Справа № 273/1427/25
Провадження № 1-кп/273/50/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року Баранівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000544 від 10.06.2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баранівка Житомирської області, громадянина України, студента 2-го курсу Баранівського професійного ліцею, зареєстрованого по АДРЕСА_1 та фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України з угодою про визнання винуватості від 21.08.2025 року

ВСТАНОВИВ:

10 травня 2025 року у денну пору доби, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, неповнолітній ОСОБА_4 , перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , знайшов банківську картку АТ КБ «Приватбанк» ( НОМЕР_1 ), котра знаходилась в чохлі для карток, на якому був записаний пін-код від вказаної банківської картки, яка була втрачена ОСОБА_7 , емітентом якої є АТ КБ «Приватбанк» та яка в силу вимог ст. 1 Закону України "Про інформацію" №2657-ХП від 2 жовтня 1992 року, п. 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України "Про платіжні системи коштів в Україні" N 2346 ІІІ від 05 квітня 2001 року, ч. 4 ст. 51 Закону України "Про банки та банківську діяльність" N 2121-Ш від 7 грудня 2000 року, Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року N 414, та примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України, є офіційним документом, після чого в ОСОБА_4 виник умисел на її привласнення та корисливий мотив на таємне викрадення з банківського рахунку грошових коштів. Знайшовши банківську картку останній не вчинив жодних дій щодо встановлення власника картки чи її повернення, а покинув місце вчинення кримінального правопорушення та пішов в сторону банкомату АТ КБ «Приватбанк», що розташований по вул. Соборна, буд. 6 в м. Баранівка.

В подальшому ОСОБА_4 достовірно знаючи, що по всій території України Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX (зі змінами), з 24.02.2022 введено воєнний стан, термін дії якого продовжено у встановленому законом порядку, в умовах воєнного стану реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне викрадення наявних на банківському рахунку АТ КБ «Приватбанк» ( НОМЕР_1 ) ОСОБА_7 коштів, 10.05.2025 о 17 години 15 хвилин перебуваючи в м. Баранівка по вул. Соборна, буд. 6, володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер платіжної карти (пін-код), встановлений на останню для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використанням, скориставшись банкоматом, без дозволу держателя спеціального платіжного засобу або уповноваженої особи, таємно викрав з банківського рахунку ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 200 гривень, котрі в подальшому витратив на власні потреби.

Продовжуючи свій єдиний злочинний умисел спрямований на незаконне викрадення наявних на банківському рахунку АТ КБ «Приватбанк» ( НОМЕР_1 ) ОСОБА_7 коштів, ОСОБА_4 11.05.2025 у період часу з 16 години 12 хвилин по 16 години 59 хвилин перебуваючи в м. Баранівка по вул. Соборна, буд. 6, володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер платіжної карти (пін-код), встановлений на останню для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використанням, скориставшись банкоматом, без дозволу держателя спеціального платіжного засобу або уповноваженої особи, таємно викрав з банківського рахунку ОСОБА_7 грошові кошти на загальну суму 20 000 гривень, котрі в подальшому витратив на власні потреби.

Продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на незаконне викрадення наявних на банківському рахунку АТ КБ «Приватбанк» ( НОМЕР_1 ) ОСОБА_7 коштів, 12.05.2025 о 07 години 06 хвилин ОСОБА_4 перебуваючи в м. Баранівка по вул. Соборна, буд. 6, володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер платіжної карти (пін-код), встановлений на останню для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використанням, скориставшись банкоматом, без дозволу держателя спеціального платіжного засобу або уповноваженої особи, таємно викрав з банківського рахунку ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 1000 гривень, котрі в подальшому витратив на власні потреби.

Продовжуючи свій єдиний злочинний умисел спрямований на незаконне викрадення наявних на банківському рахунку АТ КБ «Приватбанк» ( НОМЕР_1 ) ОСОБА_7 коштів, ОСОБА_4 12.05.2025 у період часу з 17 години 26 хвилин по 17 години 28 хвилин перебуваючи в м. Баранівка по вул. Звягельська, буд. 4 В, володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер платіжної карти (пін-код), встановлений на останню для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використанням, скориставшись банкоматом, без дозволу держателя спеціального платіжного засобу або уповноваженої особи, таємно викрав з банківського рахунку ОСОБА_7 грошові кошти на загальну суму 5700 гривень, котрі в подальшому витратив на власні потреби.

Таким чином, ОСОБА_4 , здійснив крадіжку грошових коштів з банківського рахунку АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_1 , належного потерпілому ОСОБА_7 , на загальну суму 26 900 гривень, чим спричинив потерпілому матеріального збитку на вказану суму.

Отже, своїми діями, які виразилися у привласненні офіційного документу, вчиненому з корисливих мотивів, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України.

Своїми діями, які виразились у таємному викраденні майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Під час досудового розслідування між прокурором Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_8 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000544 від 10.06.2025 року, та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні неповнолітнім ОСОБА_4 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_6 та законного представника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.ст.468, 469, 470, 472 КПК України.

Згідно умов вказаної угоди прокурор ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України щодо обставин, викладених в обвинувальному акті від 25.08.2025 року, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення. Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просить суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання, оскільки укладення даної угоди відповідає вимогам КПК та КК України.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 , у присутності законного представника ОСОБА_5 , у судовому засіданні беззастережно визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, призначивши йому узгоджену міру покарання.

У судовому засіданні законний представник ОСОБА_5 просила суд врахувати, що син щиро кається у вчиненому, зробив відповідні висновки, шкода потерпілому відшкодована. Просить суд угоду про визнання винуватості затвердити.

Захисник - адвокат ОСОБА_6 суду пояснила, що угода між прокурором та неповнолітнім обвинуваченим була укладена в її присутності, тому вона також просить суд затвердити укладену угоду.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні вказав, що завдана йому шкода відшкодована у повному обсязі, претензій до обвинуваченого немає, не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, за ч.4 ст.185 КК України відноситься до тяжкого злочину, за ч.1 ст.357 до проступку.

Також, судом враховано п. 42 Заключних зауважень Комітету ООН з прав дитини щодо об`єднаних п`ятого та шостого періодичних звітів України від 13.09.2022, на Україну покладено обов`язок привести свою систему правосуддя щодо дітей у повну відповідність з Конвенцією ООН про права дитини та іншими актуальними стандартами, у тому числі Керівними принципами Комітету міністрів Ради Європи щодо правосуддя, дружнього до дітей. Зобов`язано сприяти застосуванню до дітей, обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, несудових заходів і, де це можливо, призначенню покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, таких як пробація або громадські роботи.

За змістом ст. 37 Конвенції ООН про права дитини, тюремне ув`язнення дитини використовується лише як крайній захід. Згідно зі ст. 17.1 Мінімальних стандартних правил ООН, які стосуються здійснення правосуддя щодо неповнолітніх (Пекінські правила), заходи впливу повинні бути завжди співмірними не тільки з обставинами і тяжкістю правопорушення, а й зі становищем і потребами неповнолітнього, а також із потребами суспільства.

Обставинами, які пом`якшують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

З урахуванням особи винного, ступеня сприяння обвинуваченого у проведенні досудового розслідування щодо нього, характеру і тяжкості обвинувачення, наявності суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, відсутність тяжких наслідків, а також те, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем навчання характеризується посередньо, у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра на обліку не перебуває, обставин, які пом`якшують його покарання, а саме те, що він щиро кається, добровільно усунув заподіяну шкоду, вчинив кримінальне правопорушення у неповнолітньому віці та відсутність обставин, які обтяжують його покарання, суд прийшов до висновку, що обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для затвердження угоди між прокурором та неповнолітнім обвинуваченим, за участю законного представника та захисника, про визнання винуватості та призначення узгодженого між ними покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, оскільки судом встановлено наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень.

Також, враховуючи дані про особу обвинуваченого, а також його критичне ставлення до скоєного, суд вважає, що наявні підстави для застосування ст. 69 КК України, а саме перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст. 185 КК України та призначення ОСОБА_4 узгодженого сторонами покарання - у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.

За ч.1 ст.357 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.

Також суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 100 Кримінального кодексу України. громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від тридцяти до ста двадцяти годин і полягають у виконанні неповнолітнім робіт у вільний від навчання чи основної роботи час. Тривалість виконання даного виду покарання не може перевищувати двох годин на день.

Узгоджена міра покарання для обвинуваченого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч. 4 ст. 185 КК України, у виді 80 годин громадських робіт є достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, що відповідає загальним засадам призначення покарання, та буде необхідним і достатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, які передбачено ст.476 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_8 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000544 від 10.06.2025 року, та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні неповнолітнім ОСОБА_4 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_6 та законного представника ОСОБА_5 , від 25.08.2025 року і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, процесуальні витрати відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 25.08.2025 року у кримінальному провадженні №0000544 від 10.06.2025 року, укладену між прокурором Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченим у кримінальному провадженні неповнолітнім ОСОБА_4 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_6 та законного представника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- за ч.4 ст.185 КК України із застосуванням положень ст.ст. 69, 100 КК України у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Заходи забезпечення кримінального провадження до ОСОБА_4 не застосовувались.

Речові докази, а саме CD-R диск, на поверхні якого наявне маркування «13200839-ВБ від 01.08.2025, Приватбанк», на який вилучена інформація з АТ КБ «Приватбанк», який зберігається в матеріалах кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1