Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/8/25

Номер провадження: 1-кп/511/154/25

28.10.2025 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання:- ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (дистанційно),

захисника ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках об`єднаних кримінальних провадженнях № 0001573 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.09.2023 року та №000750 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27.06.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Первомайське Слободзейського району, Р.Молдова, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою; АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінальних правопорушень ч.ч.2,5, ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.332 та ч.3 ст.332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Роздільнянського районного суду Одеської області перебуває на розгляді обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0001573 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.09.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.ч.2,3, ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.332 КК України, ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.ч.2,5, ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.332 КК України.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.09.2025 року матеріали кримінального провадження №000750 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27.06.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, (справа №511/2901/25, номер провадження 1кп/511/323/25) об`єднано в одне провадження з матеріалами кримінального провадження №№0001573 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.09.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.ч.2,3, ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.332 КК України, ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.ч.2,5, ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.332 КК України, (справа № 511/8/25, номер провадження: 1-кп/511/154/25)

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 03.09.2025 року в рамках кримінального провадження №000750 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27.06.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, (справа №511/2901/25, номер провадження 1кп/511/323/25) обвинуваченому ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з одночасним визначенням застави у межах 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 1 514 000 гривень, з покладенням обов`язків, строк якого спливає 01.11.2025 року.

Зміст клопотання, що розглядається судом.

Прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання в якому зазначив про необхідність продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 на 60 днів, оскільки вважає, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені судом при обранні запобіжного заходу на даний час не відпали та не зменшилися.

Клопотання прокурора обґрунтовано наступним.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покарання за яке передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. Крім того, ОСОБА_8 обізнаний із способами незаконного перетину державного кордону України. Зазначені обставини підтверджують існування ризику можливих спроб переховування обвинуваченого, в тому числі і з урахуванням позиції ЄСПЛ у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

Обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про-особу обвинуваченого, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_8 , який на теперішній час обвинувачується у скоєні тяжкого злочину, будучи обізнаним та розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Ризик незаконного впливу на свідків та інших обвинувачених у кримінальному провадженні обґрунтовується наступним.

При встановленні наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК - впливу на свідків в даному кримінальному провадженні, необхідно враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України, а також те, що у зв`язку з врученням обвинуваченому копій матеріалів разом з клопотанням про обрання запобіжного заходу, останній отримав можливість володіти інформацією про місце проживання та іншими контактними даними вказаних осіб.

Станом на даний час, свідки ще не допитані в судовому засіданні, їх показання мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування та судового розгляду. Зокрема, є свідки та інші обвинувачені, з якими ОСОБА_8 безпосередньо знайомий, йому відомі їх персональні відомості (анкетні дані, місця проживання, інформація відносно рідних, батьків, дітей, тощо), при цьому, перебуваючи на свободі, обвинувачений матиме можливість здійснювати вплив на цих осіб, схиляючи їх до зміни показів в рамках даного кримінального провадження або взагалі відмови від них, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином обґрунтовується наступним.

Обвинувачений ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього як на обвинуваченого у кримінальному провадженні в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу, а також невиконання обов`язків шляхом неявки, у разі необхідності до слідчого, слідчого судді та суду.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

При встановленні наявності вказаного ризику слід врахувати той факт, що обвинувачений ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, а єдиним джерелом його доходу є отримання прибутку від протиправної діяльності, зокрема переправлення осіб через державний кордон України поза пунктами пропуску, а отже останній перебуваючи не під вартою він може продовжувати свою злочинну діяльність.

Крім того, в клопотанні прокурором наведені мотиви обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та викладено обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Позиція учасників судового розгляду.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_12 , перебуваючи в судовому засіданні в режимі відеоконференції, заперечувала проти клопотання прокурора, просила відмовити у задоволенні клопотання, оскільки вважає, що прокурором в повній мірі недоведені ризики на які він посилається, а тому просила в клопотанні відмовити.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку свого захисника.

Інші учасники судового процесу, висловлюючи свою думку, підтримали думку захисника ОСОБА_12 .

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора належить задовольнити.

Висновок суду обґрунтовується наступним.

Згідно з ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч.2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі інші обставини.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду від 02.03.2022 року «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» при розгляді клопотань органів досудового розслідування суд використовує всі наявні документи і матеріали справи, зокрема і судові рішення у формі, в якій вони внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Вирішуючи питання продовження запобіжного заходу, суд може зважати на попередню оцінку окремих фактичних обставин, здійснену ним при вирішенні попередніх клопотань у цьому кримінальному провадженні на підставі відповідних матеріалів і не здійснювати надмірного витребування матеріалів у сторін кримінального провадження.

Вирішуючи питання доцільності продовження обвинуваченому такого виду запобіжного заходу, суд має встановити в першу чергу існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки цієї особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Наразі стороною обвинувачення доведено, а стороною захисту не спростовано наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, за яким за законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років, офіційно не працевлаштований, джерел доходів для існування його не відомі, не має міцних соціальних зв`язків.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд вважає, що перебуваючи на свободі, ОСОБА_8 може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, у цьому кримінальному провадженні; вчинити інші кримінальні правопорушення.

Ризики, щ обули встановленні слідчим суддею та судом при обранні запобіжного заходу не відпали та захисником не надано доказів про їх зменшення, або про те що вони перестали існувати.

При цьому суд наголошує, що КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого ОСОБА_8 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави у зменшеному розмірі, домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання обвинуваченим обов`язків.

На момент розгляду клопотання термін тримання обвинуваченого під вартою не закінчився, однак він сплине до наступного судового засідання.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 315 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому задовольнити.

Продовжити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" на строк 60 (шістдесят) днів - до 26 грудня 2025 року включно.

Розмір застави у межах 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 1 514 000 гривень у національній грошовій одиниці та обв`язки, визначені обвинуваченому ОСОБА_8 ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 03.09.2025 року - залишити незмінними.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому.

Копію ухвали направити Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст виготовлений та підписаний суддею 30.10.2025 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1