справа № 166/1819/24
провадження № 1-кп/166/25/25
ВИРОК

іменем України

25 листопада 2025 року смт.Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілих ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000581, відомості про яке внесено до ЄРДР 25 серпня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сліди Могилів-Подільського району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, заступника командира взводу № 1 роти № 1 БПОП ГУНП у Вінницькій області, відрядженого на посаду командира взводу № 3 роти № 21 батальйону № 2 зведеної бригади поліції при ГУНП у Волинській області, старшого лейтенанта поліції, несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

установив:

ОСОБА_5 скоїв умисне вбивство потерпілого ОСОБА_7 за таких обставин.

Наказом ГУНП у Вінницькій області від 29.05.2024 №55дск ОСОБА_5 та ОСОБА_7 із 31 травня 2024 року були відряджені для виконання обов`язків на посадах у роті №1 батальйону №2 зведеної бригади поліції при ГУНП у Волинській області під умовним найменуванням "Скеля", у складі якої станом на 24-25 серпня 2024 року несли службу на території взводного опорного пункту "Бетонщик", що розташований на вулиці Центральній у с. Жиричі Ковельського району Волинської області.

У вказаному підрозділі ОСОБА_5 обіймав посаду командира взводу № 3 роти № 1 батальйону № 2 зведеної бригади «Скеля» Національної поліції України, а ОСОБА_7 - командира відділення №2 взводу № 3.

24 серпня 2024 року близько 21 год 00 хв командир взводу ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 та іншими підлеглими вечеряли та спілкувалися в приміщенні кухні на території взводного опорного пункту "Бетонщик", під час чого вживали алкогольні напої.

Приблизно о 00 год 30 хв 25 серпня 2024 року в приміщенні кухні залишилися ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які спілкувалися між собою. Після вечері ОСОБА_5 сказав ОСОБА_7 поприбирати зі столу, на що ОСОБА_7 відреагував невдоволенням.

ОСОБА_5 приблизно о 03 годині вийшов зі столової на вулицю, обійшов територію, повернувся до намету та зупинився на відстані близько 2 метрів від правого кута (зі сторони входу) брезентового намета, де були облаштовані ліжкомісця для сну та відпочинку особового складу взводу.

У цей час ОСОБА_8 пішов у намет, звідки взяв свою табельну зброю - пістолет системи Макарова "ПМ", серії НОМЕР_1 , 1982 року випуску, який є короткоствольною нарізною вогнепальною зброєю, та, вийшовши з намету, підійшов до ОСОБА_5 , вклав пістолет у праву руку ОСОБА_5 і сказав: «Давай, стріляй!". При цьому, боротьби чи фізичної сутички між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 не було.

Після цього ОСОБА_5 , перебуваючи за 2 метри від правого кута (зі сторони входу) намету на території взводного опорного пункту "Бетонщик", що розташований на вул. Центральній у с. Жиричі Ковельського району Волинської області, приблизно о 03 год 20 хв 25 серпня 2024 року, перебуваючи на близькій відстані (1-1,5 метри) від ОСОБА_7 прямо перед ним, маючи значний досвід, високо розвинуті навички та вміння поводження з вогнепальною зброєю, перебуваючи в стані простого алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи значення своїх дій та керуючи ними, а також передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, діючи з умислом на вбивство, який раптово виник під час словесного конфлікту з особистих мотивів на ґрунті особистих неприязних стосунків, які посилились дією алкогольних напоїв, з метою протиправного позбавлення життя потерпілого, здійснив прямий постріл із близької відстані (25-30 сантиметрів) у лобну ділянку голови ОСОБА_9 із пістолета системи Макарова "ПМ", серії НОМЕР_1 , 1982 року випуску, який є короткоствольною нарізною вогнепальною зброєю, та спричинив вогнепальне кульове проникаюче сліпе поранення голови, внаслідок якого на місці вказаної події настала смерть ОСОБА_7 .

Обвинувачений винуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнав, дав показання про те, що з 2014 року працював в органах Національної поліції України, за час служби більше 15 разів відряджався в зону бойових дій, має бойовий досвід, добре володіє навичками поводження з усіма видами зброї, в тому числі з табельною зброєю. У 2024 році був відряджений в складі підрозділу Національної поліції "Скеля" до Волинської області, де ніс службу на посаді командира взводу на опорному пункті "Бетонщик" у с. Жиричі Ковельського району Волинської області. ОСОБА_7 був його підлеглим у підрозділі, він призначив його командиром відділення. З потерпілим у нього конфліктів не було, іноді останній висловлював невдоволення щодо виконання його наказів. Не заперечував, що під час несення служби на вказаному опорному пункті декілька разів стріляв у повітря з табельної зброї у присутності особового складу. Однак зазначив, що робив це холостими набоями для того, щоб підлеглі, які не мали, на відміну від нього, бойового досвіду, звикали до звуків пострілу, психологічно готувалися до можливих бойових дій. 24 серпня 2024 року в День незалежності України він оголосив підлеглим вихідний день. Увечері близько 18 години особовий склад зібрався на території опорного пункту. Підлеглі після вечері пішли відпочивати, він разом із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 із 21 години вечеряв у приміщенні кухні, де всі присутні вживали алкогольні напої. Він мав при собі табельний пістолет, який віддав своєму заступнику ОСОБА_14 , оскільки мав намір вживати спиртне. Усього в той вечір він випив приблизно 200 мл горілки і 2 пляшки пива, однак у стані сильного сп`яніння не перебував, значення своїх дій розумів. Під час відпочинку та вживання спиртних напоїв конфліктів між учасниками не було. Після опівночі в приміщенні кухні залишились він та ОСОБА_7 . Підтвердив, що, виходячи із кухні, наказав ОСОБА_7 поприбирати зі столу, на що той відповів невдоволенням. Близько 02 год 45 хв вони вийшли з кухні. Він здійснив обхід території взводно-опорного пункту, повернувся до намету, за декілька метрів від входу зупинився покурити. Почув характерний звук перезаряджання зброї, звук доведення бойового патрона в патронник. До нього підійшов ОСОБА_7 , вклав йому в праву руку пістолет і сказав: «Стріляй». Таку поведінку потерпілого він розцінив як жарт. Вони стояли один навпроти одного на відстані близько 50 см. Потерпілий потягнув своєю лівою рукою його праву руку з пістолетом в ній до голови. При цьому, потерпілий поклав свою ліву руку поверх його (обвинуваченого) правої руки. Ствердив, що тримав вказівний палець вздовж дула пістолета, а не на спусковому гачку. Допускає, що його чи ОСОБА_7 палець міг зісковзнути, натиснувши, при цьому на гачок. Під час цього ривка потерпілого на себе відбувся постріл. Зазначив, що перед пострілом не відштовхнув від себе ОСОБА_7 , не поставив пістолет на запобіжник, не відкинув зброю, бо все відбулося дуже швидко, а в іншій руці він тримав сигарету. Згодом він побачив свого заступника ОСОБА_15 та пішов у намет спати. Заперечив, що відкидав пістолет убік, зазначив, що пістолет міг хтось із співслуживців відштовхнути ногою. Заперечив, що сідав в автомобіль "Рено Дастер" і перебував там після пострілу. Вважає, що ОСОБА_7 хотів вчинити самогубство, але зробити це сам не наважувався. Йому відомо, що незадовго до події дівчина ОСОБА_7 приїжджала у с-ще Ратне, він відпускав потерпілого зі служби на один день. Вважає, що у проміжок часу, коли він та потерпілий розійшлися після виходу з кухні, дівчина потерпілого могла повідомити останньому якусь неприємну звістку, що могло спровокувати у нього бажання самогубства. Чув, що через незначний час після смерті потерпілого його дівчина виставляла у Фейсбуці відверті фото, що, на його думку, не свідчить про стан жалоби за близькою людиною. Наголосив, що умислу вбивати ОСОБА_7 в нього не було. Незначну суперечку з приводу небажання потерпілого виконати його вказівку прибрати зі столу не вважає мотивом для вбивства. У ситуації, що склалася, на будь-які свої навички чи вміння він не розраховував, бо все відбувалося досить швидко. Не заперечив, що при ривку його рукИ вперед з боку ОСОБА_7 , тобто в напрямку до ОСОБА_7 , натискання на спусковий гачок для пострілу мало відбутись з його сторони, тобто в напрямку від ОСОБА_7 .

Незважаючи на невизнання ОСОБА_5 винуватості у вчиненні злочину, наявність у його діях складу злочину доводиться такими доказами.

Потерпіла ОСОБА_16 дала показання про те, що про смерть сина від пострілу в чоло на ОСОБА_17 дізналася із телефонного дзвінка до чоловіка від когось із колег сина. Дотепер вона не може віднайти душевного спокою після втрати дитини, постійно лікується. Син ОСОБА_18 за характером завжди був веселий, життєрадісний, добрий, його всі знали як привітну, позитивну людину, у якої не було ворогів. Він щодня телефонував до неї, повідомляв про свої плани: зробив пропозицію своїй дівчині, після повернення з ОСОБА_17 мав намір одружитися, вступити до вищого навчального закладу, мріяв завезти їх, батьків, у ОСОБА_19 , відремонтувати для себе старий будинок. Схильність ОСОБА_18 до самогубства категорично заперечила, вказала, що син дуже любив життя, своїх батьків і братів. Будь-яких нарікань з приводу служби ніколи не висловлював, про якісь службові проблеми не казав. Був випадок, коли син розповідав про можливості свого колеги здійснити постріли в повітря. Зазначила, що батьки обвинуваченого живуть в одному місті із ними, однак при зустрічі вони проходять повз, роблячи вигляд, що нічого не сталося, жодних вибачень, співчуття ні обвинувачений, ні його батьки не висловили. Просить призначити найсуворіше покарання та позбавити його спеціального звання.

Потерпілий ОСОБА_20 дав показання про те, що 25 серпня 2024 року в телефонній розмові з колегою сина дізнався про його загибель та причетність до цього ОСОБА_21 .. Підтвердив показання своєї дружини потерпілої ОСОБА_16 про відсутність у сина суїцидальних намірів, а, навпаки, - наявність у нього великих життєвих планів, його життєрадісність, дружелюбність. Він майже щодня спілкувався із сином, останній був позитивно налаштований, на якісь проблеми не жалівся. Батьки обвинуваченого жодних вибачень їм не принесли, хоча б частково ні обвинувачений, ні його батьки шкоди не компенсували. Він утратив спокій, погано спить, має гіпертонічний криз ІІ ступеня, хоча до цієї події почував себе нормально.

Свідок ОСОБА_22 , заступник командира взводу, дав показання про те, що 24 серпня 2024 року приблизно о 22-23 годині ОСОБА_5 зайшов у палатку в стані сильного алкогольного сп`яніння. На його пропозицію віддати зброю, обвинувачений погодився і передав йому свій пістолет «Форт». Після 02 години його розбудив ОСОБА_23 й повідомив про смерть ОСОБА_7 . Бачив ОСОБА_5 біля автомобіля чи в ньому (не пам`ятає), із останнім не розмовляв. Він доповів ротному, викликав поліцію, швидку допомогу.

Свідок ОСОБА_24 повідомив, що 24 серпня 2024 року разом із колегами вечеряли на кухні, вживали спиртне. Приблизно о 00 год 10 хв він пішов у намет відпочивати. На кухні залишилися ОСОБА_25 і ОСОБА_8 , між ними в його присутності конфліктів не було. Уночі всіх розбудили, повідомили про смерть ОСОБА_7 . У ОСОБА_5 сильної агресії не помічав, але прояви емоційного збудження були. ОСОБА_7 завжди був веселий і радісний. Загалом у відносинах між потерпілим і обвинуваченим він конфліктів не помічав, однак зі слів колег такі конфлікти мали місце.

Свідок ОСОБА_26 повідомив, що ввечері 24 серпня 2024 року він, обвинувачений, потерпілий, ОСОБА_27 , ОСОБА_28 вечеряли, вживали спиртне, розмовляли на побутові теми, конфліктів у його присутності не було. Він опівночі пішов спати. Прокинувся від загального шуму, на вулиці, справа від входу в намет, на спині головою до входу лежав потерпілий, зброї, гільз біля тіла не бачив. ОСОБА_5 знав ще раніше, останній міг через дрібниці кричати, стріляти із зброї для самоствердження, був запальним, однак швидко заспокоювався. Між ОСОБА_7 і ОСОБА_5 виникали конфлікти через побутові питання, однак вони були тимчасові.

Свідок ОСОБА_29 дав показання про те, що 24 серпня 2024 року командир ОСОБА_5 надав їм вихідний. Упродовж дня військовослужбовці, не залучені до служби на КПП, відпочивали, згодом усі разом, у тому числі обвинувачений і потерпілий, вечеряли, дехто вживав спиртне. О 00 год 00 хв 25 серпня 2024 року він разом із ОСОБА_30 заступив на службу в наряді «Постовий» на контрольно-пропускному пункті. Приблизно о 03 годині підійшов схвильований заступник командира взводу ОСОБА_31 , запитав про те, що сталося. Оскільки він нічого не бачив, то пішов за ОСОБА_32 до намету, біля входу до якого побачив тіло ОСОБА_7 .. За метрів 5 від трупа стояв автомобіль «Рено Дастер» із ввімкненими світловими приладами (габаритами чи фарами, не пам`ятає). В автомобілі хтось сидів, на його думку, ОСОБА_5 , бо лише він їздив цим транспортним засобом і мав ключі від нього. Згодом усі вийшли із намету, він повернувся на пост. За деякий час прибули поліцейські, карета медичної допомоги. Бачив ОСОБА_5 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Вказав, що між ОСОБА_5 і ОСОБА_7 були словесні перепалки. Потерпілого охарактеризував як компанійського, позитивного, енергійного хлопця, який радів життю, приводів для самогубства не мав. Зазначив, що табельну зброю кожен зберігав при собі, автомати здавали в зброярню. Свою зброю кожен чистив сам, ОСОБА_5 зброю не перевіряв. Від інших колег чув, що ОСОБА_5 раніше стріляв у повітря із табельної зброї.

Свідок ОСОБА_33 дав показання про те, що 24 серпня 2024 року він повечеряв на кухні й пішов у намет відпочивати, на кухні залишалися ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та інші колеги. Уночі чув розмову на вулиці біля намету, однак змісту розмови не зрозумів, осіб за голосом не впізнав. Згодом у наметі почався рух військовослужбовців. Під час виходу із намету зустрів ОСОБА_5 , який зайшов у намет і ліг спати. На вулиці зліва від входу в палатку побачив тіло ОСОБА_7 . Зброї біля тіла не було. За наметом стояв автомобіль. Він, ще перебуваючи у наметі, чув звук заведеного мотору. Заперечив намір потерпілого до самогубства, останній ніколи не усамітнювався, завжди був серед колективу, позитивно налаштований, дружній.

Свідок ОСОБА_34 повідомив, що 24 серпня 2024 року конфліктів між хлопцями не було, вечеряли, дехто вживав спиртне. Він пішов спати о 22 годині. Уночі 25 серпня 2024 року приблизно о 03 годині 15-20 хв, відпочиваючи в наметі, почув хлопок, розбудив колег, вийшов з намета і побачив потерпілого в крові. Більше нікого не було, в автомобілі «Дастер» були ввімкнені габаритні вогні, чи був заведений двигун - не пам`ятає. Із ОСОБА_5 того дня не спілкувався. Зі слів колег чув про незначні словесні перепалки між потерпілим і обвинуваченим. ОСОБА_5 був вимогливим, трохи емоційним, на одному із шикувань через запізнення когось із підлеглих стріляв зі зброї в повітря.

Свідок ОСОБА_35 повідомив, що до 24 години 24 серпня 2024 року ніс службу на взводно-опорному пункті у с. Жиричі. Увечері того дня колеги сиділи на кухні, випивали. У той вечір у ОСОБА_5 , оскільки він у стані сп`яніння міг застосувати зброю, забрали пістолет. Опівночі він (свідок) пішов відпочивати у намет. Ні обвинуваченого, ні потерпілого в наметі не було. Через деякий час побачив ОСОБА_7 , який зайшов у намет і вийшов, почув слова «Давай, давай, стріляй!», пролунав постріл. Він почув звук мотора автомобіля. На годиннику в телефоні було 03 год 30 хв. Всі прокинулися, першим на вулицю вийшов ОСОБА_36 й крикнув, що там вбивство. Вийшли на вулицю, де біля намету лежав ОСОБА_7 , ОСОБА_5 сидів у автомобілі, мотор перестав працювати. Усі перевірили наявність табельної зброї, у наметі не виявили пістолета ОСОБА_7 , якого знайшли згодом на бліндажі. У намет зайшов п`яний ОСОБА_5 , привітався, сказав, що все нормально, і ліг спати. ОСОБА_31 повідомив ротного про подію. Табельну зброю кожен зберігав при собі, чистив її сам, ОСОБА_5 її не перевіряв. Потерпілий був життєрадісним, добрим, дружелюбним, розповідав про те, що до нього повинна була приїхати дівчина, він готувався до святкування свого Дня народження, будував плани на майбутнє. Серйозних конфліктів між обвинуваченим і потерпілим не було, однак інколи між ними виникали словесні суперечки (н-д, з приводу самовільного залишення ВОП ОСОБА_7 ). Був очевидцем випадку, коли ОСОБА_5 здійснив постріл із табельної зброї під час шикування.

Свідок ОСОБА_37 повідомив, що вночі 25 серпня 2024 року чув хлопок, звук падіння важкого предмета. ОСОБА_5 у той момент у наметі не було. Чув, як завівся автомобіль, але не поїхав. За декілька хвилин до хлопка чув голоси ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , вони про щось розмовляли, ОСОБА_25 казав: «Я не ОСОБА_38 , а ОСОБА_39 ». Загалом ОСОБА_5 - запальний, міг вистрілити в повітря зі зброї. Потерпілий теж був запальним. У ту ніч обвинувачений був п`яний.

Свідок ОСОБА_40 дав показання про те, що вночі 25 серпня 2024 року прокинувся від того, що хлопці будили один одного. Звуків пострілів не чув. ОСОБА_5 у наметі не було, він прийшов згодом у стані сп`яніння, трохи постояв і ліг спати. Біля входу в намет лежало тіло ОСОБА_7 , зброї біля нього не бачив. ОСОБА_7 - позитивний, однак на зауваження командира ОСОБА_5 інколи не реагував, між ними виникали суперечки через службові питання. Між колегами обговорювали причину смерті й дійшли думки, що потерпілий обвинуваченого «взяв на слабо», сумніваючись, що той вистрілить.

Свідок ОСОБА_41 пояснив, що вночі 25 серпня 2024 року прокинувся від крику ОСОБА_42 .. ОСОБА_5 в наметі не було, згодом він у стані сп`яніння зайшов у намет, привітався і ліг спати. Між обвинуваченим і потерпілим були дрібні суперечки щодо виконання певних завдань, однак серйозних конфліктів не було. ОСОБА_7 був життєрадісним, він сумнівається у намірах останнього скоїти самогубство.

Свідок ОСОБА_43 повідомив, що ввечері 24 серпня 2024 року військовослужбовці перебували на кухні, вечеряли, там були й обвинувачений і потерпілий. Конфліктів за столом не було. Він пішов у намет раніше. Приблизно о 03 годині 25 серпня 2025 року він прокинувся від того, що усі вдягалися, ОСОБА_41 повідомив, що був постріл у ОСОБА_7 . На вулиці зліва від входу в намет бачив труп потерпілого у положенні на спині, поодаль - автомобіль із заведеним двигуном і ввімкненими фарами. Після того, як всі прокинулися, п`яний ОСОБА_25 зайшов у палатку, привітався і ліг спати. Згодом ОСОБА_44 розбудив ротний. Знає ОСОБА_5 як запального, емоційного, ОСОБА_7 - життєрадісного і позитивного. Вказав, що обвинувачений раніше декілька разів здійснював постріли у повітря.

Свідок ОСОБА_45 дав показання про те, що ввечері 24 серпня 2024 року впродовж дня всі, хто не перебував у наряді, мали вихідний, відпочивали, під час вечері вживали спиртне. Він пішов спати у намет приблизно о 22 год 30 хв. Уночі приблизно о 03 годині чув, як хтось виходив із намету, чув розмову, яка тривала 1-2 хвилини, а згодом слова ОСОБА_7 : «Патрон в патроннику, давай, стріляй». Почув звук пострілу, подумав, що ОСОБА_5 вистрілив у повітря, оскільки такі випадки інколи траплялися. Згодом почув звук працюючого двигуна автомобіля. На вулицю вийшов ОСОБА_46 , який, повернувшись, розбудив ОСОБА_47 ОСОБА_36 сказав, що хтось лежить біля намету, є кров. ОСОБА_22 вийшов із намету, тоді ж вимкнувся двигун автомобіля. Через деякий час ОСОБА_5 зайшов у намет у стані сильного сп`яніння, подивився на всіх, привітався і ліг спати.

Такі ж показання свідок ОСОБА_45 відтворив у ході слідчого експерименту (протокол від 25.08.24, т.2 а.с.166-169), вказавши на місце розташування тіла ОСОБА_7 та місце розташування свого ліжка.

Свідок ОСОБА_48 повідомив, що 24 серпня 2025 року він перебував у добовому наряді на ВОП у с. Жиричі. Вночі обходив територію по периметру, приблизно о 3 год 30 хв почув гомін, розмову, змісту якої не зрозумів. Підійшовши до намету, побачив біля входу тіло ОСОБА_7 зі слідами крові на голові, біля нього сидів ОСОБА_49 , плакав, тримав тіло за голову. Справа стояв автомобіль «Дастер» із ввімкненими фарами і відкритими дверима. У середині автомобіля хтось сидів. Незадовго до події між потерпілим і обвинуваченим був конфлікт, пов`язаний зі службою, через невиконання ОСОБА_10 доручення ОСОБА_21 .

Аналогічні показання свідок ОСОБА_50 дав під час слідчого експерименту, про що свідчить відповідний протокол від 25.08.24 (т.2 а.с.170-173).

Згідно з наказом ГУНП у Вінницькій області №55дск від 29.05.24 (т. 4 а.с. 277) обвинувачений, потерпілий, допитані судом свідки були відряджені з 31 травня 2024 року до особливого розпорядження до ГУНП у Волинській області для виконання обов`язків на посадах у роті №1 батальйону №2 зведеної бригади поліції при ГУНП у Волинській області.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 25.08.24 (т.2 а.с.25-51), яким є територія взводно-опорного пункту «Бетонщик», розташованого на вул. Центральній у с.Жиричі Ковельського району Волинської області, на відстані 2-х метрів від правого кута зі сторони входу до палатки виявлено труп ОСОБА_7 , в положенні лежачи на спині, на ґрунтовій поверхні землі, з раною округлої форми в лобній ділянці по середині лінії тіла на два сантиметри нижче волосяного покриву, з потьоками речовини бурого кольору на обличчі та навколо голови. На відстані 3,1 м від стінки палатки виявлено автомобіль "Renault Duster" без номерних знаків зеленого кольору з відкритими передніми водійськими та пасажирськими дверцятами. На відстані понад 8 метрів від трупа виявлено пістолет системи Макарова «ПМ», серії НОМЕР_1 , 1982 року випуску, із курком у взведеному стані. У пістолеті наявний магазин із шістьма набоями, в патроннику - один патрон. На місці огляду виявлено та вилучено одну гільзу. В приміщенні кухні виявлено пластикові пляшки різного об`єму з різким запахом алкоголю всередині.

Згідно із протоколом огляду трупа від 25.08.2024 (т.2 а.с.63-64) при розтині черепної коробки трупа ОСОБА_7 в потиличній ділянці виявлено та вилучено кулю.

Як вбачається із лікарського свідоцтва про смерть №177 від 25.08.24 (т.2 а.с.65), причиною смерті ОСОБА_7 стало вогнепальне кульове проникаюче сліпе поранення голови.

Відповідно до висновку експерта (експертиза трупа) №174 від 11.10.2024 (т. 2 а.с.176-181) смерть ОСОБА_7 настала від вогнепального кульового проникаючого сліпого поранення голови; у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді - вогнепального кульового проникаючого сліпого поранення голови (відкритої черепно-мозкової травми з дирчатими переломами кісток склепіння черепа з забоєм головного мозку), що утворилось незадовго до настання смерті, в результаті пробивної дії снаряду (кулі), що має високу кінетичну енергію, випущену з вогнепальної зброї з близької відстані. За ступенем тяжкості, стосовно живої особи, такі тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Згідно з цим висновком напрямок раневого каналу - спереду назад, дещо зліва направо; морфологічні ознаки, локалізація вхідної рани вказують, що в момент пострілу ОСОБА_7 знаходився передньою поверхнею тіла (лобною ділянкою голови) до дульного зрізу зброї, можливо у вертикальному положенні.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/103-24/11333-БЛ від 05.09.2024 (т. 4 а.с. 52-60) наданий на дослідження пістолет, який було виявлено та вилучено в ході проведення огляду місця події - взводного опорного пункту "Бетонщик", що знаходиться на вул. Центральній у с. Жиричі Ковельського району Волинської області, є короткоствольною нарізною вогнепальною зброєю - пістолетом системи Макарова "ПМ", калібру 9x18 мм, 1982 року виготовлення; вказаний пістолет до стрільби придатний; надана на дослідження одна гільза, яка була вилучена на території взводного опорного пункту - є частиною боєприпасу: відстріляною гільзою пістолетного патрона калібру 9x18 мм (Makarov), виготовлена промисловим способом Луганським патронним заводом, Україна; вказана гільза відстріляна із вищезгаданого пістолета системи Макарова; надана на дослідження куля, яка була виявлена та вилучена в ході проведення огляду трупа ОСОБА_7 , є частиною боєприпасу, а саме стріляною кулею пістолетного патрона калібру 9x18 мм, виготовлена промисловим способом; вказана куля стріляна із вищезгаданого пістолета.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/103-24/12270-БД від 12.12.2024 (т. 4 а.с.163-170) генетичні ознаки (ДНК-профілі) клітин, виявлених у змивах із запобіжника та спускового гачка пістолета Макарова № НОМЕР_1 , 1982 року випуску, збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка букального епітелію ОСОБА_5 ; ймовірність походження ДНК-профілів клітин, виявлених у змивах із запобіжника та спускового гачка пістолета, від ОСОБА_5 становить не менше 99,99999999%.

Факт перебування ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння стверджується консультаційним висновком спеціаліста №190 від 25.08.2024 (т. 2 а.с. 190), згідно з яким під час проведення огляду 25 серпня 2024 року о 13 год 50 хв виявлено 0, 58 проміле алкоголю. За результатами проходження ОСОБА_5 тесту на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера "Драгер" № 904 (т. 4 а.с. 350) 25.08.2024 об 11 год 53 хв установлено стан сп`яніння 1,49 проміле.

Згідно з актом №862 від 30.08.24 (т. 2 а.с.175) при проведенні судово-токсикологічного дослідження у крові ОСОБА_7 виявлено етиловий спирт у кількості 2, 24 проміле.

Відповідно до результатів оглядів на стан сп`яніння за допомогою алкотестера, проведених 25 серпня 2024 року (т. 4 а.с. 351-349), ОСОБА_51 ОСОБА_26 , ОСОБА_24 перебували в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_45 і ОСОБА_48 були тверезими.

Згідно із протоколом проведення слідчого експерименту від 10.09.2024 (т. 2 а.с. 129-133) за участю підозрюваного ОСОБА_5 , останній показав як відбувались події на місці злочину. Із протоколу вбачається, що ОСОБА_7 вручив ОСОБА_5 пістолет, перед пострілом пістолет перебував саме в руці ОСОБА_5 , він знаходився на близькій відстані від ОСОБА_7 , постріл був здійснений прямо в лоб потерпілого з близької відстані. ОСОБА_5 у ході слідчого експерименту декілька разів змінював думку про положення рук ОСОБА_7 та способу ривка пістолета потерпілим, внаслідок чого, зі слів ОСОБА_5 , відбувся постріл.

За висновком експерта (експертиза трупа) №174 (додаткова) від 22.10.24 (т. 2 а.с.187 - 192) малоймовірно, що в потерпілого ОСОБА_7 тілесні ушкодження (вогнепальне кульове проникаюче сліпе поранення голови) могло утворитись за обставин, зазначених підозрюваним ОСОБА_5 у ході проведення слідчого експерименту 10 вересня 2024 року (унаслідок ривка руки підозрюваного з боку потерпілого) з урахуванням даних про відстань, напрямок раневого каналу, положення тіла, зросту ОСОБА_5 (174 см) та ОСОБА_7 (186 см).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №289 від 07.10.2024 (т. 2 а.с.198-199) ОСОБА_5 у період вчинення інкримінованих йому протиправних дій не виявляв ознак хронічного психічного захворювання, недоумства чи тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності (включаючи патологічне сп`яніння), перебував у стані простого алкогольного сп`яніння, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; станом на дату проведення експертизи ОСОБА_5 на будь-який психічний розлад не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Відповідно до витягів із системи психологічного дослідження особистості Центру психіатричної допомоги та професійного психофізіологічного відбору ДУ "ТМО МВС України по Вінницькій області" в екстремальних ситуаціях та при психоемоційних перевантаженнях у ОСОБА_5 можливі прояви агресивності; у ОСОБА_7 -прояви імпульсивності, надлишкової емоційності.

Згідно з довідкою відділу психологічного забезпечення УКЗ ГУНП у Вінницькій області №216дск від 11.09.2024 про результати психологічного вивчення ОСОБА_5 , йому притаманні часта зміна настрою, підвищена збудливість, дратівливість, недостатня саморегуляція, критичність до встановлених норм і правил, дещо завищена самооцінка, виражений потяг до афективних переживань, відсутність яких викликає відчуття нудьги. ОСОБА_5 прагне задовольнити свої бажання відразу ж у поведінці, серйозно не замислюючись про наслідки своїх вчинків, діє імпульсивно і непродумано. Йому властиві яскравість емоційних проявів, природність та невимушеність поведінки, готовність до співпраці, чуйне ставлення до людей, доброта та уважність. Виявлено відсутність внутрішньої напруженості, свободу від конфліктів, задоволеність собою і своїми успіхами, готовність дотримуватися норм і вимог. Йому характерні підвищена комунікативність, пошук визнання в поєднанні з високою соціальною активністю, а також емоційна нестійкість, демонстративність.

Як вбачається із довідки відділу психологічного забезпечення УКЗ ГУНП у Вінницькій області №215дск від 11.09.2024 про результати психологічного вивчення ОСОБА_7 , йому притаманні прагнення до лідерства, дещо завищена самооцінка, схильність до агресивного самоствердження, іноді жорсткість характеру, емоційна нестійкість, демонстративність, часте протистояння, незгода, непокірність, егоцентрична образливість.

Згідно з висновком службового розслідування від 23.09.24, затвердженого начальником ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_52 (т. 4 а.с. 360-405), до ОСОБА_5 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції.

Захисник, заперечуючи наявність в обвинуваченого мотиву й умислу для вбивства потерпілого, у ході судового розгляду неодноразово заявляв клопотання про перекваліфікацію дій ОСОБА_5 із ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України, й одночасно вказував на відсутність у діях останнього складу будь-якого кримінального правопорушення, вбачаючи у діянні ознаки нещасного випадку, тим самим заявляючи про дві, суперечливі одна одній, позиції.

На підтвердження своїх доводів захисник покликається на те, що знаряддям злочину є пістолет ОСОБА_7 , відтак ОСОБА_5 не міг його завчасно підготувати для скоєння злочину. Сам потерпілий виніс свій пістолет із палатки й перезарядив його. ОСОБА_7 втиснув пістолет обвинуваченому в праву руку з вимогою стріляти, потягнув його руку із пістолетом на себе, а згодом відбувся постріл. Сторона обвинувачення не довела, хто із них натиснув на курок пістолета. Пістолет не переходив у повне розпорядження обвинуваченого, він не міг самостійно ним розпорядитися, перебуваючи під контролем потерпілого і його насильством. ОСОБА_5 не знав і не міг передбачити, що пістолет потерпілого заряджений. На думку захисника, положення трупа потерпілого після пострілу - на спині, головою до місця розташування обвинуваченого, свідчить про те, що потерпілого повинно було відкинути назад, а не вперед до обвинуваченого, і вказує на те, що ОСОБА_5 намагався вирватися від рук ОСОБА_7 , який від нього був вищим і сильнішим, тому він (обвинувачений) потягнув після пострілу його за собою. Вважає, що показання обвинуваченого й слідчий експеримент з його участю підтверджують ці обставини.

Суд, оцінюючи докази сторони обвинувачення на підтвердження умислу на позбавлення життя потерпілого й мотиву для вбивства, а також згадані вище доводи сторони захисту, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.115 КК України вбивство - це умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Законодавець прямо вказує на можливість вчинення вбивства лише з умисною формою вини, при цьому без розмежування умислу на прямий та непрямий. Різниця між вбивством із прямим умислом і вбивством із непрямим умислом полягає, насамперед, у вольовому моменті умислу. Прямий умисел має місце, коли винна особа бажає позбавити життя іншу людину, а непрямий - коли винна особа не бажає, але свідомо допускає настання смерті іншої людини.

Протиправне діяння кваліфікується як вбивство з необережності за ст. 119 КК України у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити (злочинна недбалість).

Відтак для відмежування умисного вбивства від вбивства з необережності необхідним є встановлення форми вини: умислу чи необережності.

Верховний Суд орієнтує суди на те, що ознаки суб`єктивної сторони й особливості психічного ставлення винуватої особи встановлюються з урахуванням характеру вчиненого діяння та об`єктивно-предметних умов його вчинення, за встановленими фактичними обставинами вчиненого кримінального правопорушення, на підставі доказів, зібраних у порядку, передбаченому КПК, та оцінених відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу. З огляду на усталені підходи до кваліфікації злочинів проти життя і здоров`я, питання про умисел під час кваліфікації необхідно вирішувати з урахуванням сукупності всіх обставин вчиненого діяння. Зокрема, необхідно враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки тощо.

Суд на підставі показань свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 ,, ОСОБА_56 установив, що між обвинуваченим та потерпілим періодично виникали суперечки. Така суперечка, із показань обвинуваченого, виникла між ними й безпосередньо перед загибеллю потерпілого, зокрема через адресований ОСОБА_7 наказ ОСОБА_5 прибрати зі столу, що викликало в останнього невдоволення. Свідки ОСОБА_33 , ОСОБА_37 , ОСОБА_45 , ОСОБА_48 повідомили суду про те, що чули біля входу в намет розмову між ними, свідок ОСОБА_37 - про те, що обвинувачений виправляв потерпілого щодо вимовляння ним свого імені «Влад», а не « ОСОБА_38 ». Свідок ОСОБА_40 вказав, що колеги припускали надання потерпілим обвинуваченому зброї з метою перевірки волі останнього («взяв на слабо»).

Про здатність обвинуваченого до безпідставного застосування зброї свідчать показання свідків ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_26 , ОСОБА_60 , ОСОБА_29 , ОСОБА_61 .. Свідок ОСОБА_31 повідомив, що на його пропозицію ОСОБА_5 у стані сп`яніння передав йому свій табельний пістолет.

Суд враховує особливості психоемоційного стану обвинуваченого (дратівливість, недостатня саморегуляція, дещо завищена самооцінка, виражений потяг до афективних переживань, емоційна нестійкість, демонстративність) і стану потерпілого (прагнення до лідерства, схильність до агресивного самоствердження, демонстративність, часте протистояння, егоцентрична образливість), перебування обох у момент події у стані алкогольного сп`яніння.

На переконання суду, ОСОБА_5 був обізнаний із приведенням пістолета потерпілого до бойового стану. Так, показання обвинуваченого про те, що він з огляду на значний бойовий досвід та досвід поводження зі зброєю, розумів, що почутий ним біля намету звук - це звук доведення патрона в патронник, до того ж бойового, а не холостого, спростовують версію захисника про те, що ОСОБА_5 не знав і не міг передбачити, що пістолет потерпілого заряджений. Більш того, свідок ОСОБА_45 дав показання про те, що вночі чув слова ОСОБА_7 біля намету: «Патрон в патроннику, давай, стріляй».

Відтак, з огляду на виникнення в минулому певних робочих суперечок між ОСОБА_5 і ОСОБА_7 та конфлікт перед подією, особливості їх психоемоційних станів, підсилених дією алкоголю, суд уважає доведеним прокурором наявність у діях обвинуваченого мотиву для вбивства потерпілого та умислу на позбавлення його життя.

Такий умисел за обставинами справи в обвинуваченого виник раптово, був викликаний поведінкою потерпілого, який самостійно надав обвинуваченому власний пістолет, підбурюючи до його застосування. Проте раптовість умислу не змінює форми вини (прямий чи непрямий умисел). Так, раптовий умисел - це різновид умислу, за якого особа в момент вчинення діяння не планувала його заздалегідь, а рішення його вчинити виникло спонтанно. На відміну від заздалегідь обдуманого умислу, який передбачає попереднє планування, обмірковування його деталей, обрання способу, часу і місця вчинення, раптовий умисел виникає безпосередньо перед або під час вчинення злочину.

З огляду на наведене суд не поділяє тверджень захисника про незгоду із кваліфікацією злочину з міркувань об`єктивної неможливості обвинуваченого підготувати зброю для скоєння цього кримінального правопорушення.

Твердження захисника про недоведеність стороною обвинувачення особи того, хто натиснув на спусковий гачок пістолета, спростовуються висновком експерта № СЕ-19/103-24/12270-БД від 12.12.2024 (т. 4 а.с.163-170), згідно з яким генетичні ознаки на змивах із запобіжника та спускового гачка належного потерпілому пістолета Макарова № НОМЕР_1 , 1982 року випуску, із майже 100-відсотковою ймовірністю збігаються між собою та генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_5 . Пояснення ОСОБА_5 наявності своїх генетичних ознак на пістолеті перевіркою зброї напередодні спростовуються показаннями свідків про те, що табельну зброю кожен зберігав при собі, обвинувачений її не перевіряв. Водночас, обвинувачений не виключив можливості випадкового натискання ним на спусковий гачок пістолета внаслідок зісковзання свого вказівного пальця чи випадкового переміщення свого пальця потерпілим своєю рукою.

Про безпідставність версії захисту про натискання спускового гачка саме потерпілим унаслідок ривка ним руки обвинуваченого із пістолетом на себе, тобто у напрямку до ОСОБА_7 , свідчить те, що, за повідомлених обвинуваченим обставин, натискання на спусковий гачок для пострілу мало відбутись із сторони обвинуваченого, тобто в напрямку від ОСОБА_7 , а не навпаки, як відбулося насправді.

У ході слідчого експерименту із обвинуваченим відпрацьовувалася версія сторони захисту про випадкове зісковзання вказівного пальця правої руки ОСОБА_5 на спусковий гачок пістолета під час ривка потерпілим до себе. Однак з огляду на вказане обвинуваченим під час слідчого експерименту та в судовому засіданні положення лівої руки потерпілого така версія є неправдоподібною.

Захисник стверджував, що ОСОБА_5 намагався вирватися від рук ОСОБА_7 , який від нього був вищим і сильнішим, тому він (обвинувачений) потягнув після пострілу потерпілого за собою. Проте, на переконання суду, за такого розвитку події потерпілий, який стояв навпроти обвинуваченого, мав би впасти обличчям донизу, чого не заперечили обвинувачений і захисник. Однак згідно із протоколом огляду місця події та показаннями усіх свідків, тіло ОСОБА_7 було виявлено у положенні на спині. Версія адвоката про те, що, можливо, положення тіла до приїзду слідчих було змінено шляхом перевертання, спростовується показаннями усіх свідків, які тіло потерпілого в положенні на спині виявили одразу ж після пострілу.

Повідомлений захисником механізм пострілу внаслідок ривка руки підозрюваного з боку потерпілого спростовується висновком присутнього під час слідчого експерименту із ОСОБА_5 експерта ОСОБА_62 №174 (додаткова експертиза трупа) від 22.10.24 (т. 2 а.с.187 - 192), який можливість утворення в потерпілого ОСОБА_7 тілесного ушкодження в голову за обставин, зазначених ОСОБА_5 у ході проведення слідчого експерименту 10 вересня 2024 року, з урахуванням даних про відстань, напрямок раневого каналу, положення тіла, зросту ОСОБА_5 (174 см) та ОСОБА_7 (186 см), вважає малоймовірним.

Перебування обвинуваченого під контролем потерпілого внаслідок застосування останнім щодо нього насильства спростовуються показаннями свідка ОСОБА_63 , який заперечив звуки шарпанини чи бійки, а сам обвинувачений, окрім як про накладання потерпілим своєї руки поверх його руки з пістолетом, про будь-які насильницькі дії не повідомляв. Крім цього, на тілі ОСОБА_5 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді садна на гомілкостоповій ділянці правої ноги, лівому коліні та на правій гомілці, які згідно з поясненнями самого ОСОБА_5 отримані ним за обставин, не пов`язаних із подіями з потерпілим (т. 2 а.с. 21).

Заперечення обвинуваченим відкидання пістолета убік та перебування в автомобілі "Рено Дастер" після пострілу не узгоджуються із показаннями свідків обвинувачення, які пістолета біля тіла потерпілого не бачили, а виявили його на бліндажі за метрів 10 від тіла, а також показаннями свідків, які чули звук заведеного мотора автомобіля, яким користувався ОСОБА_5 , і бачили його в ньому.

Версія сторони захисту про використання ОСОБА_5 ОСОБА_7 для власного самогубства спростовуються показаннями усіх допитаних судом свідків та потерпілих, які одностайно і категорично суїцидальний намір ОСОБА_7 заперечили, охарактеризували його як життєрадісного, позитивного, веселого, сповненого планів на майбутнє. На безпідставність доводів захисника й обвинуваченого про причетність дівчини потерпілого до наміру останнього закінчити життя самогубством указують показання свідків і потерпілих про те, що ОСОБА_7 бажав одружитися із нею, зробив їй відповідну пропозицію, вона приїжджала до нього незадовго до події.

Із вказаних вище мотивів суд не погоджується із доводами захисника про відсутність у діях ОСОБА_5 складу будь-якого злочину, натомість наявність у його діях ознак казусу, випадку.

«Випадок» («казус») виключає кримінальну відповідальність за відсутністю складу кримінального правопорушення в поведінці особи, яка заподіяла шкоду, зокрема вини, а саме необхідності та/або можливості передбачити настання шкідливих наслідків свого діяння.

Однак установлені обставини справи, наявність в обвинуваченого значного бойового досвіду, навичок поводження з різними видами зброї, усвідомлення останнім факту перезаряджання пістолета, безпідставність доводів захисту про здійснення пострілу внаслідок ривка, свідчать про те, що ОСОБА_5 мав можливість і був зобов`язаний передбачити наслідки свого діяння.

Крім цього, навіть припустивши наявність ривка з боку потерпілого, ОСОБА_5 під час слідчого експерименту і в судовому засіданні вказав, що після того, як потерпілий вклав йому в руку пістолет, потерпілий відпустив його руку, а згодом поклав свою руку поверх його руки і потягнув на себе. Відтак у цей проміжок часу, коли його рука із пістолетом була вільна від руки потерпілого, ОСОБА_5 мав можливість відкинути пістолет, піти з місця події, вчинити опір намаганню потерпілого ривком потягнути його руку. Однак обвинувачений таких дій не вчинив, що додатково підтверджує умисел останнього на вбивство потерпілого.

Таким чином, непослідовні показання обвинуваченого про механізм пострілу, фактичне заперечення здійснення ним пострілу, посткримінальна поведінка обвинуваченого (відкидання пістолета, ненадання допомоги потерпілому, ігнорування ситуації, що сталася) свідчать про намагання останнім уникнути кримінальної відповідальності, вибудувати власну версію події задля переконання суду про непричетність до вчинення злочину.

Загалом установлені судом обставини з урахуванням прицільного пострілу з вогнепальної зброї в життєво важливий орган свідчать про умисність дій ОСОБА_5 , направлених на позбавлення життя ОСОБА_7 .

Сформований у практиці Європейського суду з прав людини стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Відтак на підставі досліджених судом доказів суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, і кваліфікує такі його дії як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство).

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує в сукупності характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є закінченим особливо тяжким злочином проти життя і здоров`я особи, що є найвищою соціальною цінністю.

Суд бере до уваги дані про особу винного, котрий за місцем служби характеризується позитивно, є учасником бойових дій, неодноразово нагороджувався за зразкову та сумлінну службу в Національній поліції України, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Обставин, які пом`якшують покарання, суд не встановив.

Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Суд звертає увагу на позицію потерпілих, які наполягають на суворій мірі покарання. Водночас суд констатує, що позиція потерпілих не є обов`язковою для суду, однак враховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст. 65 КК України, і не має над ними юридичної переваги.

З огляду на викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк, вище мінімального, передбаченого санкцією частини 1 статті 115 КК України.

Суд зауважує, що каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства і така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для перевиховання обвинуваченого й попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім цього, з огляду на протиправне застосування зброї обвинуваченим- військовослужбовцем під час скоєння особливо тяжкого злочину проти життя і здоров`я потерпілого-військовослужбовця, суд вважає за доцільне позбавити винного спеціального звання «старший лейтенант поліції» Таке додаткове покарання може бути призначене судом і у випадку, коли злочин не був пов`язаний із використанням повноважень, якими наділяється особа у зв`язку з наявністю в неї відповідного звання (Постанова ККС ВС від 12 серпня 2025 року у справі № 991/1710/22 (провадження № 51-677км25).

Потерпілі ОСОБА_16 , ОСОБА_20 заявили цивільний позов до обвинуваченого про стягнення майнової та моральної шкоди, витрат на правову допомогу. Позов обґрунтовують тим, що внаслідок протиправного заподіяння смерті їхнього сина в молодому віці їм завдано непоправних страждань. Вони перебувають у постійному жалю за рідною дитиною, напруженні та стресі, втратили звичний ритм життя, відчувають зниження настрою, порушення сну. Обвинувачений не вибачився перед ними, обставини скоєного злочину заперечує. З огляду на вбивство сина в період воєнного стану, під час проходження і виконання ним обов`язків військової служби у складі зведеної бригади «Скеля» Національної поліції України, вважають за доцільне застосувати за аналогією закону приписи Постанови КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 щодо розміру компенсації у разі загибелі військовослужбовця в період воєнного стану та стягнути із обвинуваченого по 7 млн 500 тис. грн кожному, всього 15 млн грн.

Із покликанням на норми ст. 1201 ЦК України, з урахуванням уточнених позовних вимог, просять стягнути із обвинуваченого на їхню користь 92580 грн витрат на поховання сина (18550 грн на оплату ритуальних послуг, 15460 грн на придбання рушників, пледа, 58570 грн - оплату поминального обіду) та 449430 грн на виготовлення і встановлення надгробного пам`ятника.

Крім цього, просять стягнути із обвинуваченого 40000 грн витрат на правничу допомогу і 10000 грн витрат, пов`язаних із прибуттям до місця судового провадження.

Цивільні позивачі позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові. Пояснили, що обвинувачений та його батьки, які проживають із ними в одному місті, перед ними не вибачилися, шкоди в будь-якому розмірі не відшкодували. Просили позов задовольнити.

Обвинувачений позов не визнав.

Відповідно до ст. 129 КПК України суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Стаття 1167 ЦК України встановлює, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно із ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 27 Основного закону кожна людина має невід`ємне право на життя, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.

За правилами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Суд установив, що внаслідок скоєного обвинуваченим злочину, у зв`язку із втратою сина потерпілі зазнали душевних страждань, у них порушився нормальний звичайний спосіб життя, останні відчувають постійне напруження, стрес, зниження настрою, погіршення самопочуття. Відтак очевидним є те, що потерпілі зазнали моральної шкоди внаслідок злочину. При цьому, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки немає точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний характер.

Визначаючи розмір моральної шкоди, завданої потерпілим, суд враховує, що потерпілі втратили найдорожче - дитину. Після такої травми людина потребує значного часу для відновлення нормального ритму життя та адаптації у суспільстві.

З урахуванням вимог розумності й справедливості, суд вважає за необхідне стягнути із обвинуваченого на користь потерпілих по 1500000 гривень кожному.

Згідно із ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Документально підтверджено, що потерпілі у зв`язку із похованням сина понесли такі витрати: 18550 грн на ритуальні послуги, зокрема придбання труни, хреста, таблички, образу, одягу та іншого (накладна ФОП ОСОБА_64 №3 від 26.08.24), 15460 грн на придбання рушників (з огляду на місцевий звичай), пледа, носової хустинки (накладна ФОП ОСОБА_65 №1 від 26.08.24, №№2, 3 від 25.08.24); 58570 грн на поминальний обід (накладна ФОП ОСОБА_66 №1 від 25.08.24), а також 449430 грн витрат на спорудження і встановлення надгробного пам`ятника (довідка ФОП ОСОБА_67 №1 від 27.09.24, №1 від 25.08.25, акт приймання-передачі виконаних робіт за договором №1 від 27.09.24). Загалом розмір майнової шкоди, завданої потерпілим у зв`язку із понесенням витрат на поховання сина, становить 542010 грн, які позивачі просили стягнути із обвинуваченого на їх користь солідарно.

Крім цього, за договором про надання правничої допомоги від 18.10.2024 ОСОБА_16 і ОСОБА_20 на умовах 100 % попередньої оплати сплатили адвокату ОСОБА_4 по 20000 грн кожен. Відтак за правилами ч. 1 ст. 124 КПК України у зв`язку з ухваленням обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілих здійснені ними витрати на правничу допомогу.

При цьому, доводи потерпілих про понесення витрат у розмірі 10000 грн на прибуття до місця проведення судового розгляду будь-якими доказами не доведені, відтак суд у задоволенні позову в цій частині відмовляє.

До набрання вироком законної сили суд залишає обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки передбачених ч.3 ст.377 КПК підстав для зміни запобіжного заходу не вбачає.

Суд зараховує у строк відбування покарання строк перебування обвинуваченого під вартою, який згідно із протоколом затримання (т.2 а.с.75-80) тривав, починаючи із 25 серпня 2024 року до ухвалення судом цього вироку, із передбаченого ч.5 ст.72 КК України співвідношення: одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

До стягнення з обвинуваченого підлягають витрати на залучення експертів для проведення експертиз у розмірі 28173, 84 грн (6058,24 грн+2271,84 грн+3786,40 грн+3786,40 грн+3029,12 грн+3029,12 грн+3029,12 грн+3183,60грн).

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Арешт на майно, накладений згідно із ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.08.24 (т.2 а.с.61), потрібно скасувати.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі з позбавленням спеціального звання «старший лейтенант поліції».

Строк відбування покарання рахувати з 25 листопада 2025 року.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_20 та ОСОБА_16 до ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , 1500000 (один мільйон п`ятсот тисяч) гривень моральної шкоди та 20000 (двадцять тисяч) гривень витрат на правничу допомогу.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , 1500000 (один мільйон п`ятсот тисяч) гривень моральної шкоди та 20000 (двадцять тисяч) гривень витрат на правничу допомогу.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_20 та ОСОБА_16 542010 (п`ятсот сорок дві тисячі десять) гривень майнової шкоди, завданої злочином.

Запобіжний захід на час вступу вироку в законну силу залишити попередній - тримання під вартою.

Зарахувати у строк покарання строк тримання ОСОБА_5 під вартою з 25 серпня 2024 року до 24 листопада 2025 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави 28173 (двадцять вісім тисяч сто сімдесят три) гривні 84 коп процесуальних витрат на залучення експертів.

Речові докази:

-пістолет Макарова № НОМЕР_1 , 1982 року випуску, 4 патрони калібру 9х18 мм, які зберігаються у спецприміщенні для зберігання речових доказів ГУНП у Волинській області, - повернути до ГУНП у Вінницькій області;

-одна гільза калібру 9х18 мм, одна куля, протирка каналу ствола, первинні упаковки в полімерному пакеті № 5894670, 3 гільзи калібру 9х18 мм, первинні упаковки в полімерному пакеті № 2738249, які зберігаються у спецприміщенні для зберігання речових доказів ГУНП у Волинській області, - знищити;

-1 порожня пляшка об`ємом 1,5 л з написом «Моршинська негазована», 6 порожніх пляшок ємкістю по 1 л пива «Опілля», 1 порожню пляшку ємкістю 2 л пива «Опілля», 1 порожню пляшку ємкістю 2 л. пива «Пивна Душа», 4 порожні пляшки ємкістю 1 л., спецпакет експертної служби МВС №2718735 із змивами з рук, поверхні обличчя ОСОБА_5 , контрольним зразком серветки; спецпакет експертної служби МВС №2718734 із змивами з рук, поверхні обличчя ОСОБА_7 , контрольним зразком серветки; а також чотири змиви з коробки перемикання передач автомобіля марки «Рено Дастер», які зберігаються в спецприміщенні для зберігання речових доказів Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Львові, - знищити;

-мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , сірі шорти, сіра футболка, флісова кофта болотного кольору, гумові тапки білого кольору, належні ОСОБА_5 , які зберігаються у спецприміщенні для зберігання речових доказів Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Львові, - повернути ОСОБА_5 , у разі відмови від отримання - знищити;

-мобільний телефон марки «IPhone 15 PRO», належний ОСОБА_7 , який зберігається у спецприміщенні для зберігання речових доказів Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Львові, - повернути ОСОБА_20 або ОСОБА_16 , у разі відмови від отримання - знищити.

Арешт, накладений на майно згідно із ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.08.24, - скасувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Волинським апеляційним судом.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ратнівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, - з дня отримання копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя Ратнівського

районного суду ОСОБА_1