ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 57
телефон приймальні судді 099 520 65 95
Провадження № 1-кс/932/6642/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про обрання запобіжного заходу

18 листопада 2025 року м. Дніпро

Слідча суддя ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 (у режимі ВКЗ)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дніпро клопотання слідчого слідчого відділення поліції №4 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001330 від 21 жовтня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпра, громадянина України, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, освіта середня, не працює, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2

установила:

14 листопада 2025 року до слідчої судді надійшло клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001330 від 21 жовтня 2025 року, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , реалізовуючи прямий злочинний умисел, направлений на умисне пошкодження чужого майна, шляхом підпалу, діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, із метою отримання грошових коштів від невстановленої досудовим розслідуванням особи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 20.10.2025 приблизно о 21 год. 20 хв. на автомобілі ГАЗ 24 д.н.з. НОМЕР_1 , водієм якого був ОСОБА_7 , прибули до буд. 14 по вул. Тополина у м. Дніпро, де біля буд. 16 по вул. Тополиній знаходився транспортний засіб - автомобіль марки «Mersedes-Benz C220» із номерним знаком НОМЕР_2 , власницею якого є ОСОБА_8 , який вони визначили як об`єкт свого злочинного посягання.

Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, направлений на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, ОСОБА_4 , діючи відповідно відведеної йому ролі, використовуючи заздалегідь підготовлену горючу рідину, яка знаходилась в пластиковій пляшці, розлив вказану горючу рідину на капот автомобілю марки «Mersedes-Benz C220» з номерним знаком НОМЕР_2 , після чого підпалив вказаний транспортний засіб, внаслідок чого сталося його займання, що спричинило пожежу передньої частини автомобілю.

Після займання передньої частини автомобіля, ОСОБА_4 сів до авто ГАЗ 24 д.н.з. НОМЕР_1 та разом з ОСОБА_7 , довівши свій злочинний умисел до кінця та разом покинули місце скоєння кримінального правопорушення.

Умисні дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які виразилися в умисному пошкодженні чужого майна, вчиненому шляхом підпалу, за попередньою змовою групою осіб, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

Крім того, ОСОБА_4 , маючи умисел, направлений на незаконне, із метою збуту придбання, зберігання особливо небезпечних психотропних речовин у великих розмірах та реалізуючи його, діючи умисно, незаконно, всупереч ст. 2 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 № 62/95-ВР (зі змінами), а також ст. 14 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» від 08.07.1999 № 863 (зі змінами), усвідомлюючи та розуміючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у невстановлений органами досудового розслідування час, але не пізніше 13.00 год. 12.11.2025, знаходячись у невстановленому органами досудового розслідування місці, з невстановленого органами досудового розслідування джерела умисно, незаконно, з метою збуту придбав речовини, у невстановленій органами досудового розслідування кількості, але не менш 9,8473 г, які містять особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, яка, у свою чергу, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (із змінами) віднесена до списку 2 таблиці І «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено», у невстановленій органами досудового розслідування кількості, але не менш 7,3924 г, що відповідно до Наказу МОЗ України від 01.08.2000 № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу» (зі змінами) є великим розміром, та які також незаконно, з метою збуту залишив зберігати зберігав за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 .

12 листопада 2025 у проміжок часу з 13.00 год. до 19.05 год. проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , наслідком проведення якого є виявлення та вилучення: 54 окремі згортки, всередині кожного з яких містяться речовини, у невстановленій органами досудового розслідування кількості, але не менш 9,8473 г, кожна із яких містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, у невстановленій органами досудового розслідування кількості, але не менш 7,3924 г, що відповідно до Наказу МОЗ України від 01.08.2000 № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу» (зі змінами) є великим розміром, які ОСОБА_4 , діючи умисно, незаконно, з метою подальшого збуту, всупереч ст. 2 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 № 62/95-ВР (зі змінами), а також ст. 14 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» від 08.07.1999 № 863 (зі змінами), незаконно, з метою збуту придбав та зберігав за місцем свого проживання, за вищезазначеною адресою до 13.00 год. 12.11.2025.

Умисні дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які виразилися у незаконному придбанні, зберіганні наркотичних засобів у великих розмірах з метою збуту, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

12 листопада 2025 року у проміжок часу з 13.00 год. до 19.05 год. проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , наслідком проведення якого виявлено та вилучено конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме: спорядженого корпусу ручної, осколкової, оборонної гранати Ф-1, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин; уніфікований запал ручних гранат модернізованого типу UZRGM (УЗРГМ), промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв, які у поєднанні утворюють ручну, осколкову, оборонну гранату Ф-1, яка відноситься до категорії бойових припасів, та які ОСОБА_4 без передбаченого законом дозволу придбав та зберігав за місцем свого проживання, за вищезазначеною адресою до 13.00 год. 12.11.2025.

Умисні дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які виразилися у зберіганні, придбанні вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

За сукупністю вчиненого умисні дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

12 листопада 2025 року ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав, пояснення надав аналогічні тексту клопотання, прохав таке задовольнити та визначити заставу у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 гривень.

Підозрюваний у судовому засіданні зазначив, що повністю визнає свою провину, не має намірів спілкування із свідками.

Адвокат заперечував щодо задоволення клопотання, зазначив, що ризики не підтверджені. Прохав обрати цілодобовий домашній арешт або визначити заставу у мінімальному розмірі.

Заслухавши доводи прокурора, підозрюваного, дослідивши надані докази та матеріали, слідчою суддею встановлено наступне.

Як вбачається із клопотання та наданих до нього доказів, слідчими здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001330 від 21 жовтня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України.

12 листопада 2025 року ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

12 листопада 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України.

13 листопада 2025 року прокурором у кримінальному провадженні винесено постанову про об`єднання матеріалів досудового розслідування. Матеріали кримінально провадження №0001330 від 21.10.2025 за ознаками ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КПК України із матеріалами кримінального провадження №0001435 від 12.11.2025 за ознаками ч. 1 ст. 263 КПК України та матеріалами кримінального провадження №0001436 від 12.11.2025 за ознаками ч. 2 ст. 307 КПК України.

Відповідно до висновку експерта від 13.11.2025, яка проведена на виконання постанови слідчого від 13.11.2025 про призначення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, надана на експертизу кристалічна речовина білого кольору масою 9,8473 г містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено.

Відповідно до висновку експерта від 13.11.2025, яка проведена на виконання постанови слідчого від 13.11.2025 про призначення судової вибухо-технічної експертизи, надані на дослідження предмети є вибуховими пристроями та речовими, а також відносяться до категорії бойових припасів.

13 листопада 2025 року слідчим повідомлено ОСОБА_4 про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про нову підозру за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України.

Згідно ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 194 КК України, ч. 1 ст. 263 КК України, ч. 2 ст. 307 КК України відносяться до тяжких злочинів.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Щодо обґрунтованості підозри

Письмове повідомлення про підозру в порядку, передбаченому ст. 276-278 КПК України, є початковим моментом притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Не вдаючись до детальної оцінки дій та винуватості особи, на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" зазначено, що "термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

За такого, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням письмових доказів, що були надані органом досудового розслідування, та досліджені в судовому засіданні, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, слідчий суддя, приходить до висновку, що повідомлена ОСОБА_4 підозра у вчиненні кримінального правопорушення є обґрунтованою, що підтверджується копіями наступних документів: протоколом огляду місць подій від 20.10.2025; актом про пожежу від 20.10.2025 та висновок про причини виникнення пожежі від 22.10.2025; протоколом обшуку від 12.11.2025; - висновком експерта від 28.10.2025 № СЕ-19/104-25/41279-АВ; висновком експерта від 13.11.2025 № СЕ-19/104-25/44441-ВТХ; висновком експерта від 13.11.2025 № СЕ-19/104-25/44403-НЗПРАП; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 21.10.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 12.11.2025; протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_7 від 12.11.2025.

Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно із матеріалами судового провадження факти, слідча суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 своїми діями, про які йдеться у Повідомленні про підозру, вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Разом із тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях підозрюваного вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у Кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Наявність ризиків, та їх обґрунтованість.

Щодо застосування заявленого запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою та вирішуючи питання про існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя зазначає таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Інкриміновані підозрюваному ОСОБА_4 кримінальні правопорушення передбачають застосування покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, тобто тримання під вартою, як запобіжний захід, може бути застосований до підозрюваного.

Доведеними, наданими суду поясненнями прокурора та матеріалами справи в їх сукупності, є наявність ризику у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду із метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_4 у випадку доведеності його вини у вчиненні злочину, загрожує покарання у вигляді позбавлення волі, його вік та стан здоров`я не є перешкодою для зміни місця мешкання та вчинення дій із можливого переховування від слідства та суду.

Вплив на свідків, потерпілих як ризик також є підтвердженим з огляду на те, що ОСОБА_4 підозрюється зокрема у вчиненні підпалу, тобто у вчиненні злочину небезпечним способом. У судовому засіданні підозрюваний пояснив, що вчинив підпал із особистих мотивів, а отже йому достеменно відомо де живе потерпіла ОСОБА_8 .

Що стосується ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо можливого вчинення іншого кримінального правопорушення також є підтвердженим на мою думку, оскільки після повідомлення про підозру за ознаками ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КПК України, за наслідками проведеного обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 виявлено упаковані та розфасовані 54 окремі згортки, всередині кожного з яких містяться речовини, не менш 9,8473 г, кожна з яких містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, ваги, трубочки, 2 ложки, щипчики, що може свідчити про збут наркотичних засобів. Окрім того, виявлено вибухові речовини та предмети, які відносяться до категорії бойових припасів.

При обранні запобіжного заходу слідчим суддею також враховується характер кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 194 КПК України, який має високий ступінь суспільної небезпеки, оскільки відповідно до висновку про причини пожежі 20.10.2025 у період із 21 год 50 хв по 22 год 30 хв., є підпал, тобто навмисні дії сторонньої (невстановленої) особи, спрямовані на створення осередку займання. При цьому враховую, що діяння (спосіб вчинення) підпал, має більшу суспільну небезпеку у порівнянні зі спричиненою шкодою.

Відповідно до статті 178 КПК України слідчий суддя, окрім викладеного, враховує також вагомість на даному етапі наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України; тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення; вік та стан його здоров`я; відсутність у підозрюваного постійного місця проживання; відсутність сім`ї; на утриманні нікого не має; міцність соціальних зв`язків у місці його постійного проживання; а також те, що ОСОБА_4 є таким, що не має судимості.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Так, особисте зобов`язання є занадто м`яким запобіжним заходом, який не можливо застосувати враховуючи тяжкість вчиненого та наявність ризиків; особисту поруку не можливо застосувати через те, що на адресу правоохоронних органів не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за підозрюваного; домашній арешт не вбачається можливим застосувати, оскільки підозрюваний не має постійного місця проживання, проживає у будинку на який не зареєстровано право власності.

Викладене вище дає підстави для твердження про те, що тримання ОСОБА_4 під вартою відповідає інтересам суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, в даному випадку, переважають інтереси забезпечення поваги до його особистої свободи.

Спираючись на норми ст. 178 КПК України, якими встановлено ті обставини, що враховуються при обранні запобіжного засобу, прихожу до висновку про можливість обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту, дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Нормою ч. 2 цієї статті встановлено, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого - з моменту його затримання.

ОСОБА_4 було затримано 12 листопада 2025 року о 19 год 06 хв.

Щодо визначення розміру застави

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_4 не має фінансової спроможності самостійно внести заставу, однак зазначив, що особисто знає людей, які зможуть її внести. Адвокат прохав, у разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мінімальний розмір застави.

Прокурор прохала визначити заставу у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 гривень.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави у провадженні визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положення кримінального процесуального закону та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначені розміру застави: 1) обставини кримінального правопорушення; 2) особливий характер справи; 3) майновий стан підозрюваного; 4) його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; 5) масштаб його фінансових операцій; 6) даних про особу підозрюваного; 7) встановлені ризики, передбачених статтею 177 КПК України; 8) «професійне середовище» підозрюваного; 9) помірність обраного розміру застави та можливість її виконання; 10) шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Враховуючи тяжкість та обставини вчинених ОСОБА_4 злочинів, особу підозрюваного, його майновий стан та вік, зважаючи на відсутність стійких соціальних зв`язків, суд вважає за необхідне визначити підозрюваному альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного, суд не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання перешкоджати встановленню істини у провадженні.

У разі внесення підозрюваним застави, суд вважає за необхідне покласти на нього певні обов`язки, із передбачених ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194 КПК України, слідча суддя

постановила:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України, у межах строку досудового розслідування, строком на 60 днів, а саме: із 19 год 06 хв. 12 листопада 2025 року до 19 год 06 хв. 09 січня 2026 року, включно.

Визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїх процесуальних обов`язків, у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень

У разі звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, у провадженні якого буде знаходитись справа, прокурора, слідчого судді чи суду, в залежності від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично мешкає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, в залежності від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд, в залежності від стадії кримінального провадження, про зміну свого фактичного місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі невиконання яких, слідчим суддею або судом буде вирішено питання про звернення застави в дохід Держави.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

Із моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Відповідно до вимог ст.182 КПК України, роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Дана ухвала діє до 19 год 06 хв. 09 січня 2026 року, включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється із дня отримання нею копії судового рішення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Слідча суддя ОСОБА_9