ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/308/26 Справа № 705/6473/25 Категорія: ст. 537 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурора представника установи засудженогоОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 , на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.11.2025 року, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

в с т а н о в и л а :

Засуджений ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення, у якому зазначив про те, що він відбуває покарання в СВК № 92 за вироком суду і вважає, що став на шлях виправлення, тому беручи до уваги, що відбув 2/3 строку призначеного судом, підпадає під дію вимог ст. 81 КК України.

За час відбування покарання він мав 2 стягнення, які знято та погашено в установленому порядку, а також має 8 заохочень. Крім того, бере участь в соціально-виховних заходах та виявляє бажання працевлаштуватися, але враховуючи, що хворіє на ВІЧ-інфекцію, в установі відсутні відповідні умови для праці.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.11.2025 року, відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить:

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.11.2025 року скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі.

Вважає, що при розгляді справи допущено неповноту судового розгляду та невідповідність висновку фактичним обставинам справи, що є підставою для скасування ухвали.

Вказує, що представник колонії не заперечив проти умовно-дострокового звільнення ОСОБА_9 . Вважає, що є всі підстави для звільнення ОСОБА_9 від покарання у вигляді позбавлення волі умовно-достроково.

Апелянт зазначає, що характеризується позитивно, виконує покладені на нього адміністрацією колонії обов`язки, не порушує режиму утримання. Виконує обов`язки старшого днювального відділення №2, до виконання покладених на нього обов`язків ставиться сумлінно.

Крім того, навчається в ПТУ на розпилювача каменю, закінчив навчання на соціального працівника ВІЛ-інфікованих. Постійно приймає участь в соціальних програмах. Змінив своє мислення про кримінальне минуле.

Вказує, що прокурор завжди вказує на те, що він неодноразово засуджений за злочини проти власності.

Суд не повністю дослідив всі фактичні обставини справи і докази, які б могли істотно вплинути на постановлення справедливого і обгрунтованого рішення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_8 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку представника колонії, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути обґрунтованим та мотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до статті 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини 1 статті 537 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи та прийшов до правильного висновку щодо відмови в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 відбуває покарання в ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» за вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 16.11.2022, яким засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим, призначеним вироком Маньківського районного суду Київської області від 22.06.2022 у виді 5 років позбавлення волі, йому остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Вказаний вирок набрав законної сили, але ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15.07.2025, яка набрала законної сили 13.08.2025, вирок Андрушківського районного суду Житомирської області від 16.11.2022 приведено у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 та звільнено від покарання призначеного за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, визначено вважати його засудженим за вироком Макарівського районного суду Київської області від 22.06.2022 за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі.

Згідно довідки відділу по контролю за виконанням судових рішень Старобабанівської ВК №92 початок строку відбування покарання засудженим ОСОБА_8 - 28.04.2022, кінець строку - 28.04.2027, не відбута частина покарання складає 01 рік 05 місяців 23 дні.

Станом на день розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення засуджений відбув 3/4 строку покарання.

Відповідно до характеристики ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» Черкаської області - ОСОБА_8 з 23.09.2022 відбуває покарання в державній установі «Старобабанівська виправна колонія (№92)». За час відбування покарання характеризується позитивно. Виконує обов`язки старшого днювального відділення, до виконання покладених обов`язків ставиться сумлінно та старанно, за що 8 разів заохочувався правами начальника установи, допускав порушення вимог режиму утримання, за що 2 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення зняті у встановленому законом порядку. Завжди дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться позитивно. Завжди виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.

18.09.2025 на засіданні комісії державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» Черкаської області та спостережної комісії при Уманській районні державній адміністрації було розглянуто питання щодо доцільності ініціювання звернення до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 та, враховуючи характеристику та поведінку останнього, прийнято рішення про направлення такого клопотання, у зв`язку з доведенням ним свого виправлення.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що згідно вказівки Уманської окружної прокуратури від 23.09.2025, після проведення перевірки додержання комісією з розгляду питань застосування до засуджених вимог ст. ст. 81, 82, 84 ЮС України, ст. ст. 100, 101 КВК України, виявлено ряд суттєвих недоліків в роботі адміністрації ДУ «СВК (№92)», в тому числі щодо засудженого ОСОБА_8 , тому прийняті комісією рішення суперечать вимогам ст. 81 КК України та підлягають скасуванню.

Так, у вказівці зазначено, що ОСОБА_8 раніше судимий та неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі. На даний час відбуває покарання у виді 5 років позбавлення волі за злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно характеристики ОСОБА_8 виконує обов`язки старшого днювального відділення. Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 107 КВК України засуджені зобов`язані виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії, тобто ОСОБА_8 адміністрацією колонії не призначався на будь-яку посаду, а виконує роботу по благоустрою колонії в якості днювального, що є обов`язком кожного засудженого та по суті не є його працевлаштуванням.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, і системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про і її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував і вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Колегія суддів враховує, що засуджений ОСОБА_8 раніше був неодноразово засудженим за вчинення злочинів проти власності та відбував покарання в місцях позбавлення волі, а також певний період перебував у загальнодержавному розшуку. При цьому, ОСОБА_8 відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину проти власності. За весь період відбування покарання засудженого не завжди позитивно характеризувався, позитивна характеристика фактично мала місце лише останній рік відбування покарання, хоча і має заохочення за виконання покладених на нього обов`язків та додержання правил поведінки, але такі його дії є саме обов`язком засудженого при відбуванні покарання, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 107 КВК України. Комісією установи приймалось рішення про направлення до суду матеріалів про умовно-дострокове звільнення засудженого, але таке рішення Уманською окружною прокуратурою було скасовано, у зв`язку з виявленими недоліками.

Враховуючи особу засудженого та його поведінку за весь період відбування покарання, тяжкість, характер та наслідок скоєного злочину, за який останній відбуває покарання, колегія суддів вважає, що ОСОБА_8 не довів свого виправлення та існують обґрунтовані сумніви, що він не буде вчиняти інших кримінальних правопорушень після дострокового звільнення і в майбутньому готовий стати законослухняним членом суспільства, а отже не заслуговує застосування до нього умовно-дострокового звільнення від покарання.

Посилання засудженого ОСОБА_8 про те, що він став на шлях виправлення, на думку колегії суддів є позитивними змінами, проте це не є підставою для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення, оскільки існують обґрунтовані сумніви, що він не буде вчиняти інших кримінальних правопорушень після дострокового звільнення і в майбутньому готовий стати законослухняним членом суспільства, оскільки засуджений ОСОБА_8 раніше був неодноразово засудженим за вчинення злочинів проти власності та відбував покарання в місцях позбавлення волі, а також певний період перебував у загальнодержавному розшуку.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини, на даний час суд не вбачає підстав для застосування до засудженого норм ст. 81 КК України, а тому клопотання про умовно-дострокове звільнення останнього не підлягає задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування умовно-дострокового звільнення скасуванню не підлягає, а апеляційну скарга засудженого ОСОБА_8 слід залишити без задоволенню.

Враховуючи вищевказане та керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 листопада 2025 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді -