Справа № 729/28/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/815/25
Категорія - ч.3 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_9 ,

представника цивільного відповідача - ОСОБА_10 ,

захисника - ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001012 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 22 серпня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець смт. Дігтярі, Прилуцького району, Чернігівської області, житель АДРЕСА_1 , не одружений, освіта вища, не працює, раніше не судимий,

засуджений за ч.3 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_12 ухвалено рахувати з моменту його фактичного затримання - з 07 жовтня 2024 року.

Запобіжний захід ОСОБА_12 , до набрання вироком законної сили, залишено без змін - у виді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_12 на користь потерпілих:

- ОСОБА_14 1952000 грн моральної шкоди та 55850 грн витрат на правову допомогу;

- ОСОБА_15 1952000 грн моральної шкоди та 34850 грн витрат на правову допомогу;

- ОСОБА_8 1952000 грн моральної шкоди та 34850 грн витрат на правову допомогу;

- ОСОБА_7 1952000 грн моральної шкоди та 55850 грн витрат на правову допомогу;

Стягнуто з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 - по 48000 грн кожному у відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_7 витрати на поховання в сумі 13100 грн.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_15 витрати на поховання в сумі 21500 грн.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09.10.2024 на автомобіль «Opel Vectra», р.н. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_16 .

Стягнуто з ОСОБА_12 на користь держави 11142,60 грн процесуальних витрат. Долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 06 жовтня 2024 року, ОСОБА_12 , керуючи автомобілем «Ореl Vectra», р.н. НОМЕР_2 , рухався по вул. Шевченка у селі Нова Басань, Ніжинського району, Чернігівської області, у напрямку від м. Прилуки до центру с. Нова Басань.

06.10.2024, близько 19 год 32 хв, ОСОБА_12 , діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, рухаючись зі швидкістю 120 км/год, перед заокругленням дороги вліво поблизу буд.69 по вул. Шевченка, с. Нова Басань, Ніжинського району, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, яка склалась, перевищив максимально дозволену швидкість у населених пунктах, позначених дорожнім знаком 5.49, не урахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати рух керованого ним автомобіля, внаслідок чого, рухаючись по найбільш вираженій ділянці заокруглення дороги, не справився з керуванням транспортного засобу та виїхав за межі проїзної частини на узбіччя праворуч відносно напрямку руху автомобіля, яке відокремлене бордюрним каменем, де здійснив наїзд на малолітніх пішоходів ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_3 , які рухались по вказаному узбіччю в зустрічному до автомобіля напрямку.

В результаті дорожньо-транспортної події, малолітні пішоходи ОСОБА_17 та ОСОБА_18 отримали тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя, від яких померли на місці події.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_12 порушив вимоги п.2.3 «б», п.12.1, п.12.4 Правил дорожнього руху, що знаходиться у прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник ОСОБА_11 подав в інтересах обвинуваченого апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням поданих змін, просив змінити вирок суду першої інстанції та встановити факт перекидання автомобіля «Ореl Vectra», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_12 , прийняти до уваги швидкість автомобіля близько 65 км/год, а також пом`якшити призначене його підзахисному покарання, визначивши його у виді позбавлення волі на строк 7 років. В обґрунтування скарги послався на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначив, що у висновках експертиз, проведених під час досудового розслідування, експертами не встановлювалась та не досліджувалась швидкість автомобіля «Ореl Vectra», р.н. НОМЕР_2 . Під час допиту в судовому засіданні експерта ОСОБА_19 , останній пояснив, що для встановлення обставин чи перекидався автомобіль, чи ні під час ДТП, потрібно проводити транспортно-трасологічне дослідження з відповідними питаннями й оглядати транспортний засіб. Експерт ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснив, що до розрахунку швидкості автомобіля в 120 км/год, бралися до уваги вихідні дані зі слів свідка. Вказав, що стороні захисту місцевим судом було відмовлено в задоволенні ряду клопотань, таких як проведення огляду місця ДТП та проведення додаткових та комплексних експертиз. Зазначив, що судом не було взято до уваги висновок експерта від 14.03.2025 №1163-Е, за результатами проведення експертизи за клопотанням сторони захисту, що є порушенням вимог ст.22 КПК України, щодо змагальності сторін та свободи подання доказів. Послався на недопустимість доказів - протоколу огляду місця події, як такого, що складений з порушеннями, та протоколу слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_21 . Зазначив, що виїзд автомобіля під керуванням ОСОБА_12 за межі проїзної частини, відбувся внаслідок засліплення водія зустрічним транспортним засобом, тобто ОСОБА_12 в цей час перебував у аварійній обстановці. Вказав, що наведені в апеляційній скарзі порушення свідчать про неповноту судового розгляду та призвели до передчасного висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_12 . Також просив пом`якшити призначене його підзахисному покарання.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу частково; думку прокурора, потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх представника, представника цивільного відповідача, котрі просили вирок суду залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

Сторона захисту під час апеляційного перегляду кримінального провадження, посилаючись на висновок експерта ОСОБА_22 , підтримала свою апеляційну скаргу лише в частині того, що швидкість руху автомобіля під керуванням ОСОБА_12 становила близько 65 км/год, а не 120 км/год, як вказувала у своїх показаннях свідок ОСОБА_21 . Також обвинувачений та захисник просили пом`якшити призначене ОСОБА_12 покарання.

Так, допитаний у судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_12 свою провину визнав частково. Наполягав на тому, що їхав зі швидкістю 60-70 км/год та на заокругленні дороги його засліпив зустрічний автомобіль. При цьому не заперечував, що малолітні пішоходи загинули від його дій.

Разом з тим, як слідує з протоколу слідчого експерименту від 13.11.2024 за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_21 , у присутності законного представника ОСОБА_23 , психолога ОСОБА_24 , представника потерпілих ОСОБА_9 , понятих ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , з метою визначення дійсної швидкості руху автомобіля під керуванням ОСОБА_12 06.10.2024 під час слідчого експерименту автомобіль з різною швидкістю рухався по траєкторії руху автомобіля обвинуваченого в момент ДТП - 60, 70, 80 км/год, але свідок зазначала, що швидкість руху була значно вищою. Для забезпечення безпеки всіх учасників експерименту слідча дія була перенесена на пряму ділянку дороги безпосередньо перед місцем ДТП, яку автомобіль проїжджав зі швидкістю 90, 100, 110, 120 км/год. Свідок ОСОБА_21 підтвердила, що автомобіль, який скоїв дорожньо-транспортну пригоду рухався саме зі швидкістю 120 км/год. Після закінчення слідчої дії протокол був прочитаний всім учасникам вголос, які своїми особистими підписами підтвердили правильність викладеного. Будь-які зауваження у протоколі відсутні.

Будучи допитаною 26.12.2024, в порядку ст.225 КПК України, свідок ОСОБА_21 показала, що 06.10.2024 близько 19:00 год, разом з подругами ОСОБА_17 та ОСОБА_18 йшла додому по кам`яному тротуару в с. Нова Басань. Вона відстала від них на 7 м, оскільки хотіла зателефонувати, а подруги йшли спереду поруч одна з одною, ближче до бордюру була ОСОБА_18 . Дорога в цьому місці пряма, дівчата вже доходили до повороту, освітлення не було, лише світло від заправки позаду. В цей час автомобіль рухався на великій швидкості, виїхав на бордюр і збив обох пішоходів. При цьому вона звуку гальмування не чула. Швидкість автомобіля, яка була встановлена під час слідчого експерименту, становила близько 120 км/год. Інших транспортних засобів, які б рухались в зустрічному напрямку, не було. У разі, якби такий автомобіль рухався позаду них, то він би освітив дорогу. Транспортний засіб виїхав на бордюр, в той момент вона бачила обох подруг, а потім він їх збив передньою частиною, яка ближче до водія. Крім неї ніхто не бачив як було збито ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Свідок не бачила, чи перекидався в кюветі автомобіль, але бачила, що він стояв на колесах і його довелося перекидати, щоб дістати тіла дівчат. Жінка, яка під`їхала на місце пригоди, викликала «швидку» та поліцію.

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_27 пояснив, що 06.10.2024 близько 19 год 40 хв він дізнався про ДТП, в якій загинула його сестра ОСОБА_28 , так як матері про подію повідомила ОСОБА_21 . Через 5 хвилин він прибув на місце пригоди, де побачив, що автомобіль «Опель» знаходиться в кюветі на всіх чотирьох колесах. Автомобіль стояв перпендикулярно до проїзної частини, задньою частиною вдавлений в землю, передньою частиною до дороги. На місці пригоди вже перебували люди і всі почали шукати дівчат, але хтось повідомив, що з під автомобіля з лівого боку видно ноги. Тому вони автомобіль і перевернули на ліву сторону та побачили тіла дівчат. Він перевірив пульс, однак ні в сестри, ні в ОСОБА_29 вже не було. Коли перевернули автомобіль, то тіла лежали перпендикулярно автомобілю, головами до центру села, обличчям до землі. Згодом приїхала «швидка», лікарі намагались реанімувати дівчат, але безуспішно. На місці події знаходилась ОСОБА_21 , водій та двоє його пасажирок, але ОСОБА_27 з ними не спілкувався.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/125-24/15578-ІТ від 09.12.2024 за результатами проведеної судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод»), в умовах місця події викладених в постанові, з технічної точки зору, розрахункова величина гранично допустимої нормативної швидкості руху автомобіля «Opel Vectra» (номерний знак НОМЕР_2 ), за умов відсутності бокового юзу шин коліс, при русі на ділянці закруглення проїзної частини дороги, параметри якого встановлені під час огляду місця ДТП від 07.10.2024 та знаходиться в зоні дії дорожнього знаку 5.49, на вул. Шевченко, с. Нова Басань, Ніжинського району, Чернігівської області, в відповідності до технічних вимог п.12.1 Правил дорожнього руху дорівнює близько 95,1?116,5 км/год. В умовах місця події викладених в постанові, з технічної точки зору, водій автомобіля ОСОБА_12 повинен був, у відповідності до вимог п.12.2 Правил дорожнього руху, обирати величину швидкості керованого автомобіля, за умов видимості елементів дороги на відстані 41,0 м (при ближньому світлі фар), не більше ніж розрахункова величина нормативної гранично допустимої швидкості близько 56,8? 68 км/год. В умовах місця події, викладених у постанові, з технічної точки зору, водій автомобіля ОСОБА_12 повинен був, згідно з вимогами п.12.2 Правил дорожнього руху, обирати величину швидкості керованого автомобіля, за умов видимості елементів дороги на відстані 64 м (при дальньому світлі фар), не більше ніж розрахункова величина нормативної гранично допустимої швидкості близько 72,8 ? 87,5 км/год. Є очевидним без застосування спеціальних пізнань, що в умовах місця події, викладених у постанові, при русі в межах населеного пункту, позначеного дорожнім знаком 5.49 «Початок населеного пункту», відповідно до вимог п.12.4 Правил дорожнього руху, водій автомобіля «Opel Vectra» (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_12 повинен був обирати швидкість керованого автомобіля не більше ніж 50 км/год.

В умовах місця події, викладених в постанові за показаннями свідка ОСОБА_21 , водій автомобіля «Opel Vectra» (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_12 повинен був діяти у відповідності до технічних вимог термінів «автомобільна дорога, вулиця (дорога)» та «узбіччя» п.1.10, а також технічних вимог інформаційно-вказівного знаку 5.49 «Початок населеного пункту», п.12.4, п.12.2 (з урахуванням визначення терміну «видимість у напрямку руху» п.1.10), п.12.1 (з урахуванням визначення терміну «безпечна швидкість» та «дорожні умови» п.1.10) Правил дорожнього руху.

В умовах місця події, викладених в постанові за показаннями свідка ОСОБА_30 , водій автомобіля Opel Vectra (CB7573ЕН) ОСОБА_12 повинен був діяти у відповідності до технічних вимог термінів «автомобільна дорога, вулиця (дорога)» та «узбіччя» п.1.10, а також технічних вимог інформаційно-вказівного знаку 5.49 «Початок населеного пункту», п.12.4, п.12.2 (з урахуванням визначення терміну «видимість у напрямку руху» п. 1.10), п.12.1 (з урахуванням визначення терміну «безпечна швидкість» та «дорожні умови» п.1.10) та додатково у відповідності до технічних вимог п.12.9 г) Правил дорожнього руху.

В умовах місця події, викладених в постанові за показаннями свідка ОСОБА_31 , водій автомобіля Opel Vectra (CB7573ЕН) ОСОБА_12 повинен був діяти у відповідності до технічних вимог термінів «автомобільна дорога, вулиця (дорога)» та «узбіччя» п.1.10, а також технічних вимог інформаційно-вказівного знаку 5.49 «Початок населеного пункту», п.12.4, п.12.2 (з урахуванням визначення терміну «видимість у напрямку руху» п.1.10), п.12.1 (з урахуванням визначення терміну «безпечна швидкість» та «дорожні умови» п.1.10) Правил дорожнього руху.

В умовах місця події, викладених в постанові за показаннями водія автомобіля Opel Vectra (CВ7573ЕН) ОСОБА_12 , він повинен був діяти у відповідності до технічних вимог термінів «автомобільна дорога, вулиця (дорога)» та «узбіччя» п.1.10, а також технічних вимог технічних вимог інформаційно-вказівного знаку 5.49 «Початок населеного пункту», п.12.4, п.12.2 (з урахуванням визначення терміну «видимість у напрямку руху» п.1.10), п.12.1 (з урахуванням визначення терміну «безпечна швидкість» та «дорожні умови» п.1.10) Правил дорожнього руху, та додатково у відповідності до технічних вимог п.19.3 Правил дорожнього руху.

В умовах місця події, викладених в постанові, за показаннями свідка ОСОБА_21 , за умов відсутності обставин, які б позбавляли водія автомобіля Opel Vectra ( НОМЕР_2 ) ОСОБА_12 можливості самостійно обирати безпечні прийоми керування керованого автомобіля та величину швидкості керованого автомобіля, то відповідно, з технічної точки зору, вбачається наявність технічного причинного зв`язку між діями водія автомобіля Opel Vectra (CB7573ЕН) ОСОБА_12 в умовах місця події щодо вибору величини швидкості руху керованого ним автомобіля 120 км/год, в яких убачається невідповідність технічним вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху України, та подією виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди.

В умовах місця події, викладених у постанові за показаннями свідка ОСОБА_30 , відсутні обставини, які б позбавляли водія автомобіля можливості самостійно обирати безпечні прийоми керування керованого автомобіля та величину швидкості керованого автомобіля до початку заокруглення, то відповідно, в умовах місця події за показаннями свідка ОСОБА_30 , з технічної точки зору, вбачається наявність технічного причинного зв`язку між діями водія автомобіля в умовах місця події щодо «різкого натиснення на гальма», що призвело до втрати керованості та занесення і подальшого виїзду за межі проїзної частини на узбіччя, в яких вбачається невідповідність технічним вимогам п.12.9 г) Правил дорожнього руху, та подією виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди.

В умовах місця події, викладених у постанові за показаннями свідка ОСОБА_31 , з технічної точки зору, відповісти на поставлене питання неможливо через неповноту комплексу її показів (за її показами вона перебувала на задньому пасажирському сидінні і не спостерігала за діями водія і дорожньою обстановкою).

В умовах місця події, викладених в постанові за показаннями водія автомобіля Opel Vectra (CB7573ЕН) ОСОБА_12 , відсутні обставини, які б позбавляли його можливості самостійно обирати безпечні прийоми керування керованого автомобіля та величину швидкості керованого автомобіля до початку заокруглення, то відповідно в умовах місця події за показаннями водія автомобіля Opel Vectra (CB7573ЕН) ОСОБА_12 вбачається наявність технічного причинного зв`язку між його діями в умовах місця події щодо виїзду за межі смуги для руху на узбіччя при засліпленні, в яких вбачається невідповідність технічним вимогам п.19.3 Правил дорожнього руху, та подією виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди.

Допитаний в судовому засіданні місцевого суду експерт ОСОБА_20 показав, що ним був наданий висновок судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» за №СЕ-19/125-24/15578-ІТ від 09.12.2024. Провівши дослідження на підставі наданих вихідних даних слідчим в постанові, він прийшов до висновків, які зазначені в експертизі. Йому були надані дані, які ним використовувались, оскільки вони встановлені під час слідчого експерименту за участю очевидця ДТП свідка ОСОБА_21 . У ході вказаної слідчої дії було встановлено, що швидкість руху автомобіля Opel Vectra становила 120 км/год. Також, крім показань вищезазначеного свідка, йому було надано ще три моделі розвитку ДТП за показаннями обвинуваченого ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_30 та ОСОБА_32 . Кожен надавав свою модель, як він її сприймав. Однак показник заокруглення дороги не впливає на вирішення механізму ДТП за показаннями свідка ОСОБА_21 , оскільки є очевидним, що на мокрому дорожньому покритті вхід у поворот при швидкості 120 км/год не змінить висновків експерта щодо невідповідності дій водія вимогам п.12.1 ПДР. Радіус повороту розраховувався тільки по показаннях одного свідка, яка вказала швидкість автомобіля 120 км/год. Також ним вивчались і показання ОСОБА_12 , в тому числі, й у частині, що стосувались безпосередньо його засліплення зустрічним транспортним засобом. Засліплення може бути, як поступове, так і миттєве. Тому це питання з`ясовується у особи, яка вказує на такі обставини. Однак при цьому слід зазначити, що як поступово, так і миттєво засліплення не змінює технічної оцінки за моделлю показів водія автомобіля «Опель». Тобто, він повинен залишати транспортний засіб у смузі руху. Та не виїжджати на узбіччя дороги, яке не передбачено для руху транспортних засобів.

Отже, показання свідка - очевидця ДТП ОСОБА_21 , у тому числі і щодо швидкості руху транспортного засобу, узгоджуються з матеріалами кримінального провадження, дослідженими в судових засіданнях судів першої та апеляційної інстанцій, а також з показаннями свідка ОСОБА_27 який прибув на місце ДТП через декілька хвилин після пригоди, що свідчить про відсутність сумніву у їх правдивості. Також на основі показань свідка ОСОБА_21 , при проведенні слідчих експериментів були відтворені обставини вчинення обвинуваченим дорожньо-транспортної пригоди. А швидкість руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_12 , встановлена проведеним слідчим експериментом, враховувалась експертом ОСОБА_20 при наданні висновку № СЕ -19/125-24/15578-ІТ від 09.12.2024, який також узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження.

Захисник під час апеляційного розгляду зазначав, що місцевим судом не було враховано висновок експерта № 1163-Е від 14.03.2025, проведений за ініціативою сторони захисту.

Разом з тим, не зважаючи на те, що стороною захисту самостійно проведено експертизу поза межами досудового розслідування кримінального провадження, тобто після виконання вимог ст.290 КПК України, з метою об`єктивного проведення судового розгляду вказаний висновок експерта був досліджений судом першої інстанції та учасники кримінального провадження висловили свої позиції щодо вказаного висновку експерта ОСОБА_22 .

Колегія суддів погоджується, що місцевим судом не взято до уваги висновок експертизи №1163-Е від 14.03.2025, проведеної за клопотанням захисника ОСОБА_11 з підстав, що початкова швидкість автомобіля на момент початку слідів на поверхні дороги, становить близько 65 км/год та наданий відповідний розрахунок.

Під час допиту в суді першої інстанції експерт ОСОБА_22 пояснив, що швидкість руху ним визначалась з урахуванням характерних слідів, залишених на місці пригоди та характеру переміщення автомобіля в кінцеве положення з урахуванням перекидання. Характерні сліди перекидання аварійного характеру - це вирване заднє ліве колесо. Транспортний засіб не міг переміститися в кінцеве положення без перекидання. При цьому експерт зазначив, що при наданні висновку ним враховувалось положення автомобіля, яке зафіксоване на схемі ДТП, а саме знаходження автомобіля на лівій стороні. В дослідницькій частині експертизи враховувались фотознімки, на яких зафіксований автомобіль перевернутий на лівий бік, а в салоні з лівого боку спрацювали подушки безпеки, що, на його думку, вказує на контактування автомобіля з опорною поверхнею при перекиданні автомобіля. При визначенні швидкості руху, як зазначив експерт, ним не враховувався бордюрний камінь, який відмежовував проїзну частину від узбіччя, оскільки в схемі відсутні відомості стосовно його висоти.

Проте, в ході судового розгляду встановлено, що після ДТП автомобіль «Opel Vectra» знаходився в кюветі на всіх чотирьох колесах, але щоб дістати тіла загиблих автомобіль був перевернутий на лівий бік, і саме в такому положенні транспортний засіб був зафіксований на фотознімках. Тобто перебування в такому положенні автомобіля під час складання схеми пригоди та фотографування не пов`язане з перекиданням автомобіля на лівий бік.

Експерт ОСОБА_33 зазначив, що тілесні ушкодження ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які зазначені у висновках, не могли виникнути при перекиданні транспортного засобу і падінні на тіла потерпілих. При падінні транспортного засобу на тіло людини були б значно більші тілесні ушкодження, такі як множинні переломи грудної клітки, ребер не по одній лінії, як у ОСОБА_18 , а по багатьох, розрив серця, легень, грудного відділу аорти. Так, у потерпілих є розриви, але ці розриви від тиску, а від падіння транспортного засобу це були б масивні травми. Обвинувачений ОСОБА_12 в судовому засідання стверджував, що автомобіль перекидався і після перекидання зупинився на всіх чотирьох колесах, а загиблі знаходились під днищем автомобіля. Вказане судово-медичним експертом взагалі виключає факт перекидання автомобіля.

Крім того, експерт ОСОБА_19 в судовому засіданні зазначив, що на схемі ДТП зафіксовано декілька слідів коліс на бордюрному камені. Це позначки 2, 4, 7, 8, це як зазначено сліди юзу коліс. Сліди переривчасті, і потім відстань між ними дуже значна, це свідчить про те, що відбулось переміщення не повздовжнє, а бокове. Це характерна ознака бокового переміщення. Сліди юзу зазначені на схемі, перші сліди це довжина 1,8 та 1,3 в подальшому 7,8. Перший виїзд автомобіля був за межі проїзної частини, де відображено один слід, потім ковзання по бордюрному каменю - це був перший виліт автомобіля за межі проїзної частини, а в подальшому його кидало, тому що бордюрний камінь, мабуть, його трохи підняв. Характерні ознаки цьому є переривчасті сліди, то вони є, то вони відсутні. Тобто не було повного контакту транспортного засобу з опорною поверхнею. Сліди 5-6 і 7-8 знаходяться по прямій, вздовж узбіччя і відстань між ними близько 2 метрів. Тому не можна сказати, в якому положенні був автомобіль, чи боком, чи прямо.

Висновки судово-медичної експертизи, проведеної експертом ОСОБА_34 , та транспортно-трасологічної експертизи, проведеної експертом ОСОБА_19 , узгоджуються між собою та з іншими доказами, дослідженими в суді.

Також експерт ОСОБА_22 у своєму висновку зазначив, що вказана в показаннях свідка ДТП ОСОБА_21 величина швидкості руху автомобіля «Opel Vectra» під керуванням ОСОБА_12 120 км/год є технічно неспроможною, враховуючи його висновки та розрахунки, які ним проводились для визначення швидкості руху автомобіля, яка зазначена в першому пункті експертизи - близько 65 км/год.

Разом з тим, як вже зазначалось вище, швидкість руху автомобіля «Opel Vectra» - 120 км/год було встановлено під час проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_21 .

Проте, експерт ОСОБА_22 врахував показання ОСОБА_12 щодо швидкості руху автомобіля, з якою він рухався, під`їжджаючи до заокруглення дороги, яка не підтверджена жодною слідчою дією, у зв`язку з тим, що обвинувачений відмовився від проведення слідчого експерименту, що підтверджується, зокрема, показаннями свідка ОСОБА_35 , яка пояснила в суді першої інстанції, що вона була запрошена в якості понятого при проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого, але слідчий експеримент не відбувся, так як останній відмовився його проводити, посилаючись на відсутність погодних умов, які б відповідали погодним умовам на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Його позиція була узгоджена з позицією його захисника ОСОБА_11 , який був присутній при вказаній слідчій дії.

Також при визначення швидкості руху автомобіля «Opel Vectra» під керуванням ОСОБА_12 - 65 км/год експертом ОСОБА_22 бралися до уваги показання свідків ОСОБА_30 та ОСОБА_31 - пасажирок цього автомобіля.

Однак, суд першої інстанції поставився критично до показань вказаних свідків про те, що під`їжджаючи до заокруглення дороги, обвинувачений рухався зі швидкістю 60-70 км/год.; що його засліпив автомобіль, який рухався в зустрічному напрямку; що автомобіль перекидався, з тих підстав, що такі показання суперечать дослідженим доказам, зокрема: протоколу огляду місця події, показанням свідка ОСОБА_21 , експертів ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_36 , слідчим експериментам, висновкам експертиз, відеозаписам з камер відеоспостереження АЗС «Авантаж 7». До того ж, ОСОБА_30 є цивільною дружиною обвинуваченого, а ОСОБА_37 перебуває з останнім в дружніх стосунках, а тому вони зацікавлені в тому, щоб ОСОБА_12 уник відповідальності за скоєне. Крім того, слід звернути увагу, що на проведення слідчого експерименту за їх показаннями, ОСОБА_30 та ОСОБА_37 до слідчого не з`явились по надуманим причинам.

Крім того, як слідує з показань цих свідків: ОСОБА_30 пояснювала, що, оскільки на вулиці було темно, вона постійно дивилась мобільний телефон, не бачила жодних пішоходів на узбіччі, та не може сказати, який саме транспортний засіб засліпив обвинуваченого; ОСОБА_37 пояснювала, що за дорогою не слідкувала, дивилась мобільний телефон та була в навушниках.

Також експерт ОСОБА_22 зазначив у своєму висновку, що за умови засліплення водія автомобіля «Opel Vectra» ОСОБА_12 світлом фар зустрічного автомобіля на криволінійній ділянці дороги, вбачати в його діях невідповідність вимогам п.п.12.1 та 19.3 ПДР у частині виїзду автомобіля за межі смуги руху підстави технічного характеру відсутні.

Встановити експертним шляхом причинний зв`язок між обраним водієм швидкісним режимом та настанням даної дорожньо-транспортної пригоди не представляється можливим з причин, викладених у дослідницькій частині. Вирішити питання щодо причинного зв`язку між діями водія в частині дотримання вимог п.п.12.2, 12.4 та 12.9 (б) ПДР та настанням ДТП також не представляється можливим.

Водночас, експерт однією з причин виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди називає засліплення водія автомобіля «Opel Vectra» ОСОБА_12 світлом фар зустрічного автомобіля, що спричинило тимчасову втрату можливості контролювати межі смуги руху на криволінійній ділянці дороги, призвело до виїзду автомобіля за межі проїзної частини, подальшої втрати керування, його перекидання та контакту з пішоходами, які рухались узбіччям.

Проте, висновок про засліплення водія ОСОБА_12 світлом фар зустрічного автомобіля зроблений експертом без урахування всіх доказів зібраних органом досудового розслідування, досліджених в суді.

Так, свідок ОСОБА_21 у своїх показаннях зазначила, що інших транспортних засобів, які б рухались в зустрічному напрямку, не було. У випадку, якби такий автомобіль рухався позаду них, то він би освітив дорогу.

Згідно з відеозаписом з камери відеоспостереження АЗС «Авантаж 7», з моменту появи пішоходів ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , в полі оглядовості камери о 19 год 32 хв 24 сек і до місця пригоди, не рухалось жодного автомобіля зі сторони центру с. Нова Басань, окрім автомобіля о 19 год 29 хв 13 сек, який в подальшому з`їхав на перехресті на вул. Полонського, не доїжджаючи до місця ДТП. На момент його появи в полі зору камери відео спостереження, пішоходи також перебували в полі зору камери та рухались під правим краєм проїзної частини.

Отже, на підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що висновок експерта ОСОБА_22 №1163-Е від 14.03.2025, ґрунтується тільки на показаннях обвинуваченого та свідків ОСОБА_30 і ОСОБА_31 , які, як вже зазначалось вище, зацікавлені в розгляді даного кримінального провадження. А тому, вказаний висновок обґрунтовано не взято до уваги судом першої інстанції.

Відтак, місцевий суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_12 за ч.3 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть ОСОБА_17 і ОСОБА_18 , з чим погоджується і колегія суддів.

Інші доводи апеляційної скарги захисника повторюють лінію захисту, обрану у суді першої інстанції, а наведені на її обґрунтування аргументи, які були предметом обговорення у суді першої інстанції, знайшли належну оцінку у вироку, правильність якої апелянтом не спростована.

Проявів упередженості щодо обвинуваченого з боку органів досудового розслідування і суду вивченням матеріалів кримінального провадження не виявлено. Та обставина, що суд по-іншому оцінює наведені у вироку докази порівняно з оцінкою їх стороною захисту в апеляційній скарзі, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду.

Відтак, позицію сторони захисту колегія суддів вважає як захисну, з метою уникнення ОСОБА_12 відповідальності за скоєне, так як вона повністю спростовується вищенаведеними доказами, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника у цій частині.

Посилання сторони захисту на суворість призначеного ОСОБА_12 покарання та посилання на неврахування місцевим судом при призначенні йому покарання порушення Правил дорожнього руху малолітніми потерпілими, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_12 покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості наслідків правопорушення - загибель двох малолітній дітей, що значно підвищує суспільну небезпечність особи винного, ставлення обвинуваченого до скоєного; дані про його особу, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем навчання, не працює; відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання; з урахуванням думки потерпілих; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання саме у виді позбавлення волі на певний строк, у межах санкції ч.3 ст.286 КК України, з позбавленням права керування транспортними засобами, що буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки його перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Так, ОСОБА_12 свідомо сів за кермо транспортного засобу, під час керування яким порушив Правила дорожнього руху, наслідком чого стало загибель кількох осіб. Вчинене ним кримінальне правопорушення відноситься до числа суспільно небезпечних злочинів проти безпеки руху, основним безпосереднім об`єктом якого є безпека руху, а додатковим життя та здоров`я людей.

Отже, всі обставини, на які посилається сторона захисту, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_12 покарання враховані, тому доводи про суворість призначеного покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого у цій частині.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 - залишити без задоволення, а вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 22 серпня 2025 року щодо ОСОБА_12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4