Справа № 642/3111/25
Провадження № 1-кп/642/441/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові кримінальне провадження № 0000505 від 01.04.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пісочин, Харківського району, Харківської області, громадянина України, українця, розлучений, із вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей або осіб похилого віку, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, а саме:

1) 05.04.2017 Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки;

2) 25.10.2017 Харківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

3) 30.07.2019 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

4) 30.10.2019 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, до 4 років 2 місяців позбавлення волі;

5) 24.05.2021 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, зазначених у даному вироку і вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 30.10.2019, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно до 4 років 2 місяців позбавлення волі, з обчисленням строку відбування покарання з моменту оголошення даного вироку та зарахуванням в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, покарання відбуте повністю з 05.07.2019 за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 30.10.2019, якого 28.02.2023 звільненого з Холодногірської ВК Харківської області (№18) на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.02.2023, якою замінено невідбуту частину основаного покарання у вигляді позбавлення волі на 6 місяців 16 днів покарання у вигляді виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням на користь держави 20% заробітку, 27.11.2023 знятого з обліку в Харківському РВ № 2 ФДУ «Центр пробації» в Харківській області по відбуттю покарання, -

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

Так, 23.03.2025 у період часу з 10 години 46 хвилин 03 секунди до 10 години 46 хвилин 27 секунд ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходячи повз працюючого закладу харчування «Буфет», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, № 126, побачив раніше знайомого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який сидів на лавці та спав.

В цей час ОСОБА_4 помітив, що з лівої бокової кишені куртки, вдягненої на ОСОБА_5 , частково виглядає мобільний телефон торгової марки HMD ARC TA-1682AS2 чорного кольору (IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ), із картою пам`яті Kingston 64 GB micro SDXC class 10 UHS-I U3 Canvas Go! Plus + SD Adapter SDCG3/64GB, у чохлі чорного кольору Silicone Case для HMD Pulse Plus, із сім-картою, у справному стані.

В цей час у ОСОБА_4 раптово виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме вищевказаного мобільного телефону.

Надалі, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння майнової шкоди власнику майна, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_5 спить, сидячи на лавці, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшовши за лавку с заду та о 10 годині 46 хвилин 37 секунд 23.03.2025 шляхом вільного доступу лівою рукою витягнув вищевказаний мобільний телефон з лівої бокової кишені куртки, вдягненої на потерпілому, та поклав до лівої бокової кишені своєї куртки.

Після цього, ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину, звернув майно потерпілого ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон торгової марки HMD ARC TA-1682AS2 чорного кольору (IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 ) вартістю 2 999 гривень 00 копійок згідно висновку судово - товарознавчої експертизи від 20.05.2025 № 1438/25, із картою пам`яті Kingston 64 GB micro SDXC class 10 UHS-I U3 Canvas Go! Plus + SD Adapter SDCG3/64GB вартістю 346 гривень 00 копійок згідно висновку судово - товарознавчої експертизи від 20.05.2025 № 1438/25, у чохлі чорного кольору Silicone Case для HMD Pulse Plus вартістю 243 гривні 00 копійок згідно висновку судово - товарознавчої експертизи від 20.05.2025 № 1438/25, із сім - карткою, яка не має матеріальної цінності для потерпілого, на свою користь та розпорядився ним у подальшому на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 3 588 гривень 00 копійок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, та пояснив, що він дійсно проходив за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, № 126, побачив раніше знайомого ОСОБА_5 , який сидів на лавці та спав, помітив, що з лівої бокової кишені куртки, вдягненої на ньому, виглядає мобільний телефон, після чого в нього виник умисел на крадіжку вказаного майна, тому він, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав його і в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що будь-яких претензій до обвинуваченого не має, покарання просив призначити наи розсуд суду.

Ураховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції - роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які наполягали на розгляді кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглядає справу відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням документів, що характеризують особу обвинуваченого.

За таких обставин суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

З вивчення особи обвинуваченого ОСОБА_4 вбачається, що він раніше судимий за кримінальні правопорушення проти власності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має вищу освіту, офіційно не працевлаштований, розлучений, характеризується посередньо.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприянння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді Холодногірського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації», беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.

У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушення від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків, передбачені ч.3 ст.76 КК України, зокрема: виконати заходи, передбачені пробаційною програмою (зміна прокримінального мислення); не виїджати за межі України без погодження з органом пробації.

Вимогами ч. 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

За таких обставин, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, у зв`язку з чим суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Але, враховуючи щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, хоча ОСОБА_4 і вчинив його в умовах воєнного стану, проте, за встановлених обставин, ним не використовувалися умови вказаного режиму для поліпшення його скоєння, кримінальне правопорушення не було заздалегідь сплановане як корисливе, а мало характер ситуативного, одиничного прояву, про що свідчить і сформоване в обвинувальному акті обвинувачення в частині моменту виникнення у обвинуваченого умислу на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_5 .

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі №1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання та враховуючи відомості про особу винного, його відношення до скоєного злочину, щире каяття, обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення, вартість викраденого майна та його значимість для потерпілого, а також те, що в результаті протиправних дій обвинуваченого тяжких наслідків не настало, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає можливим застосовати ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, оскільки вважає, що саме таке покарання є справедливим, а також необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Суд також покладає на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави належить стягнути процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №1438/25 від 20.05.2025 в розмірі 440 (чотириста сорок) грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 370, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк - 5 (п`ять років).

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим на строк 3 (три) роки.

У відповідності зі ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Початок іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 застосований у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили - залишити без змін, а після вступу вироку в законну силу - скасувати.

Речові докази, а саме : коробку з під мобільного телефону НMD ARС ТА-1682АS2 чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , вважати йому повернутими.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № 1438/25 від 20.05.2025 в розмірі 440 (чотириста сорок) грн. 00 коп. на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Холодногірський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1