Справа № 344/3388/23
Провадження № 1-кп/344/321/25
У Х В А Л А

20 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255-1, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 01 вересня 2025 року продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 30 жовтня 2025 року включно.

Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У судовому засіданні прокурором подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 на строк 60 днів, без визначення розміру застави, яке попередньо вручено обвинуваченому та захиснику. Підтримуючи подане клопотання, мотивував наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України: переховування від суду, враховуючи санкцію інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, вчинення іншого або продовження вчинення кримінального правопорушення, у якому ОСОБА_8 обвинувачується.

Захисник ОСОБА_5 вважав, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що є підставою для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 . Враховуючи практику ЄСПЛ, просив врахувати, що тяжкість обвинувачення не повинна бути підставою для продовження запобіжного заходу, підстави для продовження запобіжного заходу повинні змінюватися, а цілодобовий домашній арешт є ідентичним триманню під вартою. Просив змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 на інший, більш м`який цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку захисника, просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт або визначити розмір застави.

Захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_9 підтримали позицію захисника ОСОБА_5 і обвинуваченого ОСОБА_8 .

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Так, вислухавши сторін, вивчивши матеріали кримінального провадження з цього приводу, в тому числі дані, що характеризують ОСОБА_8 , його вік, стан здоров`я та майновий стан, наявність постійного місця проживання, міцність соціальних зв`язків, санкції ч. 2 ст. 255-1, ч. 3 ст. 307 КК України, що інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_8 , репутацію обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше неодноразово судимий, востаннє вироком Івано-Франківського міського суду від 22.06.2022 за ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці, суд враховує, що кримінальні правопорушення, інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_8 є особливо тяжкими злочинами (ч. 2 ст. 255-1, ч. 3 ст. 307 КК України), що ОСОБА_8 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень під час відбування покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком суду, а також те, що на даному етапі судового провадження не допитано свідків у даному кримінальному провадженні, суд вважає, що на даний час існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, щодо можливого переховування від суду, незаконного впливу на учасників судового провадження, вчинення іншого або продовження вчинення кримінальних правопорушень, у яких обвинувачується.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, згідно якої, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Під час розгляду клопотання прокурором доведено неможливість запобігання відповідним ризикам у разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. При застосуванні іншого більш м`якого запобіжного заходу відносно нього існує значна ймовірність того, що обвинувачений порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

Суд вважає, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, яка забезпечить розгляд кримінального провадження у розумні строки.

Обставини, що слугували підставою обрання 18.11.2024 щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не змінилися, інших обставин, котрі давали б підстави до зміни чи скасування запобіжного заходу, судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд вважає застосування більш м`якого запобіжного заходу недостатнім для забезпечення виконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків, а тому запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_8 слід продовжити.

Відповідно до п.5 ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 331, 369-372, ч.2 ст.392 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити. Застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою продовжити до 18 грудня 2025 року включно.

Копію ухвали для виконання направити начальнику ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» та вручити обвинуваченому і прокурору негайно після її оголошення, інші сторони мають право отримати її копію в суді.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_10