МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/6843/25

Провадження № 1-в/210/810/25

14 листопада 2025 року

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши заяву засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, неодруженого, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80»),

про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства (пункт 13 частини 1 статті 537 КПК України: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України)

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду із поданням про приведення покарання у відповідність до чинного законодавства у зв`язку з набранням законної сили Закону України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Представник Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду заяви. Надав заяву про розгляд без його участі.

Засуджений ОСОБА_3 на судове засідання не доставлений. У заяві просив проводити розгляд справи без його участі.

Прокурор ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення заяви.

Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття (ч.5 ст. 539 КПК України).

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України у зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалося.

Дослідивши подання та матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із частиною 1 статті 539 КПК питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Згідно із пунктом 2 ч. 2 ст. 539 КПК клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами […] 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Клопотання подано до суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Заявник просить врегулювати питання приведення вироку у відповідність до Закону України від 18.07.2024 року № 3886-ІХ.

З метою реалізації кримінально правового реагування шляхом звільнення особи від покарання законодавцем у розділ ХІІ Загальної частини Кримінального кодексу «Звільнення від покарання та його відбування» передбачено систему кримінально-правових норм, що утворюють собою окремий, самостійний комплексний інститут кримінального права інститут звільнення від покарання (статті 74-87 КК).

В силу ч. 2 ст. 74 КК особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно ч. 1, 3 ст. 26 КПК сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподаткованих мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, що відповідно станом на 2025 рік становить 3028 грн.

Після внесення змін у статтю 51 КУпАП кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 року у справі №278/1566/21 зроблено висновок, що Закон України № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений 09.08.2022 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 190 КК України.

Внаслідок умисної злочинної діяльності ОСОБА_5 потерпілому від кримінального правопорушення заподіяно матеріальну шкоду, розмір якої за епізодом злочинної діяльності від 20.06.2022 року становить 1200 грн.

ОСОБА_3 призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн.

Також ОСОБА_3 засуджений 19 січня 2023 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді 1 місяця арешту.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково, у виді 80 годин громадських робіт, що відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України відповідає 10 дням арешту, приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 09.08.2022 року, остаточно призначено ОСОБА_3 до відбуття покарання у виді 1 місяця 10 днів арешту.

Крім того, ОСОБА_3 засуджений 26 червня 2023 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. ст. 70 ч. 3, 72 КК України, в строк відбуття призначеного ОСОБА_3 покарання, зараховано відбутий ним строк покарання за попереднім вироком Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19.01.2023 року у виді 1 місяця 10 днів позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбуття покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 роки.

Внаслідок умисної злочинної діяльності ОСОБА_3 потерпілому від кримінального правопорушення заподіяно матеріальну шкоду, розмір якої за епізодам злочинної діяльності від 30.09.2022 року становить 2137,50 грн.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн.

Крім того, ОСОБА_3 засуджений 03 квітня 2025 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська за ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 ч. 1, 3 КК України, до призначеного покарання частково, у виді 1 місяця позбавлення волі, приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26.06.2023 року, остаточно призначено ОСОБА_3 до відбуття покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі.

З огляду на приписи ч. 2 ст. 74 КК України, суд вважає можливим звільнити засудженого ОСОБА_3 від призначеного покарання за вироком Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 09.08.2022 року за ч.1 ст. 190 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння, оскільки по епізоду від 20.06.2022 року розмір матеріальної шкоди на дату вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (у 2022 році 2481 грн.), а також аналогічно за вироком Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26.06.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння, оскільки по епізоду від 30.09.2022 року розмір матеріальної шкоди на дату вчинення крадіжки не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (у 2022 році 2481 грн.).

Враховуючи вищевикладене, суд зауважує, що зміни, внесені Законом України № 3886-IX, до ст. 51 КУпАП не поширюють свою дію на положення статті 389 КК України, якою передбачено кримінальну відповідальність за ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі та на положення статті 186 КК України, якою передбачено кримінальну відповідальність за відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

За таких обставин, ОСОБА_3 слід вважати засудженим за вироком Заводського районним судом міста Дніпродзержинська від 03.04.2025 року за ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Підстав для негайного звільнення ОСОБА_3 не вбачається, оскільки суд лише частково звільнив від відбування покарання за діяння, караність якого законом усунена, тому вирок Заводського районним судом міста Дніпродзержинська від 03.04.2025 року за ч. 4 ст. 186 КК України має виконуватись і надалі.

Керуючись ст.5, КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства (пункт 13 частини 1 статті 537 КПК України: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України задовольнити частково.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_3 від призначеного покарання за вироком Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 09.08.2022 року за ч.1 ст. 190 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_3 від призначеного покарання за вироком Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26.06.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Заводського районним судом міста Дніпродзержинська від 03.04.2025 року за ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Вирок Заводського районним судом міста Дніпродзержинська від 03.04.2025 року продовжувати виконувати.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Металургійний районний суд міста Кривого Рогу протягом семи днів з дня її оголошення.

Відповідно до частини 3 статті 395 КПК України для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги - ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1