ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

26 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000759, внесеного до ЄРДР 25.09.2025, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в селі Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області, українець, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло вищевказане клопотання слідчого, яке погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 ..

Клопотання мотивовано тим, що слідчим провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000759 від 25.09.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_4 , у порушення вимог ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995, постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 та наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 (з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів), маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливим мотивом та метою власного збагачення за рахунок протиправної діяльності у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, у невстановленому органом досудового розслідування місці, дату та час, незаконно придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежений канабіс, який зберігав при собі з метою подальшого збуту.

Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на незаконне зберігання та збут наркотичних засобів у місця позбавлення волі, перебуваючи у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, зберігаючи при собі наркотичний засіб, обіг якого обмежений канабіс, за допомогою власного мобільного телефону викликав до місця свого проживання водія таксі та на його автомобілі 25.09.2025 приблизно о 12 год 41 хв приїхав до території Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)», яка знаходиться за адресою: вул. Привокзальна, 26, м. Вінниця.

З метою закінчення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 вийшов з автомобіля таксі та розпочав рух вздовж паркану Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)». Після цього 25.09.2025 приблизно о 12 год 42 хв ОСОБА_4 шляхом кидку через паркан здійснив перекид на територію охороняємої зони Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» пакунку з наркотичним засобом канабісом, обмотаним прозорою клейкою стрічкою типу «скотч» . Однак фактично відразу ОСОБА_4 був затриманий працівниками оперативного відділу Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)», які здійснювали патрулювання прилеглої території.

При огляді та відкритті вищевказаного пакунку, який перекинув ОСОБА_4 на охороняєму територію Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)», виявлено та вилучено герметично запакований полімерний пакет, в якому знаходився ще один полімерний пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору у подрібненому стані.

Відповідно до висновку експерта від 26.09.2025, надані на дослідження фрагменти верхівкових частин рослин, є канабісом. Канабіс відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Маса канабісу (у перерахунку на висушену речовину) становить 38,89 г.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичного засобу у місця позбавлення волі.

У свою чергу, 25.09.2025 о 12 годині 44 хвилини ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України).

Письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, складено 26.09.2025 та цього ж дня вручено:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю села Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області, фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, не одруженому, з повною середньою освітою, не працевлаштованому, який відповідно до положень ст. 89 КК України вважається таким, що немає судимості.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

рапортом працівника ДУ «Вінницька ВК (№ 86)» про виявлення кримінального правопорушення;

рапортом працівника відділу поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про виявлення кримінального правопорушення;

показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ;

протоколом огляду місця події (території ДУ «Вінницька ВК (№ 86)»;

показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ;

протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України;

показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ;

висновком експерта за результатами проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів;

результатами медичного огляду ОСОБА_4 на предмет вживання наркотичних засобів;

іншими матеріалами, отриманими у встановленому порядку під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Разом із цим, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, стосовно ОСОБА_4 може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки він вважається раніше не судимою особою, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Разом із цим, у вказаному кримінальному провадженні існують ризики передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, зокрема:

1) переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 , усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а санкція ч. 2 ст. 307 КК України виключає можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням. Також ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, а наявні соціальні зв`язки не стали для нього перешкодою у вчиненні тяжкого злочину. Також ОСОБА_4 намагався залишити місце вчинення кримінального правопорушення та був затриманий лише завдяки злагодженим діям працівників правоохоронних органів;

2) незаконного впливу підозрюваного на свідків чи експертів, оскільки згідно статті 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. При цьому, під час ознайомлення з матеріалами доданими до цього клопотання ОСОБА_4 стане відома адреса проживання свідків, а тому перебуваючи на волі він зможе здійснювати на них відповідний вплив. Водночас у кримінальному провадженні буде призначено низку судових експертиз, а тому існує імовірність, що у випадку застосування іншого запобіжного заходу ОСОБА_4 матиме можливість незаконного впливу на експертів;

3) вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 раніше 3 рази притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема його призначалось покарання у виді громадських робіт, а також він двічі звільнявся від покарання з випробуванням. Окрім цього, відповідно до результатів медичного огляду ОСОБА_4 встановлено факт перебування останнього у стані наркотичного сп`яніння, внаслідок вживання канабісу. Тобто, попередньо ОСОБА_4 вчинив інше правопорушення. Окрім цього, 23.03.2023 на ОСОБА_4 накладалось адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також

ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, не має законного джерела доходу, а матеріали кримінального провадження свідчать, що способом його заробітку може бути збут наркотичних засобів.

4) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Зокрема органом досудового розслідування не встановлені обставини придбання ОСОБА_4 вилученого у нього наркотичного засобу, які для цього використовувались знаряддя та способи фасування. Вказані речі на даний час не вилучено, стороні обвинувачення не відоме їх місцезнаходження.

Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:

1) особисте зобов`язання є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, його репутацію та соціальні зв`язки;

2) особиста порука, оскільки в ОСОБА_4 відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу;

3) застава, оскільки підозрюваний не працевлаштований та не має офіційного джерела доходів, а в разі сплати застави іншою особою він зможе продовжити злочинну діяльність чи переховуватися від слідства та суду;

4) домашній арешт, оскільки підозрюваний усвідомлює тяжкість покарання за вчинений злочин, тому на думку сторони обвинувачення, підозрюваний не виконуватиме вимог встановлених даним запобіжним заходом та вчинятиме дії, спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності за вказані вище злочини, у зв`язку із чим недоцільно обирати такий запобіжний захід, який на цій стадії кримінального провадження є вкрай ризикованим.

У свою чергу, незаконний вплив у цьому провадженні та свідків, експерта відповідно до діючого кримінального законодавства кваліфікується як злочин, що свідчить про те, що він може вчиняти інші злочини.

У рішенні Європейського суду (Справа «Клоот проти Бельгії» від 12.12.1991) зазначено, що тяжкість обвинувачення, а також обставини справи, можуть виправдати рішення судових органів про взяття та утримання особи під вартою для того, щоб запобігти спробам вчинити нові злочини.

Також, у рішенні Європейського суду (Справа «Нінеску проти республіки Молдови» від 15.07.2014) зазначено, що ризик переховування обвинуваченого від суду повинен оцінюватись в контексті чинників, пов`язаних з його особистістю, а саме з його моральними цінностями, житлом, родом занять, майном, сімейними зв`язками і всіма видами зав`язків з державою, в якій відбувається кримінальне переслідування.

Всі вищевказані обставини, у своїх сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам.

У зв`язку із цим, існує необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 найбільш суворого забіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин та беручи до уваги, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам, керуючись вимогами ст. 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, 194 КПК України, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, слідчому судді пояснив, що по кримінальному провадженні існує ризик, зокрема те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, тому може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що унеможливлює обрання йому менш суворого запобіжного заходу.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, просили слідчого суддю застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі у виді домашнього арешту, а також зменшити розмір застави.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 183 КПК України, передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування слідством встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення злочину в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, має постійне місце проживання, не працює, не одружений, дітей на утриманні не має.

Органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, на теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, відсутність у нього соціально стримуючих факторів, наявність судимості, а також ту обставину, що кримінальне правопорушення по якому повідомлено про підозру відноситься до категорії незаконного обігу, збуту наркотичних засобів, тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При цьому, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчий суддя не вбачає.

На час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України обґрунтована.

Прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, тому слідчий суддя вважає, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, особи підозрюваного ОСОБА_4 , йому необхідно визначити заставу, яка буде гарантувати виконання останнім покладених на нього обов`язків.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 309, 400 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 12 години 44 хвилин 23 листопада 2025 року.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 23 листопада 2025 року.

Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 будуть покладені наступні обов`язки:

прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

утриматись від спілкування із особами, які являються свідками та потерпілою у даному кримінальному провадженні;

здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

носити електронний засіб контролю.

Якщо ОСОБА_4 не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, в такому разі контроль за виконанням ухвали в частині виконання покладених на підозрюваного обов`язків покласти на слідчого, який провадить досудове розслідування кримінального провадження.

Строк дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави, визначити два місяці з моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, але в межах строку досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_15