ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2332/25 Справа № 202/2210/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу представника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області ОСОБА_7 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2025 року, якою кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000312 від 13.08.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, закрито у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності -

В СТ А Н О В И Л А:

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2025 року задоволено клопотання прокурора про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000312 від 13.08.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Мотивуючи вказане рішення, суд першої інстанції зазначив, що строк притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, сплив, так як минуло більше трьох років з моменту вчинення злочину, а особу, яка його вчинила не встановлено, тому вказане кримінальне провадження слід закрити відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

На вказане рішення представником потерпілого ОСОБА_7 подана апеляційна скарга, в якій вона просить ухвалу суду скасувати та направити кримінальне провадження на додаткове розслідування. Вважає, що досудове розслідування проведене не в повному обсязі: не були отриманні й проаналізовані банківські реквізити, через які здійснювались виплати; не встановлені особи, що мали доступ до картки; не витребувані відеозаписи з відеокамер банкоматів та фінансових установ; не проведені запити до ПДУ, щодо способу за яким здійснювались виплати. Зазначає, що суд першої інстанції передчасно застосував ст. 284 КПК України. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що в даному кримінальному провадженні мало місце порушення державних інтересів та завдання матеріальної шкоди Пенсійному фонду України внаслідок незаконного отримання невідомими особами грошових коштів за померлого у сумі 10021,35 грн.

Заслухавши суддю доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено з матеріалів справи, 13.08.2021 до ЧЧ ВП № 3 Краматорського РУП надійшло повідомлення ГУ ПФУ України в Донецькій області про те, що невстановлена особа отримала пенсійні виплати в сумі 10021,35 гривень, нараховані в період з 01.03.2021 по 30.06.2021 гр-ну ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_8 мешкав на тимчасово окупованій території в м. Алчевськ та як отримувач пенсії перебував на обліку за адресою Лиманська ОТГ, с. Дробишеве, вул. Українська, 31.

На теперішній час, по даному кримінальному провадженню про підозру жодній особі не повідомлялось.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК).

Санкція ч. 1 ст. 185 КК (в останній редакції) передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк.

Відповідно до п. 3-1 ч. 1 статті 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно з абз. 4 ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 3-1 ч. 1 цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Як вбачається з матеріалів провадження, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК, вчинене у період з 01.03.2021 30.06.2021. Загальні строки давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчились 30.06.2024. Особа, яка вчинили кримінальне правопорушення не встановлена.

Відповідно до ч 1, 2 ст. 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: (1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; (2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; (3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; (4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; (5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до правового висновку, сформованого в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2023 року, справа № 735/1121/20, провадження № 13-26кс22, у тексті частини другої статті 49 КК всі три речення нерозривно пов`язані між собою. Зв`язуючою ланкою є зміст першого: факт ухилення особи від розслідування та суду і його правовий наслідок у виді зупинення строку давності. У другому реченні передбачено загальне правило, відповідно до якого після з`явлення з зізнанням або затримання особи диференційований строк давності відновлюється. У третьому реченні, що встановлює присічні строки, словосполучення «у цьому разі» перебуває у змістовому зв`язку як з першим, так і з другим реченнями, і стосується двох альтернативних ситуацій. У поєднанні з першим реченням це словосполучення означає: якщо особа не буде затримана і не з`явиться взагалі, то перебіг давності буде зупинений до спливу загальних строків, а після їх закінчення винний підлягатиме звільненню від кримінальної відповідальності. У взаємозв`язку третього речення з другим словосполучення «у цьому разі» ілюструє ситуацію, коли особа з`явиться або буде затримана, проте кримінальне провадження не завершиться до спливу загальних строків, що також зумовлює звільнення від кримінальної відповідальності за давністю (п. 48 постанови).

Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення (п. 60 постанови).

Відповідно до матеріалів, долучених до клопотання прокурора, під час досудового розслідування проводилось ряд оперативно-розшукових заходів, а саме: проведено огляд місця події; допитано потерпілу особу, свідків.

Відповідно до рапортів оперативних працівників, проведеними оперативно-розшуковими заходи встановити осіб, причетних до вказаної крадіжки встановити не вдалося.

Отже, у даному провадженні не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, тому у даному випадку застосовуються загальні строки давності, передбачені частиною другою, які також закінчились станом на час розгляду клопотання, а не диференційовані строки давності, визначені в частині першій статті 49 КК, на які послався суд першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги потерпілого про неповноту дізнання та зволікання з проведенням слідчих (розшукових) та процесуальних дій, колегія судіва не може розцінити, як підставу для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки такі доводи не впливають на порядок обчислення строків давності, проте можуть бути предметом розгляду в межах службового розслідування та дисциплінарного провадження стосовно відповідних службових осіб, відповідальних за повне та своєчасне вжиття заходів для розкриття кримінальних правопорушень.

Колегія суддів зважає на усталену судову практику суду касаційної інстанції, який неодноразово зазначав, що в провадженні, де потерпілий вказує на конкретну особу як на таку, що вчинила кримінальне правопорушення щодо нього, орган досудового розслідування за результатами всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження має вирішити питання про наявність чи відсутність події кримінального правопорушення, а за її встановлення - про наявність або відсутність ознак кримінального правопорушення в діянні конкретної особи, про достатність доказів для доведення винуватості конкретної особи в суді, про наявність/відсутність підстав до звільнення від кримінальної відповідальності конкретної особи.

Водночас, на відміну від обставин, викладених у вказаних постановах Верховного Суду, у даному кримінальному провадженні кримінальне правопорушення вчинене таємно, в умовах неочевидності, потерпілий не вказував на конкретних осіб, які могли вчинити злочин, а вжиті органом дізнання заходи були безрезультатними та особу/осіб, які вчинили вказаний проступок не було встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не знайшла, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілого без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. п. 3-1 ч. 1 ст. 284, 404 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2025 року якою кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000312 від 13.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України, закрито у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області ОСОБА_7 без задоволення.

Судді