Справа № 522/5518/25
Провадження № 1-кп/522/2169/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000458 від 28.01.2025 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, який проходив військову службу за мобілізацією, перебував на посаді курсанта навчального взводу навчальної роти базової загальновійськової підготовки школи базової загальновійськової підготовки військової частини НОМЕР_1 та зарахованого до списків тимчасово прибулого особового складу військової частини НОМЕР_2 у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-04.11.2024 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч.1 ст. 309 КК України до пробаційного нагляду строком на 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України

за участю учасників судового провадження:

прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

суд-

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації проходячи службу на посаді курсанта навчального взводу навчальної роти базової загальновійськової підготовки школи базової загальновійськової підготовки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», у порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 12, 14, 16, 49, 127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, з особистих мотивів, 02.12.2024 року, приблизно о 21 год., 30 хв.,, більш точного часу не встановлено, самовільно залишив місце служби, а саме територію табірного збору « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_3 , яка розташована у АДРЕСА_3 (більш точна адреса не зазначається у зв`язку із воєнним станом), та ухилявся від проходження військової служби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків, по 12.01.2025 року коли прибув до військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_4 для подальшого проходження військової служби.

Зазначеними діями військовослужбовець ОСОБА_4 скоїв самовільне залишення військової частини тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та будучи зарахованим до списків тимчасово прибулого особового складу військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат», у порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 12, 14, 16, 49, 127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, з особистих мотивів, 12.01.2025 року, близько 20 год. 00 хв., більш точного часу не встановлено, в умовах воєнного стану самовільно залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_2 , що розташоване по АДРЕСА_4 (більш точна адреса не зазначається у зв`язку із воєнним станом), та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з обов`язками військової служби, до 03.02.2025 року, коли був затриманий співробітниками Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві за адресою: м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 20.

Зазначеними діями військовослужбовець ОСОБА_4 скоїв самовільне залишення військової частини тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України у повному обсязі, та підтвердив, що 02.12.2024 року, а також 12.01.2025 року він будучі військовослужбовцем самовільно залишив військові частини тривалістю понад три доби та вказані дії вчинив в умовах воєнного стану. У вчиненому ОСОБА_4 щиро покаявся.

Під час судового засідання, встановлено, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом встановлено, що відсутні сумніви у добровільності позицій обвинуваченого та інших учасників судового розгляду. З урахуванням думки прокурора, обвинуваченого, захисника суд відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються .

Статті Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_4 .

Беручи до уваги вище вказане, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України повністю доведена та його дії правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України, оскільки він як військовослужбовець вчинив самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 .

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України суд враховує щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частиницього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Верховного Суду, що міститься в постанові від 23 червня 2020 року, у справі № 171/8/17, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення повинна враховуватися судом як загальна засада призначення покарання не лише на підставі належності відповідного правопорушення до певного виду (ст. 12 КК України), але і з обов`язковим урахування конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Отже, з огляду на ступінь тяжкості та обставини вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, зважаючи на дані про його особу, а саме те, що він раніше судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, придатний до військової служби, характеризується посередньо, суд дійшов висновку, що досягнення мети покарання, визначеної у ст. 50 КК України, а саме виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, неможливе, без ізоляції його від суспільства та йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі.

Оскільки виправлення обвинуваченого без відбування покарання є неможливим, правові підстави для застосування ст. 75 КК України при призначенні покарання відсутні.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_4 вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 04.11.2024 року засуджений за ч.1 ст. 309 КК України до 2 років пробаційного нагляд та призначене покарання не відбув.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків, суд вважає, що остаточне покарання йому необхідно призначити відповідно до ст. 71,72 КК України, оскільки з матеріалів кримінального провадження встановлено, що він скоїв вищевказані кримінальні правопорушення після постановлення вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 04.11.2024 року.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Цивільний позов не пред`являвся.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 349, 367-368, 370-371, 373-376,615 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.ст.71,72 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного ОСОБА_4 за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 04.11.2024 року, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в період часу з 03.02.2025 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироку законної сили залишити тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений сторонами судового провадження з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги у випадку її відсутності.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокуророві.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: