Справа № 191/1604/20
Провадження № 1-кп/191/171/20
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого адвоката ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Славгород Синельниківського району Дніпропетровської області, українець, громадянин України, не працюючий, освіта середня спеціальна, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В :

14 березня 2020 року, приблизно о 01 годині 35 хвилин, у неповнолітнього ОСОБА_6 , який перебував навпроти кафе «Балтика» на проїжджій частині вулиці Центральної в смт. Славгород Синельниківського району Дніпропетровської області, виникла сварки з ОСОБА_7 . В ході сварки у неповнолітнього ОСОБА_6 раптово виник прямий умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи, що внаслідок його дій можуть настати суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, тобто тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, та бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_6 умисно наніс потерпілому ОСОБА_7 , який стояв навпроти нього на проїжджій частині вулиці Центральної в смт. Славгород Синельниківського району Дніпропетровської області, лівою ногою взутою у взуття один удар в скроневу ділянку голови справа ОСОБА_7 , від чого останній не втримавши рівноваги впав спиною на асфальтне покриття проїжджої частини вулиці. Далі неповнолітній ОСОБА_6 продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел, направлений на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, підійшов з лівого боку до лежачого на спині на асфальтному покритті проїжджої частини вулиці до ОСОБА_7 та взутою правою ногою наніс останньому, один удар в область голови з лівого боку.

Відповідно до висновку експерта № 83 від 21.05.2020, неповнолітній ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, уламкового перелому правої скроневої кістки зі зміщенням уламків, ділянки забою головного мозку в лівій лобній та скроневій долях, субдуральні гаматоми малого об`єму зліва, садно тім`яної ділянки справа, забої та гематоми м`яких тканин голови, які у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину та цивільний позов потерпілого не визнав, від дачі показань відмовився. Під час останнього слова просив суд його виправдати, оскільки факт нанесення ним удару потерпілому визнає, але тілесні ушкодження виникли у потерпілого внаслідок його падіння.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що точної дати не пам`ятає, увечері в кафе «Балтика» в с. Славгород відпочивав з друзями, вживали спиртні напої, також в кафе знаходилися обвинувачений із своєю компанією. Уходячи додому з ОСОБА_8 , обвинувачений також вийшов із своєю компанією на вулицю. Коли він обернувся назад, то побачив ОСОБА_6 , який стояв біля нього приблизно на відстані витягнутої руки обличчям до нього, і в цей момент ОСОБА_6 вдарив його лівою ногою в голову справа. Нічого не встигнувши відповісти, він впав на асфальтове покриття, яке було рівне та на якому не було ніякого каміння, втратив свідомість та через 8 днів прокинувся в лікарні в реанімації. В лікарні перебував приблизно до 20 днів. Більше нічого не пам`ятає, лише зі слів ОСОБА_9 відомо, що йому викликали швидку допомогу. Раніше ОСОБА_6 займався боксом, між ними до цього випадку були нормальні відносини. Але, раніше могли бути з обвинуваченим чи з його матір`ю непорозуміння, оскільки раніше вона проживала з його братом. ОСОБА_6 жодної допомоги йому не надавав та вибачення не попросив.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що з обвинуваченим відносин ніяких немає, знає його як односельчанина. Точної дати не пам`ятає, це було увечері. Прийшли з друзями в кафе «Балтика» в с. Славгород. Вийшовши з кафе на задній двір курити, почула як між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 почався словесний конфлікт. Після цього вона пішла назад в кафе, а вони вдвох залишилися на задньому дворі. Через деякий час ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вийшли з кафе, а вона з друзями залишилася. Приблизно через 30 хвилин в кафе забігла дівчина та повідомила, що ОСОБА_7 лежить без тями. Вийшовши на вулицю, вони викликали швидку. ОСОБА_7 був випивший, оскільки вони вживали спиртні напої в кафе. Вона побачила, що ОСОБА_7 лежав на боці на асфальті неподалік від вхідних дверей в кафе. Присутні там люди сказали, що ОСОБА_10 вдарив ОСОБА_6 і він впав та вдарився головою об асфальтове покриття.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що з потерпілим ОСОБА_7 вони просто знайомі, а обвинувачений двоюрідний племінник. Увечері в кафе «Балтика» в с. Славгород вони відпочивали, там були також й ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . ОСОБА_7 був у стані алкогольного сп`яніння. Приблизно після 00.00 годин з кафе виходили люди, він побачив, що ОСОБА_7 лежить біля сходинок, та чув як хтось з людей сказав, що його побили. Потім приїхала швидка допомога.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що знає обвинуваченого та потерпілого як односельчан, ОСОБА_7 його друг, а з обвинуваченим відносин ніяких немає, конфліктів не було. В 2020 році в березні місяці в кафе «Балтика» в с. Славгород він із своїми знайомими відпочивали, з ними також був ОСОБА_7 . В приміщенні кафе між потерпілим та ОСОБА_6 була словесна сварка, після чого всі вийшли на вулицю на задній двір, де між ними почалася бійка, в ході якої ОСОБА_7 хтось вдарив в живіт, але він не бачив хто саме, оскільки окрім ОСОБА_6 там ще були ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які агресивно поводилися відносно ОСОБА_7 . Він намагався їх розтягнути. Потім ОСОБА_7 побіг на дорогу, що перед входом в кафе, й всі інші та він також вийшли на дорогу. Знаходячись на дорозі, ОСОБА_6 , підбігши до ОСОБА_7 та опинившись поруч з ним обличчям до обличчя, та підстрибнувши, оскільки ОСОБА_7 ростом вищий за ОСОБА_6 , наніс знизу вверх удар витягнутою лівою ногою в бокову область голови ОСОБА_7 , від чого той впав на спину на асфальт. В яку саме частину голови був нанесений удар в ліву чи вправу, він не пам`ятає. При цьому ОСОБА_7 втратив свідомість ще перед падінням на дорогу, оскільки його руки при падінні були розведені. Дорога була рівною, без ям та каміння. Коли ОСОБА_7 впав, він намагався накривати його голову собою, щоб його більше не били, та в цей час відчував удари по своєму тулубу. ОСОБА_6 був взутий в зимові чоботи, бо тоді було ще холодно. Потім він викликав швидку допомогу. Перед входом в кафе є освітлення, тому все було добре видно. Також коли ОСОБА_7 лежав на асфальті, ОСОБА_6 ще раз наніс удар взутою ногою в голову ОСОБА_7 .. І перший і другий раз ОСОБА_6 наносив удар взутою ногою. Нанісши удари, ОСОБА_6 пішов звідти в невідомому напрямку. Потім приїхала швидка допомога.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що обвинувачений його племінник. В 2020 році в березні місяці він з другом приїхали в кафе «Балтика», відпочивали ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в різних компаніях. Він бачив вже як ОСОБА_7 лежав на асфальті та до нього підходили люди, щоб допомогти. Сам конфлікт між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 йому не відомий, оскільки він цього не бачив.

Експерт ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що має стаж експертної роботи з 1979 року. Був доповідачем під час проведення комісійної експертизи № 83. З висновком експерта № 94 він та члени комісії були ознайомлені. Комісія, ознайомившись із висновками експерта, надає свій висновок. Комісія під час експертизи також використовувала оригінали медичної документації, що було підставою для складання висновку щодо характеру та локалізації тілесних ушкоджень потерпілого. Комісія не надає оцінку попереднім медичним висновкам. Локалізація та характер перелому у потерпілого свідчить про дію предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, тобто перелом виник від удару справа наліво. Такий перелом кісток черепа характерний для удару твердого тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могла бути нога нападника, а не для удару о площину при падінні. При падінні мається захист від перелому кісток черепа плечовим суглобом. Такий перелом у потерпілого в даному випадку не може утворитися від удару о площину (асфальтова покриття) при падінні.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується показаннями потерпілого, свідків, експерта, наданими ними в судовому засіданні, та письмовими матеріалами кримінального провадження, а саме:

-рапортом поліцейського СРПП Синельниківського ВП ГУНП в

Дніпропетровській області, згідно якого ОСОБА_17 повідомила на службу «102», що 14.03.2020 року приблизно о 03.00 годині в с. Славгород біля бару невідомі побили її сина ОСОБА_7 який зараз знаходиться в лікарні ім. Мечникова м. Дніпро без свідомості в реанімації в тяжкому стані з черепно-мозковою травмою (т. 2 а. с. 7);

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення, згідно якого ОСОБА_18 повідомив, що 14.03.2020 року близько о 01.00 год. в с. Славгород по вул. Центральній, 7 група невідомих осіб завдали тілесні ушкодження його брату ОСОБА_7 , 1990 р.н., та втекли в невідомому напрямку. На даний час брат знаходиться в реанімації в лікарні ім. Мечникова в комі (т. а. с. 8-9);

-протоколом огляду предмету, а саме, відеозапису з камери відеоспостереження, яка розташована на фасаді магазину за адресою: смт. Славгород вул. Центральна, 7-А, з якого встановлено, що о 01 год. 36 хв. з-за кута магазину виходить група чоловіків, між якими розпочинається бійка. Далі з-за кута магазину виходить особа чоловічої статі (особа № 1), котрий підбігає до особи чоловічої статі (особи № 2) та наносить один удар лівою ногою в передню зону правого плеча та після цього інша особа чоловічої статі почав відтягувати особу, якій був нанесений удар. В цей час особа № 1, знявши з себе куртку, підбіг до особи № 2 та лівою ногою наніс один удар в область правої половини голови особи № 2. Внаслідок отриманого удару особа № 2 падає на площину асфальтового покриття та перебуває в положенні лежачі, та в цей час особа № 1 підбігає до особи № 2 і на рівні верхньої частини тіла (голови) правою взутою ногою наносить ще один удар останньому. На цьому відео припиняється (т. 2 а. с. 15-16);

-постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання дискового носія, котрий містить фрагменти відео з камер відеоспостереження за адресою: Синельниківський район смт. Славгород вул. Центральна, 7-А від 14.03.2020 року (т. 2 а. с. 17 18);

-DVD диском з файлами відеозаписів з камер відеоспостереження, які були оглянуті в судовому засіданні, з яких вбачаються обставини подій, аналогічні обставинам, що встановлені під час огляду предмету (т. 2 а .с. 18а);

-протоколом огляду предмету а саме, відеозапису з камери відеоспостереження, яка розташована на фасаді магазину за адресою: смт. Славгород вул. Центральна, 7-А, за участю свідка ОСОБА_19 , який після перегляду відео файлів пояснив, що особою № 1 являється ОСОБА_6 , особою № 2 ОСОБА_7 . Крім цього, особою № 3 є ОСОБА_20 та особою № 4 є ОСОБА_11 , які як видно на відео намагалися відтягувати особу № 1 та особу № 2 (т. 2 а. с. 89-90);

-протоколом огляду предмету а саме, відеозапису з камери відеоспостереження, яка розташована на фасаді магазину за адресою: смт. Славгород вул. Центральна, 7-А, за участю свідка ОСОБА_15 , який після перегляду відео файлів надав пояснення аналогічні поясненням свідка ОСОБА_19 (т. 2 а. с. 93-94);

-висновком судово-медичної експертизи № 93, згідно якого за представленої медичної картки стаціонарного хворого другого нейрохірургічного відділення КЗ «ДОКЛ ім. Мечнікова» № 32056 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відомо, що в проміжок часу з 14.03.2020 року по 25.03.2020 року він перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: «Закрита черепно-мозкова травма. Забій головного мозку ІІ-го ступеню, субдуральна гематома малого обсягу зліва. Забій лівої лобної та скроневої часточок. Перелом правої скроневої кістки з переходом на основу. Забої та гематоми м`яких тканин голови. Садно тім`яної ділянки справа. Правобічна пірамідна недостатність. Виражені когнітивні розлади. Правобічний після травматичний кохлеоневрит». За даними представленої медичної картки стаціонарного хворого неврологічного відділення КНП «Синельниківська ЦМЛ» СМР» № 2112 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відомо, що, в проміжок часу з 25.03.2020 року по 03.04.2020 року він перебував на лікуванні з діагнозом: «Закрита черепно-мозкова травма (14.03.2020 року), побітова. Забій головного мозку ІІ-го ступеню, субдуральна гематома малого обсягу зліва. Забій лівої лобної та скроневої часточок. Перелом правої скроневої кістки з переходом на основу. Забої та гематоми м`яких тканин голови. Садно тім`яної ділянки справа. Правобічна пірамідна недостатність. Виражені когнітивні розлади. Правобічний після травматичний кохлеоневрит». Вище наведені об`єктивні клінічні дані, отримані під час аналізу представленої медичної документації, щодо наявності, характеру та локалізації тілесних ушкоджень голови постраждалого ОСОБА_7 , свідчать за те, що вони є наслідком тупої травми та спричинені не менш як одним контактом з тупим, жорсткої конструкції, травмуючим предметом (предметами) ймовірно з переважаючою контактуючою поверхнею (площиною), або будь-яким іншим предметом з подібними властивостями контактуючої частини. Також, вище зазначені клінічні дані щодо характеру встановлених ушкоджень голови, не суперечать строкам їх спричинення, вказаним в постанові слідчого та самим обстеженим, тобто 14.03.2020р. На момент проведення експертизи, тілесні ушкодження голови потерпілого ОСОБА_7 , зазначені в наданій клінічній документації як: Закрита черепно-мозкова травма: забої лівих лобної і скроневої часточок головного мозку ІІ-го ступеню, субдуральна гематома малого обсягу зліва, перелом правої скроневої кістки з переходом на основу, ускладнені у перебігу травматичного процесу розвитком правобічної пірамідної недостатності, когнітивними розладами та правобічним післятравматичним кохлеоневритом, у своїй сукупності та за своїм характером, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя (т. 2 а. с. 104 107);

-протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив та показав про вчинені відносно нього обставини кримінального правопорушення 14.03.2020 року, а саме, приблизно о 01.00 год. між ним та ОСОБА_6 виникла раптова словесна сварка, в ході якої ОСОБА_21 підбіг до нього та, перебувавши в положенні обличчям один до одного, на відстані приблизно від 50 см до 1 метра, у стрибку з великим замахом ззовні, наніс один удар лівою прямою взутою ногою в ділянку правої бокової поверхні його голови. Відразу від удару він відчув різкий сильний головний біль та біль в місці удару, в очах у нього потемніло, в голові запаморочилось та він втратив свідомість, і сам момент падіння та розвиток подальших подій не пам`ятає (т. 2 а. с. 108 110);

-протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 , який пояснив та показав події кримінального правопорушення таким чином як їх відтворив потерпілий ОСОБА_7 (т. 2 а. с. 111 113);

-висновком судово-медичної комісійної експертизи № 83, яка була проведена з урахуванням висновку судово-медичної експертизи № 93, показів потерпілого та свідка під час слідчих експериментів, відеозаписів з камер відеоспостереження та наявної медичної документації потерпілого. Так, відповідно підсумків комісійної експертизи встановлено, що Згідно аналізу наданої медичної та судово-медичної документації комісією експертів встановлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, уламковий перелом правої скроневої кістки зі зміщенням уламків, ділянки забою головного мозку в лівій лобній та скроневій долях, субдуральні гематома малого об`єму зліва, садно тім`яної ділянки справа, забої та гематоми м`яких тканин голови. Встановлені тілесні ушкодження виникли незадовго до надходження в лікувальний заклад, тобто 14.03.2020, про що свідчать клінічні прояви та характер черепно-мозкової травми. Встановлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, перелому правої скроневої кістки, ділянок забою головного мозку, забоїв та гематом м`яких тканин голови, садна тім`яної ділянки справа у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя, що відповідає вимогам п. 2.1.3. «а», «б» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року, №6. Встановлені тілесні ушкодження в області голови спричинені від не менш ніж однієї травматичної дії тупого твердого предмету з відносно обмеженою контактуючою поверхнею, жорсткої конструкції. Характер та наявність встановлених тілесних ушкоджень, а саме характер уламкового перелому (фото №1, №2) правої скроневої кістки, садно тім`яної ділянки справа дають можливість комісії експертів прийти до висновку, що травмуючий предмет діяв у праву бокову частину голови (скронева,тім`яна), міг мати відносно обмежену контактуючу поверхню, жорстку конструкцію, яким могла бути нога, взута у взуття. Характер та локалізація тілесних ушкоджень у вигляді уламкового перелому скроневої кістки, садна тім`яної ділянки голови справа можуть свідчити про контакт вказаних ділянок голови з травмуючим предметом, яким могла бути нога взута у взуття нападаючого, що відповідає відеоматеріалам з камер відеоспостереження: удар лівою ногою в праву половину голови місце розташування перелому кісток черепу та садна (т. 2 а. с. 139 157). Суд, керуючись законом та своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному та повному дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку. Так, вищезазначені показання потерпілого, свідків та письмові матеріали кримінального провадження, а також відеозаписи подій узгоджуються між собою та в своїй сукупності повністю підтверджують встановлені судом обставини вчинення кримінального правопорушення.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 з приводу того, що такий характер та локалізація тілесних ушкоджень у потерпілого є наслідком його падіння з висоти власного зросту, а не від його ударів взутою у взуття ногою, не знайшли свого повного підтвердження в ході судового розгляду та повністю були спростовані взаємопов`язаними між собою, належними та достовірними показаннями потерпілого ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_8 , їх показаннями під час слідчих експериментів, показаннями експерта ОСОБА_16 , висновком судово-медичної комісійної експертизи № 83 та оглянутими відеозаписами файлів з камер відеоспостереження, які у своїй сукупності вказують на те, що характер та локалізація тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_7 у вигляді уламкового перелому скроневої кістки, садна тім`яної ділянки голови справа можуть свідчити, що травмуючий предмет діяв у праву бокову частину голови (скронева, тім`яна), та можуть свідчити про контакт вказаних ділянок голови з травмуючим предметом, який міг мати відносно обмежену контактуючу поверхню, жорстку конструкцію, яким могла бути нога взута у взуття нападаючого, що відповідає відеоматеріалам з камер відеоспостереження, а саме, удар лівою ногою в праву половину голови місце розташування перелому кісток черепу та садна.

Доводи сторони захисту а саме захисника ОСОБА_5 з приводу того, що експертні висновки у справі суперечать один одному, а тому була необхідність призначити повторну комісійну експертизу, на що також вказував у своїй постанові Верховний суд України, але судом було відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту, не є слушними, оскільки комісійна судово-медична експертиза № 83 була призначена постановою слідчого з метою усунення протиріч між проведеною експертизою № 93 та матеріалами кримінального провадження. Крім того, комісійна експертиза № 83 проведена експертами вищої категорії та вищого кваліфікаційного класу зі стажем роботи за фахом з 1976 .р, з 1979 р., з 1984 р. та з 2003 року. Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_16 зі стажем роботи за фахом з 1979 року, який був доповідачем по справі під час проведення комісійної експертизи, підтвердив викладені у висновку № 83 обставини та підсумки членів комісії. Висновок комісійної експертизи № 83 та показання експерта ОСОБА_16 визнані судом належними, допустимими та достовірними, а в сукупності з іншими доказами достатніми та взаємопов`язаними.

Не визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини суд розцінює критично, його позиція є одним із способів захисту від пред`явленого йому обвинувачення та його бажання зменшити ступінь своєї вини, або ж взагалі уникнути відповідальності за вчинене. Крім того, обвинувачений цивільний позов потерпілого про стягнення матеріальної та моральної шкоди за спричинення тілесних ушкоджень не визнав, жодних заходів, направлених на її повне чи часткове відшкодування не вживав, перед потерпілим не вибачився.

Таким чином, в ході судового розгляду встановлена винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тіжке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винного, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Так, ОСОБА_6 раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем навчання на час вчинення злочину та місцем проживання характеризується задовільно, вину та цивільний позов потерпілого не визнав, перед потерпілим не вибачився, жодних дій для надання допомоги потерпілому після скоєного злочину не вчиняв, а під час останнього слова просив його виправдати.

В якості пом`якшуючих покарання обставин згідно положень ст. 66 КК України суд враховує вчинення злочину неповнолітнім.

Обтяжуючих покарання обставин згідно положень ст. 67 КК України судом не встановлено.

Згідно досудової доповіді органу пробації встановлено, що ОСОБА_6 , будучи неповнолітнім на час вчинення злочину, має батьків: мати ОСОБА_22 та батька ОСОБА_23 , які розлучені та не проживають разом близько 9-ти років, тому ОСОБА_6 проживає з батьком, бабусею та дідусем. Відносини в родині доброзичливі, ОСОБА_6 має повагу до старших, допомагає рідним по веденню домашнього господарства. В молодіжному середовищі ОСОБА_6 має задовільне коло спілкування, має багато друзів із соціальною прийнятною поведінкою, в зловживанні спиртними напоями помічений не був, наркотичні речовини не вживає, часто займається спортом. Згідно характеристики з місця проживання ОСОБА_6 не конфліктний, ввічливий, чемний. З 01.09.2018 року навчався у коледжі електрифікації Дніпровського державного аграрно-економічного університету, де здобував освіту за професією «електрик». З пояснень обвинуваченого ОСОБА_6 інспектор органу пробації оцінив його ставлення до скоєного злочину таким чином, що він має почуття провини, як зазначив сам обвинувачений така його поведінка не прийнятна у суспільстві, він дуже жалкує про свій вчинок та якби можна було повернути час, то він би ніколи так не вчинив. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється інспектором органу пробації як низький, підвищенню ризику скоєння повторних кримінальних правопорушень сприяє його імпульсивність. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, криміногенні фактори, які впливають на поведінку обвинуваченого, думку потерпілого, а також низький рівень вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливе без позбавлення волі за умови інтенсивного нагляду та виховного впливу з боку батьків та громади. Крім того, у разі, якщо суд дійде висновку про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, зокрема й виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Згідно п. 17.1 Мінімальних стандартних правил ООН, що стосуються відправлення правосуддя щодо неповнолітніх («Пекінські правила») закріплено, що при виборі заходів впливу компетентний орган повинен керуватися такими принципами: а) заходи впливу завжди повинні бути співмірними не лише з обставинами та тяжкістю правопорушення, але й з становищем та потребами неповнолітнього, а також із потребами суспільства; b) рішення про обмеження особистої свободи неповнолітнього повинні прийматися лише після ретельного розгляду питання та обмеження має бути по можливості зведено до мінімуму;

с) неповнолітнього правопорушника не слід позбавляти особистої волі, якщо тільки він не визнаний винним у скоєнні серйозного діяння із застосуванням насильства проти іншої особи або у неодноразовому скоєнні інших серйозних правопорушень, а також за відсутності іншої відповідної міри впливу; d) при розгляді справи неповнолітнього питання про його чи її благополуччя має бути визначальним чинником.

Крім того, в підтвердження даної позиції Європейський суд з прав людини, практика якого у відповідності до ст. 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справ застосовується як джерело права, у справі „Скоппола проти Італії" від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого на час вчинення та після вчинення кримінального правопорушення, невизнання ним своєї вини, не надання потерпілому жодної допомоги, відсутність вибачень перед потерпілим, наслідки суспільно-небезпечного діяння для потерпілого, а саме спричинення йому матеріальної та моральної шкоди, яка не відшкодована з 2020 року, враховуючи встановлені органом пробації висновки у досудовій доповіді, зважив на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливо без ізоляції від суспільства, а покарання повинно бути обране необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів в межах санкції інкримінованої статті КК України у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ст. 75, п. п. 1, 2 ч. 1, п. п. 2, 4 ч. 2 ст. 76 КК України.

Доводи представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 щодо необхідності призначення обвинуваченому міри покарання, пов`язаної з позбавленням волі без випробувального терміну, оскільки він не вибачився перед потерпілим, не намагався відшкодувати спричинену шкоду та вину не визнав, не можуть бути єдиною підставою для обрання такого виду покарання, враховуючи вік обвинуваченого на час вчинення злочину та інші обставини, які характеризують його особу.

Вирішуючи питання про заявлений потерпілим ОСОБА_7 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на його користь матеріальної шкоди в розмірі 27277 грн. 95 коп., суд виходить з наступного.

Так, згідно ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Вимоги потерпілого обґрунтовані тим, що спричинена йому матеріальна шкода полягає в понесених ним витратах на лікування (придбання ліків, транспортні розходи та інше), що підтверджується відповідними товарними чеками та призначеннями лікарів. З доданих до позову медичних документів, а саме, з виписок з медичної карти стаціонарного хворого вбачається, що потерпілий ОСОБА_7 перебував на стаціонарних лікуваннях у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, спричиненими обвинуваченим ОСОБА_6 , з 14.03.2020 року по 25.03.2020 року та з 25.03.2020 року по 03.04.2020 року. Дані виписки, а також копії листків призначень лікарем містять перелік медичних препаратів, необхідних для лікування отриманого захворювання та рекомендації щодо продовження лікування у неврологічному відділенні за місцем проживання та нагляд у сімейного лікаря та невролога. З долучених до позову копій товарних чеків вбачається придбання медичних препаратів в аптеках в період стаціонарних лікувань потерпілого, що свідчить про те, що останній поніс витрати, пов`язані з лікуванням на загальну суму 24 662 грн. 35 коп., які підлягають стягненню з обвинуваченого. Інші копії товарних чеків на загальну суму 2615 грн. 60 коп. не пов`язані з витратами на лікування потерпілого, оскільки з їх змісту вбачаються суми витрат на придбання бензину та продуктів харчування в магазині АТБ в період 27.04.2020 року, 28.04.2020 року та 07.05.2020 року, у зв`язку з чим вони не є належними доказами на підтвердження спричинення потерпілому матеріальної шкоди. Так, потерпілий у цивільному позові не навів обставин, які змусили його витрачати дані кошти на придбання бензину та продуктів харчування та чи мали такі витрати безпосередній зв`язок з його лікуванням.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 100 000 грн., потерпілий посилався на те, що він зазнав тяжких моральних та фізичних страждань внаслідок тяжкої спричиненої травми, був вимушений звільнитися за станом здоров`я, що підтверджується копією трудової книжки, впродовж певного періоду лікування був непрацездатним, що спричинило зниження прибутків його родини та неможливості на належному матеріальному рівні утримувати його дружину та малолітню дитину (копія свідоцтва про народження дитини ОСОБА_24 , 2015 року народження додається).

Вирішуючи питання про розмір спричиненої моральної шкоди, суд враховує характер та обставини вчиненого кримінального правопорушення, глибину душевних страждань потерпілого ОСОБА_7 , відчуття ним тривалий час фізичного болю, тяжкість отриманої ним травми, що негативно відобразилось на його сімейному житті та його працездатності, період його перебування на стаціонарних лікуваннях з 14.03.2020 року по 25.03.2020 року та з 25.03.2020 року по 03.04.2020 року, ступінь вини обвинуваченого, який не визнав своєї вини, покинувши місце злочину, не намагався надати допомогу ОСОБА_7 , який лежав без свідомості, не вживав протягом судового розгляду заходів для відшкодування спричиненої шкоди, перед потерпілим не вибачився, його матеріальний стан, а саме, що обвинувачений не працює, хоча на даний час є працездатним, вчинив злочин у неповнолітньому віці, а також вимоги розумності та справедливості, та вважає необхідним частково задовольнити дану вимогу, стягнувши з обвинуваченого на користь потерпілого моральну шкоду в розмірі 60 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368 371, 373, 374 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, ст. 104 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку в 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України суд покладає на ОСОБА_6 обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду в розмірі 24 662 грн. 35 коп. та моральну шкоду в розмірі 60 000 грн.

Речові докази, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження (т. 2 а. с. 17-18а), зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

На вирок може бути подано апеляцію до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд в строк 30 днів з дня його проголошення.

Суддя : ОСОБА_1