ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1810/25 Справа № 202/8097/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

особи, щодо майна якої вирішується

питання про арешт ОСОБА_7

представника особи, щодо майна якої

вирішується питання про арешт ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 10 вересня 2025 року про відмову в арешті майна, -

В с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 29 серпня 2025 року у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна, яке було вилучено під час обшуку 22.08.2025 року за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , було відмовлено.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що клопотання прокурора про арешт майна, вилученого у ОСОБА_7 , обґрунтоване виключно необхідністю забезпечення конфіскації майна. У той же час у судовому засіданні слідчим або прокурором не було надано жодних належних і допустимих доказів того, що станом на час розгляду клопотання про арешт майна вилучені грошові кошти та моноблок мають значення речових доказів.

Слідчий суддя також вказав, що прокурором не надано доказів того, що вилучене за місцем мешкання ОСОБА_7 майно, - моноблок та грошові кошти, - є її особистою приватною власністю та арештом майна не будуть порушені права інших осіб. Щодо грошових коштів зазначив, що вони зберігалися за місцем мешкання ОСОБА_7 і не мають відношення до злочину, у зв`язку із чим накладення на них арешту може мати негативні наслідки для ОСОБА_7 та її сім`ї, які можуть бути позбавлені засобів до існування.

На переконання слідчого судді, потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання в права ОСОБА_7 та інших осіб, як накладення арешту з метою забезпечення конфіскації майна на вилучені під час обшуку грошові кошти та моноблок.

Крім того, слідчим суддею зазначено, що обшук був проведений та майно вилучено 22.08.2025, а з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна прокурор звернувся до слідчого судді лише 08.09.2025, тобто з порушенням строку, визначеного ч. 5 ст. 171 КПК України, наслідком чого є необхідність негайного повернення тимчасово вилученого майна особі, у якої його було вилучено.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання заступника начальника першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 про накладення арешту на майно задовольнити та накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_7 , а саме: грошові кошти номіналом 1000 гривень серія та номер: БЛ5221821, БО753443, БЛ7157307, БЛ5552320, Л6652172, БМ3248809, БЛ4426021, БЛ4426022, AH8485025, БК6249832, ЛБ5292634, БЛ5761034, БМ0487076, ЕБ5045275, АЖ8337061, АЕ9884725, БЛ1049217, ЕБ6511159, БМ6763860, БМ1600634, АЕ0462055, БЛ4426019, БН5087968, БЛО155952, БЛ4426013; грошові кошти номіналом 500 гривень серія та номер: ЕД8927179, АМ1573158, АП6219515, АР5910421, АЕ47662592, ЕН1476626, АР8910543, ЕБ9386619, ЛБ86422997, АН5927262; грошові кошти номіналом 100 євро серія та номер: RB, VA; грошові кошти номіналом 10 євро серія та номер: TA, UD; WB, FA, моноблок «HP» SEZC7518190.

В обгрунтування апеляційних вимог зазначає, що підозра щодо ОСОБА_7 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами допиту свідків, протоколом пред`явлення особи для впізнання, протоколом огляду, копіювання та вручення грошових коштів, протоколом обшуку та іншими доказами в їх сукупності.

Вказує, що 22.08.2025 року під час проведення обшуку за адресою мешкання ОСОБА_7 виявлено та вилучено речі: грошові кошти та моноблок, які належать останній. У зв`язку із цим зазначає, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що підозрювана, враховуючи санкцію ч. 3 ст. 368 КК України, за яке передбачено покарання з конфіскацією майна, може приховати, пошкодити, зіпсувати, знищити, перетворити, відчужити майно, яке перебуває у її власності, що в подальшому унеможливить виконання завдань кримінального провадження.

Зазначає, що слідчий суддя не надав належної оцінки підставам та меті накладення арешту на майно та залишив поза увагою факт того, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 є корупційним, вчинений з корисливих мотивів.

Також вказує, що слідчий суддя зазначив про відсутність у підозрюваної засобів для існування, хоча її чоловік працевлаштований та має відповідний дохід. Залишив поза увагою й те, що підозрювана віднайшла можливість внести заставу 363 360 грн., що свідчить про те, що вилучені кошти, за місцем мешкання підозрюваної, не є останніми засобами для забезпечення її існування.

В письмових запереченнях представник особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна, ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Обґрунтовуючи заперечення, вказує, що під час розгляду клопотання слідчим суддею було встановлено, що ані слідчим, ані прокурором не було надано належних і допустимих доказів того, що вилучені грошові кошти та моноблок є речовими доказами, а питання про накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів стороною обвинувачення в даному випадку не порушувалось.

Також вказує, що прокурором не надано доказів того, що вилучене майно є особистою приватною власністю підозрюваної та накладення арешту не буде порушувати права інших осіб.

Вказує, що потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання в права ОСОБА_7 та інших осіб, як накладення арешту з метою забезпечення конфіскації майна на вилучені грошові кошти та моноблок, з урахуванням того, що у даному кримінальному провадженні вже було накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з викладених у ній підстав; особу, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_7 та її представника - адвоката ОСОБА_8 , які, кожен окремо, заперечували проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

З наданих матеріалів вбачається, що в провадженні СВ розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000039 від 14.06.2025 року за ч. 3 ст. 368 КК України.

ОСОБА_7 підозрюється у пособництві в одержані службовою особою неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії, з використанням службового становищу, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Згідно із доводами сторони обвинувачення підозра, яка була пред`явлена ОСОБА_7 23.08.2025 року, повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, що в апеляційному порядку не оспорюється.

22.08.2025 року під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено речі:

- грошові кошти номіналом 1000 гривень серія та номер: БЛ5221821, БО753443, БЛ7157307, БЛ5552320, Л6652172, БМ3248809, БЛ4426021, БЛ4426022, AH8485025, БК6249832, ЛБ5292634, БЛ5761034, БМ0487076, ЕБ5045275, АЖ8337061, АЕ9884725, БЛ1049217, ЕБ6511159, БМ6763860, БМ1600634, АЕ0462055, БЛ4426019, БН5087968, БЛО155952, БЛ4426013;

- грошові кошти номіналом 500 гривень серія та номер: ЕД8927179, АМ1573158, АП6219515, АР5910421, АЕ47662592, ЕН1476626, АР8910543, ЕБ9386619, ЛБ86422997, АН5927262;

- грошові кошти номіналом 100 євро серія та номер: RB, VA; - грошові кошти номіналом 10 євро серія та номер: TA, UD; WB, FA;

- моноблок «HP» SEZC7518190.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що прокурором у клопотанні зазначено, що на вказані речі необхідно накласти арешт з метою збереження майна для можливої подальшої конфіскації, та не зазначено, що вилучені речі є речовими доказами та відповідають вимогам ст. 98 КПК України, а саме що вони зберегли на собі сліди злочину, або можуть бути доказом фактів чи обставин, що встановлюються у межах кримінального провадження.

Аналізуючи апеляційної скарги щодо необхідності арешту грошових коштів, колегія суддів зазначає, що прокурором не були вказані обґрунтовані підстави, за яких можна прийти до висновку, що вилучені під час обшуку 22.08.2025 року за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 грошові кошти належать саме ОСОБА_7 .

Належить додатково зазначити, що згідно із доводами сторони захисту, які матеріалами справи не спростовуються, за адресою: АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_7 проживає також її дочка ОСОБА_10 , яка є приватним підприємцем та має самостійні джерела доходів. Належність останній вилучених грошових коштів стороною обвинувачення не спростована, а їх сума узгоджується із тими сумами, які згідно із наданим документами були зняті ОСОБА_10 зі свого банківського рахунку готівкою.

Відтак висновок слідчого судді про відсутність достатніх підстав для арешту вказаних грошових коштів колегія суддів вважає законним та обгрунтованим.

Щодо доводів прокурора про необхідність накладення арешту на моноблок «HP» SEZC7518190, який був вилучений під час обшуку 22.08.2025 року, за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном..

Згідно п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Вилучений співробітниками поліції моноблок «HP» SEZC7518190 під час обшуку 22.08.2025 року, за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , відноситься до категорії "комп`ютерних систем або їх частин", а отже, з огляду на вищенаведені положення кримінального процесуального закону не може бути арештований з підстав, зазначених у клопотанні.

Крім того, клопотання прокурора не містить переконливого обгрунтування того, що вилучені грошові кошти та моноблок є особистою власністю саме підозрюваної ОСОБА_7 , а тому накладення арешту на них дійсно може порушувати права інших осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що прокурором не наведено належного і достатнього обгрунтування, яке поза розумним сумнівом підтверджувало б необхідність арешту майна, у зв`язку із чим рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 10 вересня 2025 року про відмову в арешті майна - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4