ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3398/25 Справа № 188/2936/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

(приймають участь в режимі

відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0000117 за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2025 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13 грудня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить ухвалу суду скасувати як незаконну та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що прокурором не доведено наявність ризиків та неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Стверджує, що обвинувачення є необгрунтованим.

Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_9 є військовослужбовцем, має поранення, яке отримав у 2023 році під час бойових дій, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, обвинувачується у вчиненні неумисного кримінального правопорушення.

Звертає увагу на те, що обвинувачений майже півроку перебуває під вартою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить ухвалу суду скасувати як незаконну, постановити нову ухвалу, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт та покласти на нього обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду та утримуватися від спілкування зі свідками.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що 23.05.2025 року слідчим суддею Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_9 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 строком на 60 діб.

В подальшому саме цей запобіжний захід було продовжено. На цей час ОСОБА_9 перебуває в ДУ Дніпровська установа виконання покарань №4, тому суд не міг продовжувати запобіжний захід, який був обраний 23.05.2025 року, оскільки місце утримання ОСОБА_9 не відповідає рішенню суду і фактично було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому з визначенням іншого місця утримання.

Посилається на те, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні неумисного кримінального правопорушення.

Зазначає, що прокурором не доведено наявність ризиків та неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Стверджує, що обвинувачений ОСОБА_9 має постійне місце проживання в Полтавській області.

Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2025 року ОСОБА_9 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13 грудня 2025 року, також застосовано заставу в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680 грн.

Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_9 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, також враховано те, що обвинувачений покинув місце вчинення злочину та був затриманий працівниками поліції.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та захисників, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційних скарг, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційних скарг захисників не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до матеріалів провадження на розгляді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт № 0000117 щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді від 23.05.2025 року до обвинуваченого ОСОБА_9 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції 15.10.2025 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно встановлена наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи на свободі, може:

- переховуватись від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, при цьому враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, а також те, що обвинувачений покинув місце вчинення злочину та був затриманий працівниками поліції. Окрім того, ризик переховування від суду об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні воєнного стану, який суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту;

- незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, які ще не допитані, оскільки відповідно до ст.23 КПК України показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Водночас, посилання суду на ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки клопотання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_9 не містить фактів, які підтверджують наявність цього ризику, так як з наданих матеріалів не вбачається, що обвинувачений ОСОБА_9 є раніше судимим.

Однак, оскільки встановлено ризики, що підтверджуються зазначеними обставинами, тому для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим, доводи апеляційних скарг захисників щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими.

Також, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд апеляційної інстанції виходить з того, що: - особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, та встановлені ризики; - заяв про взяття на поруки обвинуваченого не надходило; - домашній арешт, з огляду на інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, не є дійовим запобіжним заходом щодо обвинуваченого, який є військовослужбовцем тієї ж військової частини, де несуть службу свідки.

Доводи захисників про те, що обвинувачений є військовослужбовцем, має поранення, яке отримав у 2023 році під час бойових дій, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, обвинувачується у вчиненні неумисного кримінального правопорушення, має постійне місце проживання в Полтавській області, колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.

При цьому слід зазначити, що судом розглянута можливість застосування до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу, а саме, застави.

Твердження захисників про те, що прокурором ризики не доведені, а також, що клопотання не містить обгрунтувань неможливості визначення обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, спростовується наявними в матеріалах провадження клопотанням прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, яке, як встановлено судом апеляційної інстанції, відповідає вимогам п.6 ч.1 ст.183, ч.3 ст.199 КПК України, так як у ньому зазначені обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, а також щодо неможливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Посилання захисника ОСОБА_7 про те, що обвинувачений майже півроку перебуває під вартою, колегія суддів вважає таким, що не є підставою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки розгляд кримінального провадження судом триває, встановлено наявність ризиків переховування від суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків.

Доводи захисника ОСОБА_7 про те, що обвинувачення є необгрунтованим, не можуть бути взяті до уваги, оскільки встановлення обставин суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення є задачею судового розгляду, відповідно до якого, у випадку встановлення відсутності складу кримінального правопорушення постановлюється виправдувальний вирок.

Твердження захисника ОСОБА_8 про те, що ухвалою слідчого судді від 23.05.2025 року ОСОБА_9 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , на цей час обвинувачений перебуває в ДУ Дніпровська установа виконання покарань №4, тому судом першої інстанції фактично було обрано ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням іншого місця утримання, - не є слушним, оскільки визначення місця тримання особи під вартою не входить до повноважень суду, так як вказане питання входить до повноважень міжрегіонального управління Департаменту з питань виконання покарань.

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Будь-яких порушень КПК України при постановленні ухвали, що оскаржується, судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційні скарги захисників залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2025 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4