Провадження №1-кс/333/3518/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0001416 від 01.11.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

07.11.2025 року до суду надійшло клопотання про накладення арешту на майно.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 31.10.2025 невстановлені особи, таємно, у період дії воєнного стану, незаконно скоїли крадіжку виробів з металу (баржі) за адресою: м. Запоріжжя вул. Чубанова, 6, після чого на транспортному засобі марки «Renault», моделі «Magnum», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », перевозили розпиляні частини баржі, та під час зупинення співробітниками БПОП пред`явили документи з ознаками підроблення щодо перевезення вантажу, а саме металу.

01.11.2025 року слідчим слідчого відділення ВП №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001417 від 01.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 358 КК України.

01.11.2025 року прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя було винесено постанову про об`єднання матеріалів кримінального провадження. Кримінальні провадження № 0001416 від 01.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та № 0001417 від 01.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, було об`єднано в одне кримінальне провадження під загальним № 0001416 від 01.11.2025 року.

04.11.2025 року було проведено огляд мобільного телефону марки «Redmi 10C» у корпусі чорного кольору, у складному чохлі чорного кольору IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , мобільний телефон: НОМЕР_4 власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкаю за адресою: АДРЕСА_1 м.т. НОМЕР_4 , НОМЕР_5 . Під час проведення огляду вказаний мобільний телефон було вилучено та упаковано до паперового конверту для подальшого проведення слідчих дій.

04.11.2025 року вищезазначені предмети визначені речовими доказами та долучені до матеріалів кримінального провадження для проведення відповідних експертиз та слідчих дій.

Вилучені предмети мають доказове значення у кримінальному провадженні, оскільки є предметом та знаряддям вчинення кримінального правопорушення так як зберегли на собі сліди злочину містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже вилучені предмети мають доказове значення в рамках проведення досудового розслідування.

З метою збереження речових доказів, які були вилучені під час огляду необхідно накласти арешт з метою попередження їх можливого зникнення, втрати або пошкодження, а також для проведення відповідних експертиз та відповідних слідчих дій. У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання у повному обсязі з підстав, зазначених у ньому, просив його задовольнити.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У клопотанні зазначено підстави, у зв`язку з якими необхідно здійснити арешт майна, обґрунтування необхідності його здійснення, конкретизовано майно, що належить арештувати. До матеріалів клопотання долучено Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та документи, що підтверджують обставини, викладені у клопотанні. Таким чином, клопотання відповідає вимогам ч.2 ст. 171 КПК України. Крім того, клопотання відправлено поштою 05.11.2025 року та надійшло до суду 07.11.2025 року, тому слідчий своєчасно, відповідно до ч. 5 ст.171 КПК України, звернувся до слідчого судді.

Встановлено, що 01.11.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України (кримінальне провадження №0001416).

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений на нерухоме у порядку визначеному Кримінально процесуальним кодексом України.

Таким чином, вилучене вищевказане майно, може зберігати на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, і на даний час існує реальна загроза, що особа, якій належать вказані речі, з метою уникнення відповідальності, а також перешкоджання встановлення істини по кримінальному провадженню, може будь-яким шляхом позбутися зазначеного майна, у тому числі яке має доказове значення, чим створить перешкоди для здійснення досудового розслідування.

Таким чином, вилучене вищевказане майно, може зберігати на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, і на даний час існує реальна загроза, що особа, якій належать вказані речі, з метою уникнення відповідальності, а також перешкоджання встановлення істини по кримінальному провадженню, може будь-яким шляхом позбутися зазначеного майна, у тому числі яке має доказове значення, чим створить перешкоди для здійснення досудового розслідування.

Враховуючи вищевикладене, а також те, вилучене відповідає критеріям, зазначеним у частині другій ст. 167 КПК України, та у зв`язку з чим необхідно на вказане майно накласти арешт, із забороною його відчуження та використання.

З метою збереження речових доказів необхідно накласти арешт на вищезазначене майно, оскільки воно є предметом скоєння кримінального правопорушення та має важливе доказове значення в рамках проведення досудового розслідування.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 171 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

З огляду на вищезазначені обставини, надані до клопотання докази, досліджені в їх сукупності, а також на те, що слідчим під час розгляду клопотання доведено необхідність накладення арешту на речі, які мають істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки є об`єктом кримінально протиправних дій, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 167, 170-175, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області лейтенант поліції ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0001416 від 01.11.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 358 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно до прийняття рішення по кримінальному провадженню на майно, а саме:

- мобільний телефон марки «Redmi 10C» у корпусі чорного кольору, у складному чохлі чорного кольору IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , мобільний телефон: НОМЕР_4 власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкаю за адресою: АДРЕСА_1 м.т. НОМЕР_4 , НОМЕР_5 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення до Запорізького апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту оголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя ОСОБА_1