військовій агресії проти України, діяв на боці ворога на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності і недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Отже, ОСОБА_6 починаючи з 11.10.2024 по 19.09.2025 брав активну участь у військовій агресії проти України і тим самим вчинив державну зраду в формі переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчиненого в умовах воєнного стану, та діяв на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

З огляду на наведене слідчий вважає, що у кримінальному провадженні № 0000008 від 10.02.2025 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

24.10.2025 ОСОБА_6 , в порядку ст. 135 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

12.11.2025 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук. Здійснення розшуку підозрюваного доручено співробітникам ГВ ЗНД УСБУ в Тернопільській області.

Слідчий зазначає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених

ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, в тому числі під час досудового розслідування, шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази того, що підозрюваний може вчинити дії, які містять ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Враховуючи характер вищевказаних злочинів та покарання у вигляді позбавлення волі, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його судом винуватим, є всі підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконними засобами впливати на свідків у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначених кримінальних правопорушень, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

На даний час, підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування та суду, знаходиться на території російської федерації, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, а відтак притягнути ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому чинним кримінальним процесуальним законодавством, неможливо.

З урахуванням викладених обставин, слідчий вважає жоден інший більш м`який запобіжний захід, крім виключного запобіжного заходу тримання під вартою, не зможе забезпечити запобігання існуючим ризикам та виконання завдань кримінального провадження, а тому просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з мотивів, у ньому наведених та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 , в судовому засіданні зазначила, що не мала змоги поспілкуватись із підозрюваним, проте клопотання оформлене процесуально правильно та відповідає вимогам КПК України, а тому вона покладається на думку суду, щодо вирішення клопотання.

Вказане клопотання у відповідності до ч. 6 ст.193 КПК України розглядається за відсутності підозрюваного ОСОБА_6 .

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання, додані до нього матеріали слідчий суддя приходить до наступного висновку:

Нормами ч.1 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований, зокрема до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.ч. 1 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання, репутацію та майновий стан , наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини , ризик продовження чи повторення протиправної поведінки (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що слідчими СВ УСБУ в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000008 від 10.02.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

В ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 24.10.2025 ОСОБА_6 в порядку ст. 135 КПК України та ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Так, 30.10.2025 через засіб масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження «Урядовий кур`єр» та 27.10. 2025 через офіційний веб-сайт Офісу Генерального прокурора, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання, довели наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

На думку слідчого судді, обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_6 та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме:

-протокол огляду від 03-04.07.2025;

-протокол огляду від 26.06.2025;

-протокол огляду від 04.07.2025;

-протокол огляду від 17-20.06.2025;

-протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтролю особи від 25.09.2025;

-протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину від 25.09.2025;

-висновок експерта № СЕ25-2/Л/1/5 від 03.11.2025, за результатом проведення портретної експертизи.

Відповідно до змісту рішень Європейського суду з прав людини («Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994р., «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року»), факти які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для висунення обвинувачення чи винесення обвинувального вироку. Достатньо щоб вони могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

З урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий, звертаючись з клопотанням про обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор - при розгляді клопотання довели наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, що на даний час існують ризики зазначенні у клопотанні слідчого, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконними засобами впливати на свідків у кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, що виправдовує обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, за одне з яких передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна. Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Окрім цього, 30.10.2025 через засіб масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження «Урядовий кур`єр» та 27.10.2025 через офіційний веб-сайт Офісу Генерального прокурора, ОСОБА_6 викликано на 05.11.2025, 06.11.2025, 07.11.2025 до слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області для допиту як підозрюваного та проведення інших слідчих та процесуальних дій за участі підозрюваного. Однак, будучи належним чином повідомленим про виклик, ОСОБА_6 до слідчого відділу не з`явився, про причини неявки не повідомив.

У зв`язку із тим, що ОСОБА_6 ухиляється від слідства та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності та відповідно до матеріалів кримінального провадження, постійно перебуває на території російської федерації та не з`являється без поважних причин на виклики слідчого, будучи належним чином повідомленим, постановою старшого слідчого СВ УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_5 від 12.11.2025 ОСОБА_6 оголошено у регіональний, державний та міжнародний розшук, відомості про що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відтак слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду має місце у даному випадку, оскільки матеріали досудового розслідування дають достатні та безсумнівні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 умисно переховується від слідства та суду на території російської федерації, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені ним кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Так само, слідчий суддя вважає, доведеним і ризик того, що ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як ОСОБА_6 вчинив дії на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, а саме, перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту, вчиненого в умовах воєнного стану, а також добровільно прийняв участь в збройних формуваннях держави-агресора та надання таким формуванням допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, відтак у нього можуть зберігатися об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Оцінюючи ризик впливу на свідків у даному кримінальному провадженні слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 на даний час переховується від органів досудового розслідування та суду на території російської федерації, а відтак може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, а беручи до уваги те, що згідно зі ст. 23 КПК України доказове значення матимуть показання цих осіб, отримані безпосередньо судом саме під час судового розгляду кримінального провадження, на думку слідчого судді підозрюваний може чинити тиск, а також схиляти свідків до дачі неправдивих показів на свою користь, відмови від участі у кримінальному провадженні.

Також, слідчий суддя вважає доведеним ризик, що підозрюваний може вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, так як ОСОБА_6 радикально налаштований проти дій органів державної влади України, постійно проживає на території російської федерації, а у період з 11.10.2024 по 19.09.2025 брав активну участь у військовій агресії проти України.

Відтак слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим у клопотанні, а прокурором в судовому засіданні доведено, а стороною захисту не спростовано, що у даному кримінальному провадженні, з метою виконання підозрюваним покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного засобу ОСОБА_6 , слідчим суддею не досліджується можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, оскільки тримання під вартою, це єдиний запобіжний захід, передбачений в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України. Питання про більш м`який запобіжний захід відносно підозрюваногостає предметом дослідження при застосуванні запобіжного заходу після її затримання і доставлення до слідчого судді.

За встановлених обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є обґрунтоване і доведене, а обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в даному випадку відповідатиме обставинам вчиненого кримінального правопорушення і на даному етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує таке втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України строк дії такої ухвали не зазначається.

Також слідчий суддя при постановленні ухвали враховує положення абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України, де зазначено, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, який перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

У зв`язку із наведеним, клопотання старшого слідчого СУ УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_5 погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 слід задовольнити, обравши підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.29 Конституції України, ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 198, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_5 погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання підозрюваному ОСОБА_6 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СУ УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_5 .

Питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід розглядається слідчим суддею після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1