Справа № 461/6919/25
Провадження № 1-кс/461/5786/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2025 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням, у якому просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22.08.2025 у кримінальному провадженні № 0000488 від 15.04.2025 за ч. 3 ст. 332 КК України на грошові кошти в сумі 5300 доларів США та 8500 гривень, що були 21.08.2025 вилучені у гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 під час обшуку, оскільки вилучені кошти не належать ОСОБА_4 , а належать їй - ОСОБА_3 .

В обгрунтування заявленого клопотання вказує на те, що в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження 21.08.2025 було проведено обшук затриманого ОСОБА_4 , виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 5312 доларів США та 8500 гривень. Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22.08.2025 у справі № 461/6919/25 на дане майно накладено арешт. Звертаючись із клопотанням про накладення арешту на грошові кошти орган досудового розслідування керувався припущенням, що зазначене майно належить на праві власності гр. ОСОБА_4 , проте таке припущення є хибним. Вказує, що згідно договору Договором № 1 від 20.08.2025 укладеного із ОСОБА_4 , вона передала йому грошові кошти в сумі 5 300 (п`ять тисяч триста ) дол. США та 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. В подальшому - 25.08.2025 року у відповідності до п. 3.3. Договору № 1 від 20.08.2025 укладеного із ОСОБА_4 заявниця своїм одностороннім рішенням розірвала Договір № 1 від 20.08.2025 укладений із ОСОБА_4 з 25.08.2025 року та вимагає повернути їй грошові кошти в сумі 5 300 (п`ять тисяч триста ) дол. США та 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) грн., оскільки жодних погоджених з її боку витрат понесено не було. Грошові кошти просила повернути негайно.

Заявниця у судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Слідчий СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 подав до суду заяву про розгляд клопотання про скасування арешту майна за його відсутності, у якій просив відмовити у задоволенні вказаного клопотання. Зазначив, що ОСОБА_6 до органу досудового розслідування з вимогою про повернення коштів не зверталася, жодних документів на підтвердження, що вона є законним власником грошових коштів з метою подальшої перевірки її тверджень не надала. Слідчий вважає, що даними діями та документами, котрі особа додала до клопотання та які потребують перевірки на справжність намагаються ввести в оману суд з метою скасування арешту на майно котре у разі визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, підлягатиме конфіскації.

Враховуючи передбачені ч. 2 ст. 174 КПК України строки розгляду зазначеної категорії клопотань, слідчий суддя, виходячи з загальних засад кримінального провадження: змагальності та розумних строків, приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності учасників процесу з урахуванням наявних у слідчого судді матеріалів.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, або якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУ Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000488 від 15.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

21.08.2025, відповідно до ч. 3 ст. 208 КПК України із дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст.223 і ст. 236 КПК України було проведено обшук ОСОБА_4 , в ході якого виявлено та вилучено його особисті кошти, а саме: грошові кошти в сумі 5312 доларів США та 8500 гривень.

21 серпня 2025 року про підозру в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України та у сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, надання засобів з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, повідомлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22 серпня 2025 року ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова клопотання слідчого спеціальної поліції відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_5 про арешт майна, задоволено. Накладено арешт, з позбавленням права відчуження, користування та розпорядження, на майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: грошові кошти в сумі 5312 доларів США та 8500 гривень.

Згідно з ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, враховуючи досліджені судом обставини, належить констатувати, що заявницею не підтверджено жодним доказом того, що відпала потреба у накладенні вказаного арешту на вказані грошові кошти, в межах кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Крім того, в матеріалах клопотання відсутні докази належності вказаних грошових коштів саме заявниці ОСОБА_3 . На підтвердження своїх доводів заявницею подано договір №1 про надання послуг з відшукання транспортного засобу, відповідно до якого вона нібито передала ОСОБА_4 (особі, у якої вилучено кошти) грошові кошти для виконання умов договору, а також рішення про одностороннє розірвання вказаного договору. Однак, подані документи не є належним та достатнім підтвердженням фактичної належності вилучених грошових коштів саме заявниці. Зокрема, зазначений договір лише встановлює домовленість сторін щодо майбутніх дій, не підтверджує фактичної передачі саме тих коштів, які були вилучені. Надані заявницею документи не містять конкретного опису переданих грошових коштів (серійні номери купюр, їх номінал, спосіб передачі, дата тощо), що унеможливлює ідентифікацію вилученого майна як такого, що належить заявниці. Не надано жодних інших доказів (розписки, підтвердження банківських операцій, свідчень третіх осіб тощо), які б беззаперечно підтверджували право власності заявниці на конкретні вилучені кошти.

Сам по собі факт збігу загальної суми, зазначеної в договорі, з сумою вилучених коштів не є достатнім доказом належності цих коштів заявниці, з огляду на відсутність доказів їх ідентифікації та походження.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявницею не доведено належність арештованого майна саме їй у розумінні вимог ч. 1 ст. 174 КПК України, що виключає можливість задоволення заявленого клопотання.

До матеріалів клопотання не долучено жодних доказів того, що на сьогодні відпала потреба у накладенні арешту на майно, окрім пояснень самої заявниці.

Оскільки кримінальне провадження на даний час триває, з метою збереження важливих речових доказів, вважаю за доцільне та необхідне залишити арешт в силі.

За таких обставин вважаю, що в задоволенні клопотання слід відмовити, оскільки таке подане передчасно і особою, що звернулась із клопотанням, не доведено, що арешт накладено необґрунтовано чи в його застосуванні відпала потреба.

Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 29 вересня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_7