Справа № 303/102/26
№1-кс/303/34/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року м.Мукачево

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: слідчої СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Мукачево клопотання слідчої СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000021 від 06.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Чинадієво Мукачівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , розлученого, раніше судимого,

в с т а н о в и в:

Слідча СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням у кримінальному провадженні №0000021 від 06.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 терміном на шістдесят діб із визначенням застави у максимальному розмірі, передбаченому для даної тяжкості злочинів.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 у порушення вимог статей 7, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 (із змінами і доповненнями від 08.07.1999, 05.04.2001, 03.04.2003, 22.12.2006, 22.03.2012, 16.10.2012), згідно з якими оборот аналогів наркотичних засобів і психотропних речовин на території України забороняється, а також, що громадяни мають право придбати наркотичні засоби та психотропні речовини тільки за рецептом лікаря, ст.4 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» №863 від 08.07.1999 (із змінами), ст.2 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотронних речовин і прекурсорів та зловживання ними» №62/95-ВР від 15.02.1995 (із змінами), постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», постанови Кабінету Міністрів України №796 «Про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» затверджений постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», наказу №7 від 23.03.1998 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, тип підлягають спеціальному контролю відповідно до законодавства України», набув у невстановленому досудовим розслідуванням місці, спосіб та час, але не пізніше 06.01.2025, психотропну речовину обіг якої обмежено - метамфетамін та в подальшому незаконно зберігав її з метою збуту невстановленому колу осіб.

У подальшому, ОСОБА_5 , у порушення вищевказаних норм чинного законодавства, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливою метою, з невстановленого під час досудового розслідування часу, але не пізніше 12 год. 07 хв. 06.01.2026, у в спальній кімнаті квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно зберігав з метою збуту психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін, загальна маса якої в перерахунку на метамфетамін основу становить 3,6933 г., у розфасованому у двадцять згортків фольги вигляді, до моменту її виявлення та вилучення працівниками поліції 06.01.2026 року в ході проведення обшуку.

ОСОБА_5 о 13 год. 30 хв. 06.01.2026 було затримано в порядку ст.208 КПК України та 07.01.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України - незаконне зберігання із метою збуту психотропних речовин у великих розмірах.

Необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 викликана тим, що останній обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за вчинення якого передбачено кримінальну відповідальність у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, метою забезпечення виконання ним належної процесуальної поведінки та покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 2, 3 ч.1 ст. 177 КПК України та недоцільністю обрання щодо підозрюваного інших запобіжних заходів, передбачених п.п.1-4 ч.1 ст.176 КПК України.

В судовому засіданні слідча та прокурор клопотання підтримали, просили таке задовольнити, посилаючись на обставини викладені в клопотанні. Крім того, прокурор пояснив, що підозрюваний в жовтні 2024 року самовільно залишив в/ч НОМЕР_1 .

Підозрюваний ОСОБА_5 просив обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 просила обрати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід, посилаючись на те, що останній має на утриманні свою матір, цивільну дружину та її малолітню дитину, внаслідок проходження військової служби мав важке поранення та при визначенні розміру застави врахувати майновий стан підозрюваного.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до слідуючого висновку.

В провадженні СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження №0000021 від 06.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

ОСОБА_5 06 січня 2026 року було затримано в порядку ст. 208 КПК України та 07 січня 2026 року останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами: рапортом працівника поліції від 06.01.2026, протоколом обшуку від 06.01.2026, висновком експерта від 07.01.2026 за результатами судової експертизи дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За статтею 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (частина 1); запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п.4 частини 2).

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та міра покарання якого передбачає позбавлення волі строком від шести до десяти років, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування, суду; органом досудового розслідування наразі не встановлене джерело походження, місце та спосіб набуття психотропних речовин, у зв`язку з чим існує ризик знищення доказів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою неможливо буде запобігти контактам підозрюваного ОСОБА_5 з іншими невстановленими співучасниками злочину.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, тому обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку. Осіб, які б поручились за виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, не встановлено, що унеможливлює обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді особистої поруки. Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є недоцільним, оскільки в такому випадку підозрюваний зможе безперешкодно та незаконно впливати на свідків та ухилитись від органу досудового розслідування та суду.

Будь-яких вагомих доказів щодо неможливості перебування підозрюваного під вартою не надано.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Стаття 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважує на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених ч.1 ст 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_5 , який є військовослужбовцем, що у жовтні 2024 року самовільно залишив військову частину, раніше судимий, оцінивши в сукупності обставини, визначені статтею 178 КПК України, в тому числі сімейний стан та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 , вагомість доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення, тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання вказаним вище ризикам, а тому для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

За вимогами ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків.

Враховуючи майновий стан підозрюваного ОСОБА_5 , тяжкість та обставини злочину, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя приходить до висновку, що підозрюваному ОСОБА_5 необхідно визначити заставу у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладанням на підозрюваного обов`язків передбачених ст. 194 КПК України, у разі внесення застави.

Даний розмір застави буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 196-198, 372 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Клопотання слідчої СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05 березня 2026 року включно з визначенням застави в розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі внесення ним застави у визначеному розмірі він підлягає звільненню з-під варти і з того моменту буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 в разі внесення ним застави, такі обов`язки:

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися за межі м. Мукачево Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, за наявності.

На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1