ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/377/25 Справа № 197/1518/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000570за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 11.07.2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Семенівка Бердичівського району Житомирської області, громадянина України, не судимого в силу ст. 89 КК України, одруженого, з середньо-технічною освітою, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , без зареєстрованного та фактичного місця проживання, ідентифікайний номер: НОМЕР_2

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1 КК України та призначено покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі; ч. 1 ст. 129 КК України та призначено покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі; ч. 1 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, -

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за вчинення злочинів за таких обставин.

ОСОБА_7 в порушення вимог ст. 178 Цивільного кодексу України, п.п. 2.1, 2.3.2, 13.1, 14.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року, п. 2 додатку № 1 до Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, тобто бажаючи їх настання, наприкінці 2022 року в невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи в лісосмузі неподалік від смт. Радушне Криворізького району Дніпропетровської області, знайшов короткоствольну вогнепальну зброю однозарядний пістолет для стрільби патронами кільцевого запалення калібру 5,6 мм та шість патронів калібром 5,6-мм до нього, тим самим незаконно їх придбав шляхом привласнення знайденого та незаконно переніс за місцем свого мешкання, котре розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , сховав у гаражі, де почав незаконно їх зберігати без передбаченого законом дозволу. Крім того, ОСОБА_7 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 солдатом резерву резервного взводу 64 запасної роти у військовому званні «солдат», в листопаді 2022 року, перебуваючи в лісосмузі неподалік від смт. Радушне Криворізького району Дніпропетровської області, розуміючи та усвідомлюючи в повній мірі протиправність та караність своїх дій, продовжуючи свій кримінально протиправний умисел, направлений на незаконне носіння, зберігання, придбання бойових припасів, не маючи передбаченого законом дозволу, знайшов корпус гранати типу РГД-5 і запал типу УЗРГМ-2 з маркуванням "583", тим самим незаконно їх придбав шляхом привласнення знайденого та незаконно переніс їх за місцем свого мешкання, котре розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , сховав в гаражі, де почав незаконно їх зберігати без передбаченого законом дозволу. Окрім цього, в грудні 2022 року ОСОБА_7 , перебуваючи на учбовому полігоні в м. Новомосковськ Дніпропетровської області, розуміючи та усвідомлюючи в повній мірі протиправність та караність своїх дій, продовжуючи свій кримінально протиправний умисел, направлений на незаконне носіння, зберігання, придбання бойових припасів, не маючи передбаченого законом дозволу, знайшов шістдесят шість патронів калібром 5,45-мм, тим самим незаконно їх придбав та незаконно переніс їх за місцем свого мешкання, котре розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , сховав в гаражі, де почав незаконно їх зберігати без передбаченого законом дозволу.

Так, 07.11.2023 р. в період часу з 17:44 год. по 19:07 год. проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_7 , а саме у гаражі на території будинку АДРЕСА_1 , під час проведення якого з лівої сторони у навісній шафі у сумці чорного кольору вилучено патрони калібру 5,45 у кількості 66 штук, патрони калібру 5,6 мм у кількості 5 штук, корпус гранати РГД 5, підривач УЗРГМ - 2 з маркуванням "583", короткоствольну вогнепальну зброю однозарядний пістолет для стрільби патронами кільцевого запалення калібру 5,6 мм, патрон калібру 5,6 мм у кількості 1 шт., який знаходився у стволі вищевказаного пістолету, які ОСОБА_7 незаконно умисно придбав, зберігав, носив при собі без передбаченого законом дозволу.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/104-23/40814-БЛ від 13.11.2023мр. надані шістдесят шість патронів, вилучених 07.11.2023 р. в ході обшуку гаражу на території будинку АДРЕСА_1 , виготовлені промисловим способом і є боєприпасами 5,45-мм проміжними патронами зразка 1974 року, призначеними для стрільби з бойової нарізної вогнепальної зброї: автоматів «АК-74», «АКС- 74», «АКС-74У», ручних кулеметів «РПК-74» та їх модифікацій та придатні до стрільби.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/104-23/40813-БЛ від 15.11.2023 р. п`ять патронів, вилучених 07.11.2023 р. в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 , а саме у гаражі на території буд. АДРЕСА_1 , є боєприпасами 5,6-мм спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення промислового виготовлення до нарізної спортивно-мисливської зброї калібру 5,6 мм (гвинтівок ТОЗ-8, ТОЗ-12, карабінів ТОЗ-78- 01, пістолетів Марголіна, ІЖ-34, та ін.) та придатні до стрільби, окрім цього один патрон, вилучений там же, є боєприпасом 5,6-мм спортивно-мисливськими патроном кільцевого запалення промислового виготовлення до нарізної спортивно-мисливської зброї калібру 5,6 мм (гвинтівок ТОЗ-8, ТОЗ-12, карабінів ТОЗ-78-01, пістолетів Марголіна, ІЖ-34, та ін.) та придатний до стрільби.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/104-23/41475-ВТХ від 20.11.2023 р. наданий на дослідження предмет (вилучений в ході обшуку 07.11.2023 р.) є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом осколкової наступальної ручної гранати РГД-5, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та придатний для здійснення вибуху, окрім цього наданий на дослідження предмет (вилучений в ході обшуку 07.11.2023 р.) є модернізованим уніфікованим запалом ручних гранат типу УЗРГМ-2, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв та придатний для здійснення вибуху.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/104-23/40811-БЛ від 14.11.2023 р. пристрій, вилучений 07.11.2023 р. під час проведення обшуку у гаражі на території будинку АДРЕСА_1 , є короткоствольною вогнепальною зброєю однозарядним пістолетом, виготовленим саморобним способом для стрільби патронами кільцевого запалення калібру 5,6 мм. Пістолет для проведення пострілів придатний.

Крім цього, ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , солдатом резерву резервного взводу 64 запасної роти у військовому званні «солдат», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч інтересам служби, в порушення вимог ст. 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 35-38, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 р., ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999 р. та Військової присяги, статті 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, 05.11.2023 р. приблизно о 20 годині 30 хвилин, знаходячись в приміщенні гаражу, розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_1 , на підставі особистої неприязні до ОСОБА_10 , тримаючи в своїй руці короткоствольну вогнепальну зброю однозарядний пістолет, виготовлений саморобним способом для стрільби патронами кільцевого запалення калібру 5,6 мм, направив його в обличчя до носу ОСОБА_10 , погрожував словесно їй вбивством, при цьому натискаючи на спусковий гачок вказаного пістолету, тим самим підтверджуючи готовність до вчинення насильницьких дій, чим створив для ОСОБА_10 реальні підстави побоюватись здійснення цієї погрози.

Крім цього, ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , солдатом резерву резервного взводу 64 запасної роти, у військовому званні «солдат», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч інтересам служби, в порушення вимог ст. 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 35-38, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 р., ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарною статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551XIV від 24.03.1999 р. та Військової присяги, статті 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», в період часу з грудня 2022 року по листопад 2023 року систематично вчиняв домашнє насильство стосовно дружини та малолітніх дітей за таких обставин.

Так, 26.12.2022 р. близько 20-00 23-00 годин у АДРЕСА_1 ОСОБА_7 вчинив сварку з дружиною, під час якої ображав її нецензурною лайкою, принижував, придушував у присутності малолітньої дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що викликало у дитини побоювання за безпеку матері, нездатність її захистити та могло завдати психічної шкоди здоров`ю, чим ОСОБА_7 вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї дитини. В подальшому, постановою Широківського районного суду від 31.01.2023 р. ОСОБА_11 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 1732 КУпАП за вчинення домашнього насильства.

Крім того, 26.12.2022 р. близько 20-00 23-00 годин ОСОБА_7 вчинив вдома в АДРЕСА_1 сварку, під час якої висловлювався на адресу дружини ОСОБА_10 нецензурною лайкою, принижував словесно, погрожував, штовхав, придушував, залякував, що викликало у ОСОБА_10 побоювання за свою безпеку та безпеку малолітніх дітей, спричинило емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, чим ОСОБА_7 вчинив домашнє насильство щодо ОСОБА_10 психологічного та фізичного характеру у присутності малолітніх дітей ОСОБА_12 , 2017 р.н. та ОСОБА_13 , 2020 р.н. В подальшому, постановою Широківського районного суду від 08.02.2023 р. ОСОБА_11 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 1732 КУпАП за вчинення домашнього насильства.

Також, 25.06.2023 р. о 15-00 годині в АДРЕСА_2 у приміщенні магазину «Каштан» ОСОБА_7 влаштував сварку із своєю дружиною ОСОБА_10 , під час якої висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, принижував, залякував, що призвело до її емоційної невпевненості та страху, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно ОСОБА_10 повторно протягом року. В подальшому, постановою Широківського районного суду від 06.10.2023 р. ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1732 КУпАП за вчинення домашнього насильства.

Крім того, 15.10.2023 р. близько 18-00 години ОСОБА_7 в АДРЕСА_1 умисно вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї дружини ОСОБА_10 , а саме: ображав її нецензурною лайкою. В подальшому, постановою Широківського районного суду від 01.12.2023 р. ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1732 КУпАП за вчинення домашнього насильства.

Також, ОСОБА_7 05.11.2023 р. приблизно о 20-30 годині, знаходячись в приміщенні гаражу, розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_1 , на підставі особистої неприязні до ОСОБА_10 , тримаючи в своїй руці короткоствольну вогнепальну зброю однозарядний пістолет, виготовлений саморобним способом для стрільби патронами кільцевого запалення калібру 5,6 мм, направив його в обличчя до носу ОСОБА_10 , погрожував словесно їй вбивством, при цьому натискаючи на спусковий гачок вказаного пістолету, тим самим підтверджуючи готовність до вчинення насильницьких дій, чим створив для ОСОБА_10 реальні підстави побоюватись здійснення цієї погрози, що спричинило емоційну невпевненість, страх за своє життя, нездатність захистити себе, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно останньої.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , вказує, що вирок суду незаконний та підлягає скасуванню. Зазначає, що не доведено вину ОСОБА_7 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 1 ст. 129 КК України, оскільки відсутні прямі докази його вини. Зауважує, що ОСОБА_7 щиро розкаюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, є військовослужбовцем, а тому заслуговує на менш суворе покарання. Просить вирок суду змінити та призначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у вигляді 3 років позбавлення волі.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Захисник ОСОБА_8 частково підтримав апеляційну скаргу, просив за ст. 263 КК України призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково за таких підстав.

Як передбачено ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З положень ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення вбачається, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За приписами ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Також, згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.06.1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» із наступними змінами, суду належить оцінити всі зібрані у справі докази, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, підсудних та інших джерелах, з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності.

Вказані вимоги Закону є імперативними та фактично зобов`язують суд не лише дослідити матеріали кримінального провадження та встановити наявність або відсутність в діях особи вини та складу кримінального правопорушення, але й з`ясувати обставини кримінального провадження та сформулювати обвинувачення, яке визнано судом доведеним.

Колегія суддів звертає увагу, що основоположними положеннями КПК України передбачено пряму норму, яка зобов`язує суд не бути «глядачем судового розгляду» та слідчим суддею в розумінні глави 21 КПК України, натомість судом першої інстанції фактично «перебрано» роль слідчого судді під час судового розгляду по суті, що є істотним порушенням вимог процесуального Закону.

Колегія суддів наголошує, що вирок, постановлений іменем України, є вайжливішим актом правосуддя і до його постановлення належить підходити з винятковою відповідальністю, суворо додержуючи вимог КПК України.

Наспіх, непослідовно, неохайно написаний вирок може викликати сумніви в його законності, обґрунтованості і справедливості, вирок повинен бути викладений офіційно-діловою мовою, юридично грамотно, з коротким, точним і ясним описом обставин справи, результатів дослідження доказів і висновків суду.

Мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів.

В цій частині вироку потрібно викласти весь обсяг обвинувачення, визнаного доведеним.

Суд першої інстанції наведених вимог Закону не дотримався.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та оскаржуваного рішення суду, судом першої інстанції в описовій частині вироку фактично констатується зміст обвинувального акту відносно ОСОБА_7 , а не безпосередньо встановлено фактичні обставини справи в епізодах вчинення злочинів відносно ОСОБА_10 05.11.2023 р. та вчинення домашнього насильства в період з грудня 2022 р. по листопад 2023 р..

Указані порушення вимог КПК України є істотними, оскільки вони перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно ч. 1 п. 6 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду суду першої інстанції необхідно свої висновки щодо оцінки доказів викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу, а відтак прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано, усунути встановлені недоліки, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, дати відповідну оцінку доказам у їх сукупності та ухвалити законне й обґрунтоване рішення, яке б відповідало вимогам ст. 370 КПК України.

Оскільки відносно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне продовжити обвинуваченому строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на два місяці, тобто до 30 грудня 2025 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 412 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 11.07.2024 року відносно ОСОБА_7 скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Продовжити ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 30 грудня 2025 року.

Судді: