УХВАЛА

Іменем України

27 січня 2026 року Слідчий суддя Холодногірського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

перекладача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южно-Сахалінськ Салахінської області рф, росіяніна, особи без громадянства (зі слів), з повною загальною середньою освітою, неодруженого, без факчного мешкання, раніше судимого 20.11.2025 Київським апеляційним судом м. Києва за ч.2 ст. 186, ч.1ст. 187, ч.2 ст. 190 КК України до 7років позбавлення волі, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,-,-

В С Т А Н О В И В:

Т.в.о старший слідчий СВ ВП №2 Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 звернувся до Холодногірського районного суду м. Харкова з погодженим із прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що раніше судимий, за скоєння однорідних за складом злочинів, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи повторно, в період дії воєнного стану поширеного на території України, будучи обізнаним про Указ Президента України 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закон України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», вчинив кримінальне правопорушення-злочин при наступних обставинах: Так, 25.01.2026 року приблизно о 20 год. 00 хв. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою: м. Харків, площа Привокзальна, буд. 1, неподалік магазину «АТБ», побачив потерпілого, яким є неповнолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котрий стояв у черзі до магазину з фаст-фудом, та у нього виник умисел на відкрите викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану.

Так, ОСОБА_6 , підійшов до потерпілого та під приводом того, що у його знайомої, вкрали ніби-то такий же самий мобільний телефон марки Redmi Note 14 256Gb ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , та попрохав пройти із ним. Таким чином, реалізуючи свій злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер наслідків свого діяння і бажаючи їх настання, ОСОБА_6 відвів потерпілого за адресою: м. Харків, вул. Зброярська, буд. 10/14, неподалік від закладу «Кава у Шафі» взявши за одяг неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , примусив віддати його власний мобільний телефон та гроші в розмірі 400 грн. Після чого, ОСОБА_6 , втік з місця скоєння злочину, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, однак був затриманий працівниками поліції. Своїми діями ОСОБА_6 , заподіяв неповнолітньому потерпілому ОСОБА_8 , матеріальний збиток на суму, яка встановлюється. 25.01.2026 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України за вчинення кримінального правопорушення злочину передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

26.01.2026 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений потворно, в умовах воєнного стану.

У вчиненні кримінального правопорушення ґрунтовно підозрюється: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Южно- Сахалінськ, Сахалінської області, Російської Федерації, росіянин, особи без громадянств, (зі слів) з повною загальною середньою освітою, неодружений та без фактично мешкання, раніше судимого.

Вина ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами: показами потерпілого, показаннями свідків, протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України, оглядами місця події та ними в сукупності.

Відповідно п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування до підозрюваного ОСОБА_9 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду,

2) вчинити інше кримінальне правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні з метою зміни свідчень останніми, так як вони ще не допитані у суді.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_6 , не має постійного місця проживання, офіційно не працює, джерела законного отримання доходів не має, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування, та перебуваючи на свободі може продовжувати свою злочинну діяльність, що свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Крім, того, ОСОБА_6 може впливати на потерпілого та свідка, та інших учасників кримінального провадження, а саме оскільки знає де вони мешкають.

Підставою застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину, а також наявність вищезазначених ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні з метою зміни свідчень останніми, так як вони ще не допитані у суді.

Таким чином, орган досудового розслідування вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_9 , не може запобігти вказаним ризикам.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали та посилалися на те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували.

Вислухавши сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить такого висновку.

Як вбачається з клопотання, що що раніше судимий, за скоєння однорідних за складом злочинів, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи повторно, в період дії воєнного стану поширеного на території України, будучи обізнаним про Указ Президента України 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закон України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», вчинив кримінальне правопорушення-злочин при наступних обставинах: Так, 25.01.2026 року приблизно о 20 год. 00 хв. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою: м. Харків, площа Привокзальна, буд. 1, неподалік магазину «АТБ», побачив потерпілого, яким є неповнолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котрий стояв у черзі до магазину з фаст-фудом, та у нього виник умисел на відкрите викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану.

Так, ОСОБА_6 , підійшов до потерпілого та під приводом того, що у його знайомої, вкрали ніби-то такий же самий мобільний телефон марки Redmi Note 14 256Gb ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , та попрохав пройти із ним. Таким чином, реалізуючи свій злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер наслідків свого діяння і бажаючи їх настання, ОСОБА_6 відвів потерпілого за адресою: м. Харків, вул. Зброярська, буд. 10/14, неподалік від закладу «Кава у Шафі» взявши за одяг неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , примусив віддати його власний мобільний телефон та гроші в розмірі 400 грн. Після чого, ОСОБА_6 , втік з місця скоєння злочину, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, однак був затриманий працівниками поліції. Своїми діями ОСОБА_6 , заподіяв неповнолітньому потерпілому ОСОБА_8 , матеріальний збиток на суму, яка встановлюється. 25.01.2026 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України за вчинення кримінального правопорушення злочину передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

26.01.2026 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений потворно, в умовах воєнного стану.

У вчиненні кримінального правопорушення ґрунтовно підозрюється: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Южно- Сахалінськ, Сахалінської області, Російської Федерації, росіянин, особи без громадянств, (зі слів) з повною загальною середньою освітою, неодружений та без фактично мешкання, раніше судимого.

Вина ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами: показами потерпілого, показаннями свідків, протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України, оглядами місця події та ними в сукупності.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до положень ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування до підозрюваного ОСОБА_9 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду,

2) вчинити інше кримінальне правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні з метою зміни свідчень останніми, так як вони ще не допитані у суді.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_6 , не має постійного місця проживання, офіційно не працює, джерела законного отримання доходів не має, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування, та перебуваючи на свободі може продовжувати свою злочинну діяльність, що свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Крім, того, ОСОБА_6 може впливати на потерпілого та свідка, та інших учасників кримінального провадження, а саме оскільки знає де вони мешкають.

Підставою застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину, а також наявність вищезазначених ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити зазначені вище дії.

Судом при вирішенні питання щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою враховані усі наявні у розпорядженні дані про особу обвинуваченого, та, на переконання суду, в будь-якому випадку самі по собі не можуть бути визнані достатніми для висновку про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не спростовують твердження сторони обвинувачення про можливість ухилення обвинуваченого від суду, як і доводів щодо можливості впливати на свідків у даному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, під час надання оцінки наявності ризиків переховуватись від органу досудового розслідування та вчинити нове кримінальне правопорушення, судом також враховується, що згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-IX від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" із урахуванням продовження строку дії на теперішній час.

Враховуючи те, що судове провадження триває, тяжкість покарання, що може загрожувати підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, які на даний час відомі суду, характер та обставини інкримінованого злочину, суд приходить до переконання, що наведені обставини у своєму взаємозв`язку дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, вказані прокурором у клопотанні.

Слідчий суддя зазначає, що для досягнення мети застосування запобіжних заходів, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а також враховуючи інші фактичні обставини даного конкретного кримінального провадження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним.

Відповідно до частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі, вчинення інших злочинів та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

Крім того, у п. 48 рішення «Чеботар проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 г. Європейський суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5, поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі по кінцевому рахунку, були пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання»

При цьому, слід зауважити, що у розумінні положень наведених у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» № №12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В контексті ст. 5 Конвенції про захист. прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі на стільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши до особи запобіжний захід. При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, які підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховуючи всі обставини справи, ставлення підозрюваного до інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкості кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, його матеріальне становище, вважає за необхідне визначити підозрюваному заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 266 240 грн., оскільки застава в такому розмірі зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, вважаю за необхідне покласти на нього обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 211, 372, 376 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання т.в.о. старшого слідчого СВ ВП №2 Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківського слідчого ізолятора» строком на 60 діб, а саме до 25.03.2026.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто з 25.01.2026.

Строк дії ухвали до 25 березня 2026 року включно.

Визначити суму застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на Депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області, протягом дії запобіжного заходу.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки строком до 25.03.2026: прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора, або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1