Справа № 191/3517/25
Провадження № 1-кп/191/363/25
У Х В А Л А

іменем України

17 вересня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в залі суду кримінальне провадження за №0000544 від 15.04.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.1 ст.263 КК України,

за участю в судовому розгляді:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000544 від 15.04.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.1 ст.263 КК України.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як на даний час не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду будучи обізнаним про суворість покарання, може незаконно впливати на потерпілу та свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засідання не заперечував проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження йому строку тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного.

У відповідності з ч. 3 ст. 331 КПК України, суд, незалежно від клопотань, зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою до спливу двомісячного строку застосування судом до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На теперішній час розгляд кримінального провадження не завершений.

Також, суд ураховує, що згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ст. 177 КПК України).

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При вирішенні заявленого клопотання суд враховує встановлені судом підстави обрання запобіжного заходу, а саме те, що ОСОБА_5 інкримінуються діяння передбачені ч.2 ст.111, ч.1 ст.263 КК України, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін, що свідчить про наявність ризику того, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування/суду, є обґрунтовані підстави вважати, що він може виїхати за межі території України або на тимчасово окуповану територію України, зокрема, поза межами пунктів пропуску. Так, встановлено, що ОСОБА_5 мас право перетинати державним кордон України під час дії на території України режиму воєнного стану згідно Правил перетинання державного кордону громадянами України, встановлених постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995, та на постійній основі здійснює виїзд за межі України, а також підтримує контакт з особами з числа громадян російської федерації. Разом з тим, слід враховувати той факт, що ОСОБА_5 зареєстрований на тимчасово окупованій території України за адресою; АДРЕСА_1 , та проживає на тимчасово окупованій території України. Крім того, ОСОБА_5 03.05.2023 року отримав паспорт громадянина російської федерації, а 28.03.2024 - паспорт громадянина російської федерації для виїзду за кордон. Також, що ОСОБА_5 являється пенсіонером МВС України у зв`язку з чим останньому достовірно відомі форми та методи роботи правоохоронних органів, у зв`язку з чим підозрюваний розуміє, яким чином можна переховуватися від органу досудового розслідування.

Крім того, при розгляді даного клопотання суд враховує той факт, що на даний час в Україні введено військовий стан та тривають активні бойові дії, що в свою чергу збільшує ризик втечі (переховування) обвинуваченого настільки, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризику переховування.

Вищенаведені факти свідчать про наявність існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Беручи до уваги характер інкримінованих правопорушень, ризик, що передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає обґрунтованим, оскільки знаходячись на свободі обвинувачений може чинити тиск та незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни ними показань, оскільки судовий розгляд триває та на даний час свідки ще не допитувались, що свідчить про існування ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, існує ризик того, що перебуваючи на волі, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 проводив на постійній основі на території різних населених пунктів Дніпропетровської області, зокрема останнім були закладені так звані «схрони» з компонентами саморобного пристрою вибухової дії. При цьому, наявні обґрунтовані підстави вважати, що основним джерелом доходу підозрюваного є грошові кошти, одержані за результатами вчинення кримінального правопорушення. Обвинувачений ОСОБА_5 здійснював приїзд до підконтрольної діючій владі України території з певного періодичністю, у зв`язку з чим можливо припустити, що вказану протиправну діяльність на виконання злочинних вказівок спеціальних служб російської федерації він проводив регулярно.

Таким чином, перебуваючи на свободі, ОСОБА_5 може продовжити вказану протиправну діяльність таким чином вчиняти злочини направлені проти основ національної безпеки України, що свідчить про існування ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На підставі викладених обставин, та того, що будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом на даному етапі не встановлено, тому контроль за процесуальною поведінкою обвинуваченого ОСОБА_5 шляхом застосування будь-якого іншого запобіжного заходу - неможливий, а тому наявні підстави для продовження тримання обвинуваченого під вартою, з урахуванням вимог п.5 ч.2 ст.183 КПК України, терміном на 60 днів.

Керуючись ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, колегія суд вважає за необхідне заставу обвинуваченому не визначати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 317, 331 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 15 листопада 2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3