Номер провадження № 1-кп/756/337/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 3 Оболонського районного суду міста Києва клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 296 КК України у зв`язку із закінченням строків давності в кримінальному провадженні, внесеного 06.03.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000392, у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, громадянин України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1.1. У провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебуває на розгляді судове провадження у кримінальному провадженні, внесеного 06.03.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000392, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

1.2. Під час судового розгляду стороною захисту було заявлено клопотання про закриття вказаного кримінального провадження.

2. Позиції сторін кримінального провадження.

2.1. В обґрунтування клопотання захисник ОСОБА_4 посилається на те, що наразі закінчились строки давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 296 КК України. Зокрема, інкриміновані події мали місце 05.03.2020. Строк притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 296 КК України становить 5 років, а отже строки давності, визначені п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України - закінчилися.

При цьому, захисник просив урахувати, що кримінальне провадження під час досудового розслідування та судового розгляду щодо ОСОБА_5 не зупинялось.

2.2. Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав клопотання захисника, просив його задовольнити, але зауважив, що не вважає себе винуватими, а лише погоджується на закриття кримінального провадження з підстав, які передбачені ст. 49 КК України, наслідки закриття кримінального провадження за вказаних підстав, йому зрозумілі.

2.3. У судовому засіданні прокурор не заперечувала проти задоволення клопотання захисника щодо звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 за вказаних захисником підстав, бо дійсно закінчились строки притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 296 КК України.

2.4. Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не прибув, однак був повідомлений належним чином. Сторони не заперечували проти розгляду клопотання захисника за відсутності потерпілого.

3. Установлені судом обставин із посиланням на докази, мотивів з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

3.1. Як установлено в судовому засіданні, у рамках кримінального провадження, внесеного 06.03.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000392, було повідомлено про підозру та висунуто обвинувачення ОСОБА_5 з тих підстав, що 05.03.2020, останній у складі групи осіб, перебуваючи у вагоні метро між станціями «Оболонь» та «Почайна», маючи умисел направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, нанесли потерпілому ОСОБА_6 удари руками та ногами, чим заподіяли останньому легкі тілесні ушкодження.

3.2. Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 було кваліфіковано за ч. 2 ст. 296 КК України, як учинення хуліганства, вчиненого групою осіб.

3.3. Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України у випадках передбачених законом України про кримінальну відповідальність, особа звільняється від кримінальної відповідальності.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, при цьому відповідно до частини восьмої цієї статті, закриття кримінального провадження не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання до п`яти років позбавлення волі.

3.4. Отже, суд, при розгляді клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 296 КК України не повинен установлювати винуватість обвинувачених, як і не зобов`язаний отримати в судовому засіданні від обвинувачених визнання своєї винуватості, окрім згоди на звільнення від кримінальної відповідальності.

До цих висновків суд доходить з конструкції ч. 1 ст. 49 КК України, згідно з якою передбачений ст. 49 КК України порядок звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності таких умов:

- закінчення зазначених у законі строків;

- невчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості;

- неухилення особи від слідства або суду;

- згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності.

3.5. Крім того, відповідно до положень п. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

З висновку, зазначеного у пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини «Грабчук проти України» (Заява № 8599/02) від 21.09.2006, видно, що презумпція невинуватості порушена, якщо твердження посадової особи щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, відображає думку, що особа винна, коли цього не було встановлено відповідно до закону.

Тим більш, саме статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 24.05.2018 (справа № 200/4664/14-к), яка є обов`язковою для застосування судами відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

3.6. Наведений в п. 3.4. аналіз положень закону доводить, що ОСОБА_5 було повідомлено про підозру та висунуто обвинувачення щодо учинення злочину, передбаченого за ч. 2 ст. 296 КК України, за учинення якого наразі, передбачено покарання до 4 років позбавлення волі.

Між, тим, слід урахувати, що відомостей про оголошення у розшук ОСОБА_5 суду не надано, як і відсутні відомості щодо притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності під час здійснення досудового розслідування як і під час судового розгляду. Інших підстав, передбачених ст. 49 КК України, які б унеможливлювали застосування до ОСОБА_5 звільнення від кримінальної відповідності в порядку, передбаченому п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, судом не установлено.

3.7. Також суд ураховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, яке за своїм змістом відповідно до статей 5, 12 КК України є нетяжким злочином, з дня події кримінального правопорушення, яке, згідно з обвинувальним актом, мало місце 05.03.2020 - минуло більше п`яти років, а суду не надано відомостей про те, що ОСОБА_5 у вказаний період часу учинив новий злочин чи переховувався від слідства (дізнання) або суду, чи то переривався перебіг строків з інших підстав.

При цьому суд перевірив, що обвинувачений надав дозвіл щодо звільнення від кримінальної відповідальності із зазначених підстав.

3.8. А отже суд на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України вважає можливим звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження, внесене 06.03.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000392 - слід закрити.

3.9. Суд урахував, що потерпілим ОСОБА_6 подано цивільний позов у рамках кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_5 . Між тим, як було зазначено в п. 3.4 рішення, суд, при вирішенні питання щодо закриття кримінального провадження не може вирішувати питання винуватості. А отже, з цих підстав, цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 слід залишити без розгляду.

3.10. Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України, зокрема футболка білого кольору, що перебуває на зберіганні в камері зберігання речових доказів УП в метрополітені ГУНП у м. Києві, слід знищити, а куртку чорного кольору, яку передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , слід залишити в володінні останнього.

Керуючись статтями 7, 100, 124-128, 284, 286, 288, 314-315, 350, 369-372, 376, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 296 КК України в зв`язку із закінченням строків давності в кримінальному провадженні, внесеного 06.03.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000392 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 296 КК України, а кримінальне провадження, внесене 06.03.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000392 у його відношенні - закрити відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України із підстав закінчення строків давності, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди - залишити без розгляду.

Речові докази:

- футболка білого кольору, що перебуває на зберіганні в камері зберігання речових доказів УП в метрополітені ГУНП у м. Києві - знищити%

- куртку чорного кольору, яку передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 - залишити в володінні останнього.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги через Оболонський районний суд міста Києва.

Суддя ОСОБА_1