Провадження № 1-кп/470/69/25
Справа № 470/262/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року с-ще Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю в режимі відеоконференції прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_2 , прокурора-стажиста на посаді прокурора вказаної спеціалізованої прокуратури ОСОБА_3 , представника потерпілого військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Березнегувате кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 лютого 2023 року за № 0000182, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Арбузинка Миколаївської області, громадянина України, освіта повна середня, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби під час мобілізації, на момент вчинення кримінального правопорушення номера обслуги 1 розвідувального відділення розвідувального взводу підрозділу забезпечення військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «старший солдат», зареєстрованого по АДРЕСА_1 , а фактично проживаючого по АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.413 КК України,

ВСТАНОВИВ:

25 вересня 2022 року ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби під час мобілізації на посаді номера обслуги 1 розвідувального відділення розвідувального взводу підрозділу забезпечення військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «старший солдат», за наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 11 червня 2022 року №5, в умовах воєнного стану, запровадженого Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у порушення вимог ст.ст.2, 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст.1, 3, 7 Закону України «Про правовий режим майна Збройних Сил України», п.29 розділу V Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерство оборони України 29 квітня 2016 року №232, п.13 Положення про порядок обліку, збереження, списання і використання військового майна у Збройних Силах України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 серпня 2000 року №1225, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, втратив ввірене йому для службового користування військове майно, а саме: чоботи гумові 1 пара, казанок польовий 1 штука, фляга польова 1 штука, рушник махровий 2 штуки, килим польовий ізоляційний 1 штука, наколінники тактичні бойові 1 пара, окуляри балістичні 1 штука, плитоноска кольору койот 1 штука, костюм маскувальний літній 1 штука, спричинивши шкоду державі, в особі військової частини НОМЕР_2 , правонаступником якої є військова частина НОМЕР_1 , у розмірі 5446,12 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та надав показання, що відповідають фактичним обставинам справи, у вчиненому щиро розкаявся. До проведення підготовчого судового засідання добровільно сплатив на користь військової частини НОМЕР_1 завдані кримінальним правопорушенням збитки.

Прокурор просив слухати справу без дослідження доказів.

Обвинувачений, його захисник та представник потерпілого в судовому засіданні не заперечували проти слухання справи без дослідження доказів.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України та за згодою учасників судового провадження суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, оскільки вони ніким не оспорюються. Обвинувачений правильно розуміє усі фактичні обставини провадження і немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує в межах пред`явленого йому обвинувачення за ч.3 ст.413 КК України, як втрата ввіреного для службового користування військового майна внаслідок порушення правил його зберігання, вчинена в умовах воєнного стану.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, за місцем несення служби характеризується позитивно, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, на час вчинення кримінального правопорушення був військовослужбовцем, призваним на військову службу за мобілізацією, на даний час продовжує проходити військову службу, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває (а.п.110-127).

За даними досудової доповіді, наданої Миколаївським районним відділом №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства також оцінюється як середній, а його виправлення можливе без ізоляції від суспільства (а.п.93-96).

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує тяжкість та суспільну небезпечність кримінального правопорушення, що відноситься до необережного нетяжкого злочину, обставини його вчинення та дані про особу обвинуваченого.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом встановлено щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

На підставі зазначеного, з урахуванням наведених даних про особу обвинуваченого та обставин, які пом`якшують покарання, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції частини статті обвинувачення, як того просила в судовому засіданні прокурор, оскільки воно буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

У відповідності до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

В ході судового розгляду судом встановлено, що обвинувачений вчинив нетяжке необережне кримінальне правопорушення, за місцем несення служби характеризувався позитивно, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, на даний час продовжує проходити військову службу за мобілізацією, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Доводи прокурора стосовно можливості заміни обвинуваченому, за вимогами ст.58 КК України, покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, із відрахуванням з грошового забезпечення обвинуваченого 15 відсотків, суд вважає безпідставними, оскільки заміна даного покарання може вплинути на матеріальне забезпечення трьох неповнолітніх дітей обвинуваченого, які перебувають на його утриманні.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.413КК України, призначивши йому покарання, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік з покладенням, відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок суду може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Березнегуватський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1