ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/234/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2026 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про повернення застави, внесеної за підозрюваного ОСОБА_4 на виконання ухвали слідчого судді від 19 липня 2025 року у кримінальному провадженні № 0002072,

ВСТАНОВИВ:

16 січня 2026 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшло вищезазначене клопотання.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19 січня 2026 року матеріали справи 753/11092/25 передано слідчому судді ОСОБА_1 .

В обґрунтування поданої клопотання заявник посилалась на те, що ухвалою суду від 19 липня 2025 року підозрюваному ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0002072 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян.Частину застави у розмірі 92 240,00 грн було внесено ОСОБА_3 . Дія вищевказаної ухвали як і дія запобіжного заходу закінчились 15 вересня 2025 року і у подальшому не продовжувались, питання звернення застави в дохід держави не вирішувалось, що відповідно до положень частини 11 статті 182 КПК України є підставою для повернення застави.

Учасники процесу в судове засідання не з`явились, прокурор Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 подала заяву, у якій просила розглянути клопотання заставодавця без її участі та зазначила, що не заперечує проти його задоволення.

Приймаючі рішення про розгляд справи за відсутності заявника, суд приймає до уваги положення частини шостої статті 9 КПК України, згідно з якою у разі якщо норми положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частини першої статті 7 КПК України.

Згідно з пункту 14 частини першої статті 7 КПК України до таких засад, зокрема, відносяться доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, а доступ до правосуддя іншим шляхом, окрім ухвалення відповідних судових рішень неможливий.

Отже, з метою недопущення обмеження доступу до правосуддя, на думку суду, клопотання можливо розглянути по суті і за відсутності заявника.

Вивчивши матеріали клопотання, доводи, якими заявник обґрунтовує клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Слідчими слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві розслідувалось кримінальне провадження № 0002072, в межах якого ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 194, частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 263 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді від 19 липня 2025 року (судова справа № 753/15362/25) відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з альтернативою внесення застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та з покладенням обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України.

Строк дії ухвали в частині тримання під вартою та покладених на підозрюваного обов`язків був встановлений до 15 вересня 2025 року.

22 липня 2025 року ОСОБА_3 вніс за ОСОБА_4 частину суми визначеної слідчим суддею застави в розмірі 92240,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №0.0..1.

Внаслідок внесення застави ОСОБА_4 був звільнений з-під варти.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

За положеннями статті 182 цього Кодексу застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Отже за змістом наведеної норми (в сукупністю зі статтею 176 КПК України) застава є третім за суворістю запобіжним заходом (після особистого зобов`язання та особистої поруки), який покладає відповідні зобов`язання не лише на підозрюваного, а й на іншу особу, яка погодилась внести заставу за підозрюваного (заставодавця), під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Частиною першою статті 203 КПК України визначено, що ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Тлумачення змісту наведених нормативних положень у їх взаємозв`язку зі статтями 182, 194, 196, 197, 199, 181 КПК України дає підстави вважати, що лише запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою і домашнього арешту, а також перелічені у частині п`ятій статті 194 цього Кодексу обмеження, діють певний, визначений ухвалою суду (слідчого судді) строк, а інші запобіжні заходи, в тому числі і застава, визначеного строку дії не мають і діють до їх скасування, зміни, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження.

Відтак, як вірно зазначено в ухвалі слідчого судді від 19 липня 2025 року, строк закінчення її дії стосувався лише тримання підозрюваного під вартою та обов`язків, які останній мав виконувати у разі внесення застави, а дія застави зі спливом цього строку не припинилась.

Водночас дані Єдиного державного реєстру судових рішень свідчать про те, що відносно ОСОБА_4 розслідувалось ще одне кримінальне провадження № 0005399, в межах якого йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді від 12 листопада 2025 року до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

У подальшому кримінальні провадження № 0002072 та № 0005399 були об`єднані в одне провадження під № 0005399, процесуальне керівництво у якому здійснюється прокурорами Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону.

За приписами частини одинадцятої статті 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Незважаючи на те, кримінальне процесуальне законодавство не містить чіткого переліку підстав припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави, виходячи з правової природи усіх видів запобіжних заходів, метою застосування яких є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, встановленим у частині першій статті 177 КПК України, можна дійти висновку, що дія запобіжного заходу без визначеного строку дії припиняється, зокрема, внаслідок зміни запобіжного заходу.

Отже ураховуючи, що в період дії ухвали слідчого судді від 19 липня 2025 року до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосування цього запобіжного заходу не було пов`язано з невиконанням покладених на підозрюваного вказаною ухвалою обов`язків, а рішення про звернення застави в дохід держави не приймалось, слідчий суддя вважає, що дія запобіжного заходу у вигляді застави припинилась, що є підставою для повернення застави заставодавцю.

Керуючись частиною першою статті 203, частиною одинадцятою статті 182, статтями 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

клопотання ОСОБА_3 про повернення застави, внесеної за підозрюваного ОСОБА_4 на виконання ухвали слідчого судді від 19 липня 2025 року у кримінальному провадженні № 0002072 - задовольнити.

Повернути заставодавцю ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заставу в розмірі 92 240 (дев`яносто дві тисячі двісті сорок) грн. 00 коп., внесену на виконання ухвали слідчого судді від 19 липня 2025 року по справі № 753/15362/25 за підозрюваного ОСОБА_4 згідно платіжної інструкції № 0.0..1 від 22 липня 2025 року; отримувач: ТУ ДСА України в місті Києві, код отримувача: 26268059; надавач платіжних послуг отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1