Справа №760/1051/26 Провадження №1-кс/760/999/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 р. м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Солом`янського районного суду м. Києва, клопотання слідчого в ОВС 4 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області майора юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням - прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000045, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.01.2025 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2026 року до суду надійшло клопотання слідчого в ОВС 4 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області майора юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням -прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000045, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.01.2025 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

23 січня 2026 року (на підставі протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 21 січня 2025 року) клопотання та додані до нього документи були передані в провадження слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що Слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000045, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.01.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, у службових осіб Національної академії статистики, обліку та аудиту, та її структурних підрозділів - Фахового коледжу бізнесу та аналітики Національної академії статистики, обліку та аудиту та Фахового коледжу економіки та управління Національної академії статистики, обліку та аудиту, виник умисел на перешкоджання законній діяльності ЗС України та інших військових формувань в особливий період, шляхом фіктивного працевлаштування чоловіків призовного віку на посади викладачів до закладів вищої освіти, що дає право на отримання відстрочки від мобілізації осіб, за грошову винагороду. Діючи на виконання свого спільного умислу, усвідомлюючи характер своїх злочинних дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, ректор Національної академії статистики, обліку та аудиту ОСОБА_6 , директор Фахового коледжу економіки та управління Національної академії статистики, обліку та аудиту ОСОБА_7 та директор Фахового коледжу бізнесу та аналітики Національної академії статистики, обліку та аудиту ОСОБА_8 , перебуваючи на вказаних посадах, з корисливих мотивів, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, дійшли згоди щодо здійснення протиправної діяльності, направленої на перешкоджання законній діяльності ЗС України та інших військових формувань в особливий період. За для реалізації свого спільного злочинного умислу, ОСОБА_8 залучив до його виконання працівницю Фахового коледжу бізнесу та аналітики Національної академії статистики, обліку та аудиту ОСОБА_9 , посередника ОСОБА_5 , директора ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Колорит» ОСОБА_10 , та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, вступивши таким чином із ними у попередню змову. При цьому, ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, достовірно знали, що зменшення мобілізаційного потенціалу України шкодить Збройним Силам України, оскільки знижує чисельність особового складу, особливо в умовах повномасштабного вторгнення військ РФ на територію України. В свою чергу, це може призвести до дефіциту людських ресурсів, особливо під час наступу, що може бути використано країною-агресором як тактична перевага. З метою реалізації спільного плану, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обіймаючи посади керівників навчальних закладів вищої та передвищої освіти, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , з корисливих мотивів, перебуваючи у невстановленому місці та часі, домовилися про підшукання осіб чоловічої статі мобілізаційного віку, які бажають за грошову винагороду не виконувати свій обов`язок громадян України із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та уникнути мобілізації до лав ЗС України та інших військових формувань в особливий період, шляхом працевлаштування на посади викладачів та влаштування на навчання до очолюваних навчальних закладів, для здобуття вищої та передвищої освіти, що дає право на отримання відстрочки від мобілізації. Так, відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також п. 60 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» від 16.05.2024 №560 (зі змінами і доповненнями), призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають: здобувачі професійної, фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти; науково-педагогічні працівники закладів вищої та фахової передвищої освіти, за умови що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки. В подальшому, згідно з розробленим планом дій та розподіленими ролями ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, забезпечували пошук військовозобов`язаних громадян України чоловічої статі, які в порушення ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», мали намір ухилитися від обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, та фіктивно працевлаштовувалися на посади викладачів до Фахового коледжу бізнесу та аналітики Національної академії статистики, обліку та аудиту, Фахового коледжу економіки та управління Національної академії статистики, обліку та аудиту, які є структурними підрозділами Національної академії статистики, обліку та аудиту, а також вступали на денну форму навчання до вказаних навчальних закладів, без фактичного відвідування навчання, що надасть останнім можливість не бути мобілізованими до ЗС України та інших військових формувань, в особливий період, за грошову винагороду, таким чином вступаючи з ними в попередню змову. Надалі, військовозобов`язані особи, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та іншими невстановленими особами, надавали вказаним особам необхідні для фіктивного працевлаштування документи, а саме: копію паспортів та довідок про присвоєння реєстраційного номеру облікової картки платника податків, копії документів про освіту, які в подальшому передавались директору Фахового коледжу бізнесу та аналітики Національної академії статистики, обліку та аудиту ОСОБА_8 , або за його вказівкою ОСОБА_9 , яка в подальшому, за дорученням ОСОБА_8 , виготовляла необхідні для прийняття на посаду документи, подавала їх на підпис ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та вже готові документи, що дають право на отримання відстрочки від мобілізації, підписані одним з учасників злочину, про зарахування до одного з очолюваних ними навчальних закладів, та відправляла військовозобов`язаним особам для їх подання до Територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для отримання відстрочки від мобілізації в особливий період. У вказаний спосіб, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений досудовим розслідуванням час, діючи як керівники очолюваних навчальних закладів, вчинили дії спрямовані на фіктивне працевлаштування осіб мобілізаційного віку чоловічої статі, чим сприяли останнім в отриманні відстрочки від мобілізації відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також п. 60 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» від 16.05.2024 №560 (зі змінами і доповненнями). Поряд з цим, працевлаштування громадян України на посади викладачів та на навчання до Національної академії статистики, обліку та аудиту, та її структурних підрозділів - Фахового коледжу бізнесу та аналітики Національної академії статистики, обліку та аудиту та Фахового коледжу економіки та управління Національної академії статистики, обліку та аудиту, не передбачало їх фактичного перебування на робочому місці чи місці навчання та відповідного залучення до викладацької діяльності чи здобуття вищої чи передвищої освіти. При цьому, ОСОБА_5 було достовірно відомо про наслідки вчинення таких дій, а саме: перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань. Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 ,, переслідуючи явно злочинний намір, здійснив вказані протиправні діяння під час триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України, яка розгорнута на всій її території, на шкоду основам національної безпеки України. 20.01.2026 на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України проведено обшук житла, в якому фактично мешкає ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки: Realme Note50, модель: RMX3834, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , темносірого кольору в захисному чохлі, з сім-картами з номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 . В цей же день, 20.01.2026 вказані речі постановою слідчого були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні. Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, в тому числі: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення. Відповідно до ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Відповідно до ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подане не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 КПК, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено. На підставі викладеного, зважаючи на те, що зазначені вище матеріальні об`єкти містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, та запобігання їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, просив накласти арешт на майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене протоколом обшуку житла від 20.01.2026 за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки: «Realme Note50, модель: RMX3834, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , темносірого кольору в захисному чохлі, з сім-картами з номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , який містить відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення.

В судове засідання слідчий з`явився, клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Підозрюваний в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, будь - яких заяв та / або клопотань від нього станом на момент розгляду клопотання до слідчого судді не надходило.

Вислухавши слідчого, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000045, 21.01.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне провадження з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 114 - 1 КК України; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: службові особи вищого навчального закладу м. Києва використовуючи своє службове становище, сприяють у працевлаштуванні до навчального закладу та його структурних підрозділів осіб мобілізаційного віку, з метою ухилення від мобілізації шляхом отримання бронювання чи оформлення відстрочки, чим перешкоджають законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань; повідомлено про підозру ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 (а.с. 6).

Відповідно до Протоколу обшуку від 20 січня 2026 року, в ході проведення обшуку виявлено, зокрема: мобільний телефон марки: «Realme Note50, модель: RMX3834, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , темносірого кольору в захисному чохлі, з сім-картами з номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , який містить відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення (а.с. 15 - 20).

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26 січня 2026 року (справа №760/1049/26), клопотання слідчого в ОВС 4 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_11 , погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні - прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 про надання дозволу на проведення обшуку у кримінальному проваджені № 0000045 від 21.01.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України, - задоволено; надано дозвіл слідчому слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_12 , та іншим слідчим слідчої групи слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області, а також прокурорам групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000045 на проведення обшуку житла за адресою: АДРЕСА_1 , у якій проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яка на праві власності належить ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , з дозволом на відшукання та вилучення: мобільного телефону марки: Realme Note 50, модель: RMX3834, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , темносірого кольору в захисному чохлі, з сім-картами з номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , який містить відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення.

Постановою про визнання предметів речовими доказами від 20 січня 2026 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000045 від 21.01.2025 року мобільний телефон марки: «Realme Note50, модель: RMX3834, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , темносірого кольору в захисному чохлі, з сім-картами з номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 (а.с.22 - 23).

Відповідно до повідомлення про підозру від 20 січня 2026 року, ОСОБА_5 повідомлено про те, що він підозрюється у перешкоджанні, за попередньою змовою групою осіб, законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114 - 1 КК України (а.с. 24 - 29).

Також, слідчим суддею було досліджено додані до клопотання слідчим Рапорт про виявлене кримінальне правопорушення (а.с. 10), Рапорт (а.с. 11 - 12), Протоколи за результатами проведення НС(Р)Д - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 07 серпня 2025 року, від 15 червня 2025 року, від 19 вересня 2025 року (а.с. 30 - 137), Протокол огляду від 26 січня 2026 року.

Таким чином, слідчим суддею було встановлено, що до клопотання додані копії документів, що підтверджують обставини, викладені у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 статті 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів клопотання та доданих до нього документів вбачається що майно, яке було вилучено 20.01.2026 року при проведенні обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки: «Realme Note50, модель: RMX3834, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , темносірого кольору в захисному чохлі, з сім-картами з номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000045 від 21.01.2025 року.

Слідчий звернувся до слідчого судді у строки, встановлені ч. 5 ст. 171 КПК України.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що існують підстави, визначені у ч. 2 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на зазначене вище майно з метою збереження речових доказів.

Тож, клопотання слідчого в ОВС 4 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області майора юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням - прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000045, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.01.2025 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, та додані до нього матеріали, містять у собі підстави, у зв`язку з якими необхідно здійснити арешт майна на вилучені речі та конкретизовано майно, що належить арештувати, тобто клопотання оформлене відповідно до вимог ст.171 КПК України.

Враховуючи викладене, а також виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, з урахуванням введеного в Україні воєнного стану, принципу розумності та співрозмірності, слідчий суддя приходить до переконання, що незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення або втрати майна, зазначеного у клопотанні слідчого, що визнано речовим доказом, чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та зашкодити інтересам держави.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170 - 175, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого в ОВС 4 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області майора юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням - прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000045, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.01.2025 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт (з забороною користування та розпорядження) на майно, яке було вилучено 20.01.2026 року при проведенні обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки: «Realme Note50, модель: RMX3834, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , темносірого кольору в захисному чохлі, з сім-картами з номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , яке належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, підозрюваному, захиснику. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту оголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1