Справа №567/153/25
Провадження №1-кп/567/69/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2025 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.12.2024 р. за №0000310 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Аркалик Тургайської області Казахстан, громадянина України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , неодруженого, працює монтажником в управлінні будівництва філії «ВП «Запорізька АЕС» АТ «НАЕК «Енергоатом», раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 обвинувачується в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації при наступних обставинах.

ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним, у зв`язку з проведенням загальної мобілізації згідно Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України від 03.03.2022 року №2105-ІХ, Указу Президента України №452/2023 від 26.07.2023 року «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», затвердженого Законом України №3276-ІХ від 27.07.2023 року, будучи належним чином повідомленим про наслідки ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, пройшов військово-лікарську комісію, якою визнаний здоровим та придатним до проходження військової служби.

В подальшому, 27 листопада 2024 року ОСОБА_4 було вручено повістку, згідної якої він зобов`язаний був прибути на 08:00 год. 28.11.2024 року на збірний пункт ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 , на відправку для проходження військової служби під час мобілізації.

Однак діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причин, не маючи права на відстрочку чи звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, 28 листопада 2024 року ОСОБА_4 не прибув на збірний пункт ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 , на відправку для проходження військової служби під час мобілізації, чим порушив вимоги ст.65 Конституції України, ст.ст.1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та вимоги Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України від 03.03.2022 року №2105-ІХ, тобто ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

Обвинувачений ОСОБА_4 в ході судового розгляду подав клопотання, в якому просить звільнити його від кримінальної відповідальності, передбаченої ст.336 КК України на підставі ст.48 КК України у зв`язку із зміною обстановки, мотивуючи тим, що вчинене ним кримінальне правопорушення є нетяжким злочином, він вперше притягується до кримінальної відповідальності, від слідства та суду не ухилявся, та на даний час він працевлаштований на посаду монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій 2 розряду з 10.09.2025 року у філії «ВП «Запорізька АЕС» АТ «НАЕК «Енергоатом», яке є об`єктом критичної інфраструктури.

Вказує, що займана ним посада є необхідною для забезпечення функціонування енергосистеми в умовах воєнного стану, та він включений до списку працівників з бронюванням на період мобілізації, що підтверджується його електронним військово-обліковим документом.

Зазначає, що він, як особа, яка заброньована на період мобілізації, не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, а тому перестав бути суспільно небезпечним в частині посягання на державний порядок забезпечення призову та мобілізації.

Вважає, що виникнення обставини, яка виключає можливість призову його на військову службу під час мобілізації, на особливий період, відповідно вказує на відсутність ризику повторного вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав заявлене ним клопотання, просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України та закрити кримінальне провадження.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України та просила його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченого про його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України.

Суд, заслухавши обвинуваченого та його захисника, прокурора, дослідивши обставини, на які посилається обвинувачений як на підставу для звільнення його від кримінальної відповідальності, прийшов до наступного.

Згідно із п.1 ч.2 ст.284 КПК України суд закриває кримінальне провадження у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно із ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.286, ч.3 ст.288 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно із ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ст.48 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Згідно з п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення від кримінальної відповідальності за ст.48 КК можливе у разі, коли особа вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості. Судам слід мати на увазі, що в зазначеній статті передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила. При цьому треба розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому, - тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності. Для застосування ст.48 КК необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ст.336 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 відноситься до нетяжкого злочину, обвинувачений заперечував свою провину у його вчиненні, та в наданих суду поясненнях вказав на те, що він розуміє, що звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України не є реабілітуючою підставою та він погодився на закриття кримінального провадження з наведених ним підстав. Обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно.

За змістом статей 284, 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст.63 Конституції України та ст.18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком обвинуваченого, а отже невизнання особою своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності її згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації нею свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ним своєї вини у вчиненні злочину.

Таким чином, невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення, за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках з нереабілітуючих підстав, не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 з 10.09.2025 року працює на посаді монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій 2 розряду у філії «ВП «Запорізька АЕС» АТ «НАЕК «Енергоатом», що підтверджується довідкою філії «ВП «Запорізька АЕС» АТ «НАЕК «Енергоатом» № 887 від 29.09.2025 року.

Відповідно до Закону України «Про критичну інфраструктуру» та Переліку секторів критичної інфраструктури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 року №1109 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2024 р. № 48), АЕС належить до критичної інфраструктури, оскільки її функцінування є важливим для стабільності енергетичної системи, національної безпеки та життєдіяльності суспільства, а його порушення може призвести до негативних наслідків.

ОСОБА_4 включений до списку працівників з бронюванням на період мобілізації та має відстрочку від призову на період мобілізації з 19.09.2025 року до 29 січня 2026 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №76 від 27.01.2023 року «Деякі питання реалізації положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час», що підтверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 № 01/6/6852 від 13.10.2025 року.

Беручи до уваги вищевикладене, та враховуючи, що з 19.09.2025 року по 29.01.2026 року ОСОБА_4 має право на відстрочку від призову на період мобілізації, та зважаючи на те, що він втратив суспільну небезпечність внаслідок зміни обстановки під час розгляду кримінального провадження у суді, суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 без застосування кримінального покарання, внаслідок зміни обстановки та внаслідок того, що вчинне ним діяння втратило суспільну небезпечність та він перестав бути суспільно небезпечним.

При цьому суд враховує, що з-поміж інших завдань, завданням Кримінального кодексу України є запобігання вчиненню кримінальним правопорушенням, досягнення якого, зокрема можливе без притягнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення до кримінальної відповідальності.

Звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінального провадження, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК України, у порядку, встановленому КПК України.

З урахуванням встановлених судом обставин, суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та вважає за можливе звільнити його від кримінальної відповідальності, передбаченої ст.336 КК України на підставі ст.48 КК України у зв`язку зі зміною обстановки, оскільки судом встановлено, що внаслідок зміни обстановки ОСОБА_4 перестав бути суспільно небезпечним, що відповідно до ст.ст.284, 288 КПК України є підставою для закриття кримінального провадження.

Речові докази та витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні. Запобіжний захід відносно обвинуваченого в межах кримінального провадження обрано не було.

На підставі викладеного та керуючись ст.48 КК України, п.1 ч.2 ст.284, ч.1 ст.286, ч.3 ст.288 КПК України, -

у х в а л и в :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, на підставі ст.48 КК України у зв`язку із зміною обстановки.

Закрити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000310 від 05.12.2024 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу через Острозький районний суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошено 15.10.2025 року о 12 год.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1