Провадження № 1-кс/643/5602/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні №0000390 від 29.07.2014,-

В С Т А Н О В И В:

До суду 01.10.2025 надійшла вищезазначена скарга ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні №0000390 від 29.07.2014.

Протоколом автоматизованого визначення слідчого судді від 01.10.2025 для розгляду вказаної скарги визначено слідчого суддю Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_3 .

16.10.2025 слідчий суддя ОСОБА_3 заявив самовідвід, який ухвалою судді Салтівського районного суду міста Харкова від 27.10.2025 задоволено, слідчого суддю Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_3 відведено від розгляду скарги ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні №0000390 від 29.07.2014.

Протоколом повторного автоматизованого визначення слідчого судді від 28.10.2025 для розгляду вказаної скарги ОСОБА_2 визначено слідчого суддю - ОСОБА_1 .

В обґрунтування скарги заявник вказує, що рішенням Європейського суду з прав людини від 10.11.2022 у справі №15528/11 від 03.03.2011 «Богомол проти України» державу Україна зобов`язано провести повне і об`єктивне розслідування жорстокого поводження щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Постановою заступника керівника Харківської обласної прокуратури від 15.12.2022 у кримінальному провадженні №0000390 від 29.07.2014 визначено підслідність за Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань та кримінальне провадження передано для організації проведення досудового розслідування Другому слідчому відділу ТУ ДБР у місті Полтаві. 26.09.2025 ним було подано клопотання до прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000390 від 29.07.2014, з проханням перекваліфікувати правову оцінку дій службових осіб, які здійснювали досудове слідчо у 2003 році, за ознаками злочину, передбаченого с.2 ст.127 КК України; повідомити про підозру особам, дії яких визнані такими, що містять ознаки злочинів, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 10.11.2022 у справі «Bohomol v.Ukraine» (№15528/11); встановити строки завершення досудового розслідування. 29.09.2025 отримав відповідь від прокуратури, у якій повідомлено, що 07.06.2025 дії перекваліфіковано на ч.2 ст.127 КК України; відмова в повідомленні про підозру мотивована недостатністю доказів; про строки завершення розслідування взагалі не йдеться. На момент подання вказаної скарги він не отримав жодного офіційного повідомлення про перекваліфікацію провадження, що вважає порушенням його прав як потерпілого у цьому кримінальному провадженні. Окрім того, прокурором не встановлено жодних строків завершення досудового розслідування, незважаючи на те, що провадження було поновлено після винесення рішення ЄСПЛ від 10.11.2022 і на день подання цієї скарги триває вже понад 33 місяці. Посилаючись на ч.1 ст.303 КПК України, вважає, що вказана бездіяльність прокурора, яка полягає у невиконанні обовязку щодо забезпечення ефективного та своєчасного розслідування, має бути оскаржена слідчому судді. Просив визнати бездіяльність прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у провадженні №0000390 від 29.07.2014 неправомірною; зобовязати прокурора надати йому як потерпілому письмове повідомлення про перекваліфікацію дій за ч.2 ст.127 КК України; встановити та письмово повідомити його про строки завершення досудового розслідування; забезпечити реалізацію рішення ЄСПЛ від 10.11.2022 у справі №15528/11.

Слідчий суддя дослідивши зміст скарги, дійшов таких висновків.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Згідно ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Таким чином перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на стадії досудового провадження, передбачений ч.1 ст.303 КПК України, є вичерпним.

При цьому, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора на досудовому провадженні розглядаються в межах заявлених скаржником вимог.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.

Як вбачається зі змісту скарги, ОСОБА_2 оскаржує недотримання прокурором розумних строків під час досудового розслідування, а також надання йому письмового повідомлення про перекваліфікацію дій за ч.2 ст.127 КК України та щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини тощо.

Разом з цим, до матеріалів скарги заявником надано лист процесуального керівника прокурора відділу протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах обласної прокуратури ОСОБА_4 №20-10171вих-25 від 29.09.2025, яким, серед іншого, останньому повідомлено, що прокуратурою Харківської області розглянуто його клопотання у кримінальному провадженні №0000390 від 29.07.2014 за ч.2 ст.127 КК України про його перекваліфікацію, проведення слідчих (розшукових) дій та прийняття процесуальних рішень. За результатами розгляду, 07.06.20265 слідчим прийнято рішення про зміну кваліфікації кримінального правопорушення з ч.2 ст.365 КК України на ч.2 ст.127 КК України.

Таким чином, з наведеного вбачається, що ОСОБА_2 повідомлений про зміну кваліфікації кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0000390 від 29.07.2014.

Щодо оскарження недотримання розумних строків, звертаю увагу заявника, що відповідно до ст.308 КПК України підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування. Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду.

Разом з цим, порядок виконання рішень ЄСПЛ регулюється Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Законом України «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені Законом.

Відповідно до Положення про Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2006 №784, представництво України в ЄСПЛ під час розгляду справ про порушення Конвенції, координація виконання його рішень, а також інформування Комітету міністрів Ради Європи про хід виконання рішень ЄСПЛ покладається на Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини. Виконання рішень ЄСПЛ покладено на Комітет міністрів Ради Європи, повноваженням якого є здійснення контролю за виконанням рішень ЄСПЛ.

Відповідно до ст.46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ) держави-відповідачі зобов`язуються виконувати остаточні рішення Європейського суду з прав людини в будь-яких справах, в яких вони є сторонами. Остаточне рішення ЄСПЛ передається Комітету міністрів Ради Європи, який здійснює нагляд за його виконанням, головним чином шляхом розгляду стану виконання відповідних рішень ЄСПЛ, які стоять на його порядку денному, на чотирьох регулярних засіданнях на рік. Комітет міністрів закриває розгляд справи шляхом остаточної резолюції, якщо він переконається, що рішення ЄСПЛ було виконане державою-відповідачем. У деяких справах можуть також виноситися тимчасові резолюції.

В Україні процедура виконання рішень Європейського суду з прав людини на національному рівні регулюється Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 та іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

У випадку, якщо заявник вважає, що винесене на його користь рішення ЄСПЛ не виконується чи не виконується належним чином (в повному обсязі), йому слід звертатися з відповідною скаргою на це не до ЄСПЛ, а саме до Комітету міністрів Ради Європи, повноваженням якого є здійснення контролю за виконанням рішень ЄСПЛ.

З врахуванням наведеного, виходячи із обґрунтування скарги, вона не містить посилання на бездіяльність прокурора, яка може бути предметом оскарження згідно вимог ч.1 ст.303 КПК України, а тому слід відмовити у відкритті провадження за вказаною скаргою.

Також, слідчий суддя наголошує, що ч.1 ст.36, ч.5 ст.40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. До повноважень слідчого судді в порядку судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, не входить зобов`язання прокурора вчинити будь-які дії чи винести будь-яке процесуальне рішення.

При цьому, як роз`яснив Європейський суд з прав людини у рішеннях по справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством.

Згідно ч.4 ст.304 КПК України суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

За таких обставин слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні №0000390 від 29.07.2014, а скаргу з додатками повертає заявнику.

Керуючись вимогами ст. ст. 303-304 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні №0000390 від 29.07.2014.

Копію ухвали, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати заявнику.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1