У Х В А Л А

Іменем України

15 грудня 2025 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000659 від 26 червня 2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Митків Гайсинського району Вінницької області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що під час досудового розслідування співробітниками поліції були застосовані до нього недозволені методи досудового розслідування.

Прокурор, враховуючи повідомлені обвинуваченим ОСОБА_4 у судовому засіданні відомості, просив суд доручити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Краматорську, провести відповідну перевірку обставин про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 недозволених методів ведення досудового розслідування.

Захисник в судовому засіданні підтримав клопотання свого підзахисного.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора.

Суд знаходиться на стадії дослідження доказів кримінального провадження.

Згідно із статтею 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Статтею 85 КПК України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до вимог статті 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Згідно із частинами 2, 3 цієї статті у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Сторони кримінального провадження мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

У статті 86 КПК України закріплено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Використана в частині 2 статті 89 КПК України категорія «очевидна недопустимість доказу» є оціночною і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

При цьому системний аналіз статті 89 КПК України дозволяє дійти висновку, що законодавець ознаки недопустимості доказу поділяє на очевидні та неочевидні. Залежно від цього визначається момент прийняття рішення щодо недопустимості доказу, який окреслений межами судового розгляду. Очевидно недопустимими є ті докази, про недопустимість яких прямо вказується в КПК України. Це означає, що очевидно недопустимим є доказ, будь-яке порушення процедури отримання якого, згідно з положеннями КПК України, є безумовною підставою для визнання його недопустимим.

Також, відповідно до положень статті 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Стаття 87 КПК України передбачає, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд наголошує, що на даний час суд знаходиться на стадії дослідження доказів кримінального провадження, а рішення про винність або невинність особи суд вирішує в нарадчій кімнаті після закінчення судового розгляду при оцінці усіх наявних доказів у їх сукупності та взаємозв`язку.

Статтею 22 КПК України закріплено принципи змагальності, згідно з яким прокурор, підсудний, його захисник чи законний представник, потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та їх представники беруть участь у судовому засіданні як сторони і користуються рівними правами та свободою в наданні доказів, їх дослідженні та доведенні переконливості перед судом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для виконання сторонами їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих прав.

Відповідно до ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права і законність.

У статті 8 КПК України вказується, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За змістом ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях констатував(див. рішення у «Спінов проти України» п.55), що коли особа заявляє небезпідставну скаргу на те, що її було піддано серйозному неналежному поводженню з боку правоохоронців на порушення статті 3, це положення, якщо його тлумачити у поєднанні із загальним обов`язком держави за статтею 1 Конвенції ( 995_004 ) «гарантувати кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в... Конвенції», за своїм змістом вимагає проведення ефективного офіційного розслідування. Таке розслідування має бути здатним привести до встановлення й покарання винних осіб (див. рішення у справі Асьонова та інших (Assenovand Others), від 28 жовтня 1998 року, Звіти 1998-VIII, п. 102, та у справі "Лабіта проти Італії" ( 980_009 ) (Labita v. Italy) [GC], N 26772/95, п. 131, ЄСПЛ 2000-IV). Мінімальні критерії ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, також передбачають, щоб розслідування було незалежним, безстороннім та було об`єктом публічного нагляду, у той час як компетентні органи повинні діяти зі зразковою сумлінністю та швидкістю (див., наприклад, рішення у справі "Менешева проти Росії" (Menesheva v. Russia), N 59261/00, п. 67, ЄСПЛ 2006-...).

У клопотаннях обвинуваченого йдеться про застосування до нього недозволених методів ведення досудового розслідування. При цьому сторона захисту просить суд вжити заходів щодо проведення перевірки застосування до обвинуваченого незаконних дій працівниками правоохоронних органів.

Суд наголошує, що кримінальний процесуальний закон забороняє під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність (ч. 2 ст. 11 КПК). Докази, отримані внаслідок таких дій, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 87 КПК є недопустимими. Повідомлення про незаконні методи досудового розслідування працівниками правоохоронних органів мають бути предметом перевірки судами.

Статтею 373 КК України передбачено кримінальну відповідальність за примушування давати показання при допиті шляхом незаконних дій з боку особи, яка проводить дізнання або досудове слідство.

За таких обставин, доводи сторони захисту про недопустимість доказів, отриманих в результаті самообмови внаслідок застосування незаконних методів досудового розслідування, суд не може ні підтвердити, ні спростувати.

Виходячи зі змісту ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за обставин, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, а саме - застосування недозволених методів під час проведення слідства, у поєднанні із загальним обов`язком держави за статтею 1 Конвенції, слід провести ефективне офіційне розслідування.

Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності забезпечення судами належної перевірки заяв про застосування недозволених методів шляхом ініціювання здійснення офіційного розслідування уповноваженим органом (зокрема, постанови від 13.04.21 у справі № 752/6631/18-к, від 04.11.2021у справі № 1-14/2005).

Враховуючи правові позиції Верховного Суду, перевірка доводів обвинуваченого щодо незаконних методів ведення слідства має суттєве значення і формальний підхід до перевірки таких тверджень є неприпустимим.

Разом з тим, слід зазначити, що слідчий, прокурор здійснюють свої повноваження відповідно до вимог КПК, починаючи з моменту надходження інформації про кримінальне правопорушення до правоохоронного органу, що фактично є передумовою для початку досудового розслідування.

Так, стаття 214 КПК України зобов`язує слідчий орган невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Дана норма з`явилася саме в результаті реформування кримінальної юстиції в Україні (затверджена указом президента України від 8 квітня 2008 року N9311/2008) і не передбачає прийняття процесуального рішення про відкриття провадження, а прямо зобов`язує слідчого або прокурора це виконати. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийняті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Системний аналіз норм КПК України переконує, що доводи підозрюваного/обвинуваченого в судовому засіданні про застосування до нього під час досудового розслідування будь-яких недозволених методів ведення слідства, повинні бути належним чином перевірені для реалізації захисту порушених прав особи, та наданих законом повноважень реагування на такі факти в разі їх підтвердження з метою створення необхідних умов для притягнення винних осіб до відповідальності й недопущення подібних порушень у майбутньому.

Суд зазначає, що наведені обставини підлягають перевірці, яка за своїм змістом вимагає проведення ефективного офіційного розслідування, у зв`язку із чим, слід ретельно перевірити наведені стороною захисту доводи стосовно застосування до ОСОБА_4 співробітниками неправомірних дій.

На підставі викладеного та керуючись 7, 9, 11, 22, 206, 214, 350, 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Доручити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Краматорську, провести перевірку обставин повідомлених обвинуваченим ОСОБА_4 про застосування до нього недозволених методів ведення досудового розслідування, за наслідками якої прийняти відповідне процесуальне рішення.

Копію цієї ухвали направити до Державного бюро розслідувань для виконання.

Копію матеріалів перевірки та прийнятого процесуального рішення направити на електронну адресу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (е-mail: , суддя ОСОБА_1 ).

Відомості щодо отриманої інформації надати суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_1