ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/629/25 Справа № 210/6272/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року Кривий Ріг

13.10.2025р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.11.2025р., якою залишено без задоволення подання начальника ДУ «Криворізька виправна колонія № 80» та спостережної комісії про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції залишено без задоволення подання начальника ДУ «Криворізька виправна колонія № 80» та спостережної комісії про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 на підставі ст. 81 КК України.

Ухвалу суду першої інстанції оскаржено засудженим, який в апеляційній скарзі, який не згодний із рішення суду першої інстанції щодо наявності у нього шести дисциплінарних стягнень, оскільки він відповідно до ч. 14 ст. 134 КВК України він визнається таким, що не має дисциплінарних стягнень, оскільки вони є погашеними у встановленому законом порядку;

- зазначає, що був працевлаштований, добровільно залучався до безоплатної роботи з благоустрою установи та прилеглих територій, має п`ять заохочень, підтримує соціальні зв`язки, отримує посилки, має підтвердження від ТОВ «НВС Концепт Буд» про працевлаштування;

- прохає оскаржувану ухвалу суду першої скасувати, постановити нову ухвалу, якою його клопотання умовно дострокове звільнення відповідно до вимог ст. 81 КК України задовольнити.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого надійшло до Дніпровського апеляційного суду 05.12.2024р.

06.12.2024р. внаслідок ракетного удару з боку російської федерації будівлю Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг зруйновано, частина кримінальних проваджень знищена, в тому числі і кримінальне провадження за апеляційної скаргою засудженого ОСОБА_6 .

Судом апеляційної інстанції вжито заходів щодо відновлення втраченого кримінального провадження, про вжиті заходи та призначення справи до розгляду засудженого повідомлено через установи відбування покарання, де перебував засуджений на час подання апеляційної скарги.

25.08.2025р. до Дніпровського апеляційного суду надійшло повідомлення від ДУ «Криворізька ВК № 80» про те, що 07.01.2025р. засуджений ОСОБА_6 звільнився із установи по відбуттю покарання.

У зв`язку з тим, що розгляд апеляційної скарги не завершено відповідно до вимог ст. 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції приймає рішення про відновлення матеріалів втраченого провадження та розгляд апеляційної скарги по суті.

Суд апеляційної інстанції розглядаючи питання про відновлення втрачених матеріалів справи використовує відскановані до системи документообігу «Д-3» матеріали кримінального провадження, які маються в розпорядженні апеляційного суду, якими є:

- подання ДУ «Криворізька ВК № 80» про умовно - дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 ;

- витяг з протоколу № 55 від 24.10.2024р. розгляду матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_6 ;

- характеристика засудженого ОСОБА_6 , затверджена начальником ДУ «Криворізька ВК № 80» від 24.10.2024р.;

- довідка про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_6 ;

- висновок, щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_6 від 09.09.2024р.;

- довідка про доходи засудженого ОСОБА_6 від 06.09.2024р.;

- сертифікат на ім`я засудженого ОСОБА_6 про проходження курсу «Перша психологічна допомога»;

- анкета арештованого ОСОБА_6 ;

- вимога на засудженого ОСОБА_6 ;

- вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.12.2017р. за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України;

- вирок Дніпровського апеляційного суду від 27.03.2018р. за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України;

- протокол затримання ОСОБА_6 за вироком суду від 04.05.2018р.;

- розпорядження про виконання вироку;

- журнал судового засідання та ухвала Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 12.11.2024р. розгляду подання установи виконання покарань щодо засудженого ОСОБА_6 по суті;

- апеляційна скарга засудженого.

Суд апеляційної інстанції дослідивши наведені вище втрачені матеріали кримінального провадження вважає їх достатніми для їх відновлення відповідно до вимог ч. 5 ст. 615-1 КПК України, та вирішення питання щодо розгляду апеляційного провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 .

Про дату, час та місце судового розгляду засуджений ОСОБА_6 повідомлений належним чином шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Дніпровського апеляційного суду, до судового засідання не прибув, клопотання про участь у судовому засіданні не заявив, прокурор до судового засідання не прибув, відсутність учасників кримінального провадження не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги засудженого.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді доповідача, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги засудженого без задоволення за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до суду першої інстанції надійшло клопотання установи виконання покарань про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 на підставі ст.81 КК України.

Суд першої інстанції при розгляді поданого клопотання дійшов висновку про відмову у задоволені клопотання засудженого від відбування покарання умовно-достроково та в обґрунтування свого висновку зазначив наступне.

Так судом першої інстанції було встановлено, що вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.12.2017р. ОСОБА_6 було засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України, із застосуванням положень ст.69 КК України, до покарання у виді позбавленя волі строком на шість років. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України «Про внесення змін до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зараховано строк попереднього ув`язнення, починаючи з 11.10.2016р. до 09.12.2016р. включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.03.2018р., вирок суду першої інстанції було скасовано в частині призначеного покарання, засудженого обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строком на сім років. В іншій частині вирок залишено без змін.

Вирок набрав законної сили 27 березня 2018 року.

Судом першої інстанції при розгляді подання установи виконана було встановлено, що засуджений характеризується позитивно, мав шість стягнень, які є погашеними у встановленому законом порядку, одне у 2018р., три у 2020р., в тому числі один раз поміщався до ДІЗО, два у 2021р., також у виді поміщення до ДІЗО, має п`ять заохочень: 15.01.2020р. «За сумлінне ставлення до суспільно-корисної праці»; 16.04.2021р. «За сумлінне ставлення до суспільно-корисної праці на виробництві установи»; 24.10.2022р. «За сумлінне ставлення до суспільно-корисної праці згідно ст. 118 ч. 5 КВК України», 13.04.2023р. «За сумлінне ставлення до суспільно-корисної праці згідно ст. 118 ч. 5 КВК України», 09.07.2024р. «За сумлінне ставлення до праці на виробництві згідно ст.118 ч.1 КВК України».

Суду першої інстанції, врахувавши наведені вище відомості про перебіг відбування покарання засудженим, вважав сумнівними та суперечливими посилання ДУ «Криворізька виправна колонія (№ 80)» про доведеність виправлення засудженого ОСОБА_6 , а відомості сумлінне ставлення засудженого до суспільно-корисної праці, які зазначені у якості підстав заохочень ОСОБА_6 , є обов`язками засуджених, встановленими КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України 28.08.2018р. № 2823/5.

За висновками суду першої інстанції заохочення засудженого були зроблені адміністрацією установи з метою стимулювання його до правослухняної поведінки, що не є ознакою виправлення засудженого.

Суд першої інстанції також зазначив, що сам по собі факт сумлінного ставлення засудженого до праці та задовільного реагування на заходи виховного впливу, не може служити переконливою підставою для висновку про те, що засуджений виправився та не буде продовжувати вчиняти нові злочини. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

За висновком суду першої інстанції встановлені під час судового розгляду дані щодо обставин відбування ОСОБА_6 покарання не містять достатніх підстав для висновку щодо умовно-дострокового звільнення засудженого, оскільки відсутні факти, які б свідчили, що його поведінка та ставлення до праці набули таких позитивних, послідовних та сталих змін, що свідчать про його виправлення, з урахуванням строку призначеного покарання, в задоволенні подання установи виконання покарань слід відмовити, оскільки, на переконання суду першої інстанції, воно є необґрунтованим, передчасним та має формальний характер.

Суд апеляційної інстанції дослідивши матеріали кримінального провадження та мотиви суду першої інстанції покладені в обґрунтування висновку щодо неможливості умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, погоджується з ними за таких підстав.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна не відбутої частини покарання більш м`яким - є заохочувальними нормами кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, та мають на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що засуджений під час відбування покарання мав п`ять заохочень та шість стягнень, які погашені, серед стягнень засуджений тричі був поміщений у ДІЗО (а.с. 9).

Суд апеляційної інстанції наголошує, що призначене судом покарання переслідує основну мету - воно слугує інструментом для відновлення соціальної справедливості, виправлення засудженого й попередження вчинення нових злочинів. Будучи індивідуалізованим, покарання тоді досягає своєї мети, коли винний на законних підставах притягається до кримінальної відповідальності і йому призначається адекватне і справедливе покарання, та на час розгляду клопотання установи виконання покарання, мета покарання щодо засудженого ОСОБА_6 , на думку суду апеляційної інстанції, не досягнута.

Так засуджений на виконання вироку був затриманий 04.05.2018р., при цьому 27.06.2018р. вже отримав перше стягнення у виді попередження.

Після чого 27.05.2020р. до засудженого було застосовано стягнення у виді 14 діб ДІЗО за перебування у стан алкогольного сп`яніння, та 05.06.2020р. та 10.06.2020р., тобто під час відбування попереднього стягнення двічі застосовано стягнення у виді «догани», за відмову від чергування ДІЗО.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Тобто, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Враховуючи наведене, слід зазначити, що під «сумлінною поведінкою» слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку; додержання дисципліни; виконання вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; наявність заохочень та відсутності стягнень; участь у самодіяльних організаціях засуджених; товариському ставленні до інших засуджених.

Крім того, сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеному законодавством, а і те, що він подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Під «сумлінним ставленням до праці» слід розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого під час відбування ним покарання. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню його до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання або, принаймні, за значний період цього терміну.

Таким чином суд апеляційної інстанції після аналізу поведінки засудженого та сукупності фактичних обставин відбування ним покарання не встановив, що засуджений має стабільну та постійну позитивну, а головне системну поведінку, у зв`язку з чим погоджується із висновками суду першої інстанції, що процес виправлення засудженого не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Суд апеляційної інстанції дослідивши фактичні обставини справи, особу засудженого, не вважає певні позитивні зміни у поведінці засудженого істотними та достатніми підставами для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання на підставі вимог ст. 81 КК України, а рішення суду першої інстанції в цій частині є законним, обґрунтованим та справедливим судовим рішенням.

Таким чином доводи апеляційної скарги засудженого, що він відповідно до ч. 14 ст. 134 КВК України він визнається таким, що не має дисциплінарних стягнень, оскільки вони є погашеними у встановленому законом порядку, що був працевлаштований, добровільно залучався до безоплатної роботи з благоустрою установи та прилеглих територій, має п`ять заохочень, підтримує соціальні зв`язки, отримує посилки, має підтвердження від ТОВ «НВС Концепт Буд» про працевлаштування, є неспроможними, та не підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції окремо вважає необхідним зазначити, що відповідно до матеріалів кримінального провадження, та змісту подання установи виконання покарань про можливість умовно дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 строк відбування ним покарання закінчувався 07.01.2025р.

Враховуючи час звернення установою виконання покарання із відповідним клопотанням до суду першої інстанції 24.10.2024р., розгляд судом першої інстанції відповідного клопотання 12.11.2024р., час звернення засуджений із апеляційною скаргою та надходження її до суду апеляційної інстанції - 05.12.2024р. тобто за місяць до фактичного відбуття засудженим покарання, та враховуючи вимоги ст.ст. 396, 405, 407 КПК України, які суд апеляційної інстанції зобов`язаний був дотриматись після отримання апеляційної скарги засудженого, об`єктивний фактор, який не залежав від суду апеляційної інстанції нанесення ракетного удару по будівлі суду 06.12.2024р., яким знищено будівлю суду та окремі кримінальні провадження були втрачені, в тому числі і за апеляційною скаргою ОСОБА_6 , суд апеляційної інстанції був позбавлений можливості розглянути апеляційну скаргу засудженого до фактичного відбуття ним покарання.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.11.2025р., якою залишено без задоволення подання начальника ДУ «Криворізька виправна колонія № 80» та спостережної комісії про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 відновити у обсязі, наведеному в мотивувальній частині даної ухвали.

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.11.2025р., якою залишено без задоволення подання начальника ДУ «Криворізька виправна колонія № 80» та спостережної комісії про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.11.2025р., якою залишено без задоволення подання начальника ДУ «Криворізька виправна колонія № 80» та спостережної комісії про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді