У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ППС «Правозахисники країни», в інтересах яких діє представник - голова професійної спілки ОСОБА_3 , на дії слідчого, що полягають у відмові у задоволенні заяви про залучення потерпілою стороною у кримінальному провадженні,

В С Т А Н О В И В:

ППС «Правозахисники країни», в інтересах яких діє представник - голова професійної спілки ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді зі скаргою на дії слідчого, що полягають у відмові у задоволенні заяви про залучення потерпілою стороною у кримінальному провадженні.

В обґрунтування скарги посилається на те, зокрема, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.10.2025 року у справі №308/14084/25 було скасовано постанову слідчого від 01.10.2025, слідчим було було повторно розглянуто клопотання від 16.09.2025, а ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.12.2025 року у справі №308/14084/25 провадження 1-кс/308/7046/25 було скасовано постанову старшого слідчого ОСОБА_4 від 24.10.2025 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» у кримінальному провадженні №0000156 від 21.08.2025 року та зобов`язано повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 16.09.2025 року.

В подальшому старший слідчий ОСОБА_4 , ігноруючи обов`язки покладені на нього ухвалою суду від 16.12.2025 року, повторно виконує іншу ухвалу суду від 20.10.2025 року та виносить постанову від 22.12.2025 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 16.09.2025 року щодо визнання потерпілим Первинну професійну спілку «Правозахисники країни». Постанова старшого слідчого від 22.12.2025 року вмотивована тим, що в ході досудового розслідування не здобуто доказів, які можуть свідчити, що ППС «Правозахисники країни» завдано майнової шкоди чи інших обставин, що можуть бути підставою визнання юридичної особи ППС «Правозахисники країни» потерпілим у кримінальному провадженні, що не відповідає дійсності з огляду на те, що саме у заяві ОСОБА_3 про вчинення злочину від 18.10.2024 року наведені відомості, що 04.07.2024 року під час проведення обшуків за адресами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 поліцейськими ГУНП в Закарпатській області було викрадено майно, яке є власністю профспілки, а саме: фінансові документи у вигляді чеків, квитанцій, актів про надання послуг та виконання робіт, балансові відомості, договорів, актів ревізій та перевірок, розписок, відомостей про надання та отримання матеріальних допомог, звітів та інше.

Зазначені документи виготовлялися, складалися та оформлювалися з використанням паперу формою А-4, журналів та книжок, які купувалися за кошт профспілки. Вищезазначена постанова є абсолютно аналогічною тим, що були винесені старшим слідчим 01.10.2025 та 24.10.2025 року.

Факт викрадення поліцейськими документів профспілки підтверджується відео-записом, наявним у голови профспілки ОСОБА_3 , на якому зафіксовано як поліцейські ГУНП в Закарпатській області під час обшуків забирають документи профспілки, але в подальшому в протоколі обшуку, вилучення цих документів не зафіксовано.

Станом на 06.01.2026 року старшим слідчим всупереч вимогам КПК України не здійснено жодних першочергових слідчих дій, а саме не допитано ОСОБА_3 , не встановлено та не допитано свідків, не вжито будь-яких інших заходів, направлених на розкриття злочину, що цілком логічно в результаті призвело до того, що окрім заяв ОСОБА_3 в кримінально провадженні не було здобуто додаткових доказів, які можуть свідчити, що профспілці завдано майнової шкоди.

Під час досудового розслідування особою, якій відмовлено у визнанні потерпілого можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

На підставі наведеного, просить постанову старшого слідчого 6-го слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові з дислокацією у м. Ужгороді ОСОБА_4 від 22.12.2025 року про відмову у задоволенні клопотання/заяви про залучення профспілки як потерпілої у кримінальному провадженні від 21.08.2025 року №0000156 скасувати. Зобов`язати старшого слідчого ДБР ОСОБА_4 повторно розглянути заяву голови профспілки ОСОБА_3 від 16.09.2025 року про залучення профспілки «Правозахисники країни» у якості потерпілого у кримінальному провадженні №0000156 від 21.08.2025 року та вручити представнику профспілки пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Скаржник у судовому засіданні просив задовольнити скаргу з підстав, викладених у скарзі. Порушення слідчого є аналогічними, як у інших справах. Просив врахувати описки до скарги.

Слідчий ТУ ДБР у м. Львові з дислокацією у м. Ужгороді ОСОБА_4 у судове засідання не з`явились, належним чином повідомлений про дату розгляду скарги.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, заслухавши скаржника, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Постановою старшого слідчого Шостого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_4 від 22.12.2025 ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні клопотання про залучення ППС «Правозахисники України» як потерпілого у кримінальному провадженні.

В обґрунтування підстав для прийняття оскаржуваної постанови слідчим вказано, що в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості, які можуть свідчити, що ППС «Правозахисники України» завдано майнової шкоди, чи інших обставин, що можуть бути підставою визнання ППС «Правозахисники України», як потерпілого у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Гарантоване ст. 55 Конституції України право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується шляхом встановлення порядку такого оскарження іншими нормативними актами.

Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Слідчий суддя враховує, що проведення досудового розслідування є функцією сторони обвинувачення, а саме: органу досудового розслідування. Відповідно до ст. 40 КПК України, слідчий уповноважений проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом. Збирання та оцінка доказів, на стадії досудового провадження, відноситься до компетенції слідчого. Обрання способу чи методики збирання доказів, (проведення обшуку, проведення допиту чи інших слідчих (розшукових) дій) відноситься до дискреційних повноважень слідчого, і в кожній конкретній справі вирішується на його власний розсуд.

Додано також ухвалу слідчого судді у справі №308/14084/25 від 20.10.2025, від 16.12.2025, заяву від 16.09.2025, копію скарги від 26.12.2025, 16.09.2025, копію заяви від 06.01.2025, від 14.10.2025, копію постанови від 24.10.2025, витяг з ЄДРПОУ. Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.12.2025 року у справі №308/19338/25 скаргу Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» в особі голови профспілки ОСОБА_3 на рішення (постанову) старшого слідчого Шостого слідчого відділу (із дислокацією у м. Ужгород) Територіального управління ДБР розташованого у м. Львові ОСОБА_4 від 22.12.2025 року про відмову у задоволенні клопотання/заяви про залучення Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» як потерпілої особи у кримінальному провадженні відомості про яке 21.08.2025 року внесені до ЄРДР за № 000015, повернуто заявнику.

Оцінюючи постанову слідчого від 22.12.2025 на предмет законності, обґрунтованості та мотивованості, слід зазначити, що відповідно до вимог ч.5 ст.55 КПК України у постанові не наведено достатніх мотивів прийняття саме такого рішення з його належним обґрунтуванням щодо порушеного заявником питання, яке він обґрунтовує, із зазначенням відповідних доказів. Натомість, постанова містить загальні формулювання щодо безпідставності заявлених вимог, постанова належним чином не обґрунтована з посиланням на здобуті під час розслідування докази та норми процесуального закону. Питання, порушені потерпілим у заяві, фактично не знайшли свого вирішення у постанові і як результат - законодавча вимога щодо вмотивованості постанови при її винесенні не була дотримана в повній мірі, з огляду на те, що у такому рішенні не зазначено вичерпних мотивів та причин відмови у залученні заявника потерпілим, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, як того вимагає ч.5 ст.55 КПК України.

У заяві від 16.09.2025 ОСОБА_3 просить залучити Первинну професійну спілку «Правозахисники країни» до кримінального провадження №0000 від 21.08.2025 року як потерпілу особу, щодо обставин викрадення поліцейськими Закарпатської області документів, у тому числі фінансових, під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 , що підтверджується відео з моментом обшуку, де працівники поліції забирають зниклі документи.

Дотримуючись вимог ст. 110 КПК України, на переконання слідчого судді, посилання слідчого на те, що відсутні відомості, які можуть свідчити, що ППС «Правозахисники України» завдано майнової шкоди, є недостатнім для мотивування відмови та необґрунтованим.

Слідчий суддя, в межах розгляду скарги не може посягати на самостійність слідчого при проведенні досудового розслідування, однак, у разі невиконання слідчим прямих процесуальних обов`язків, які хоч і відносяться до дискреційних, та спричинюють порушення права на захист чи збирання доказів інших осіб, та враховуючи той факт, що в постанові, що оскаржується, відсутнє належне мотивування причин відмови у задоволенні клопотання, слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати слідчого виконати вимоги, які містяться у скарзі, та зобов`язати повторно розглянути заяву.

Згідно усталеної практики Верховного Суду (висновком Великої палати Верховного суду, викладеної в постанові від 16 січня 2019 року), поняття «потерпілий» у матеріальному кримінальному праві та у кримінальному процесі за змістом не є тотожними. У кримінально-правовому розумінні потерпілий - це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода (або існує безпосередня загроза її заподіяння). Визначення статусу потерпілого настає з моменту вчинення щодо такої особи кримінального правопорушення, а не з моменту подання такою особою відповідної заяви, як це передбачено ч. 2 ст. 55 КПК.

Згідно ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

За змістом цієї норми, слідчий або прокурор, у визначених випадках, має право винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Під час проведення перевірки обставин, викладених у заяві ОСОБА_3 про залучення до кримінального провадження у якості потерпілого, слідчим в порушення вимог ч. 2 ст.9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не було надано аналізу тих обставин, на які посилається заявник та у постанові не наведено мотивів їх відхилення, не проведено всього обсягу слідчих дій, спрямованих на встановлення обставин кримінального правопорушення, які б дали підстави вважати, що скаржнику/заявнику не завдано матеріальної шкоди.

Отже, слідчим при винесенні оскаржуваної постанови не були враховані зазначені обставини, а відтак, належним чином та у визначений законом спосіб не було розглянуто клопотання заявника, що не відповідає вимогам ст.ст.55, 110 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарги слідчий суддя може скасувати рішення слідчого, дізнавача чи прокурора, скасувати повідомлення про підозру, зобов`язати припинити дію, зобов`язати вчинити певну дію, відмовити у задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення скарги.

Керуючись ст. 24, 40, 55, 110, 303-307 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ППС «Правозахисники країни», в інтересах яких діє представник - голова професійної спілки ОСОБА_3 , на дії слідчого, що полягають у відмові у задоволенні заяви про залучення потерпілою стороною у кримінальному провадженні - задовольнити.

Постанову старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_4 від 22.12.2025 року - скасувати.

Зобов`язати старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_4 повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 16 вересня 2025 року про визнання потерпілим Первинної професійної спілки "Правозахисники країни" у кримінальному провадженні за №0000156 від 21.08.2025.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 09.01.2026.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1