ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 16 жовтня 2025 року про застосування запобіжного заходу тримання під вартою на 60 днів, тобто до 12 грудня 2025 року, без визначення розміру застави, у кримінальному провадженні №0001369 від 14 жовтня 2025 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-24.03.2025 р. вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 263 КК України до одного року позбавлення волі, звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Ухвалою слідчого судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 16 жовтня 2025 року задоволено клопотання слідчого.

Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який визначено рахувати з 16.10.2025 року з 17-30 години, без визначення застави. Строк дії ухвали встановлено до 15.12.2025 року включно.

Цією ж ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання захисника та підозрюваного про обрання запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту або особистого зобов`язання.

Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 23 жовтня 2025 року виправлено описку в ухвалі Покровського районного суду м. Кривого Рогу від 16 жовтня 2025 року по кримінальній справі № 212/12086/25 провадження 1-кс/212/1320/25, згідно якої застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В резолютивній частині ухвали «15.12.2025» постановлено замінити на «12.12.2025».

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 жовтня 2025 року по справі № 212/12086/25 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 . Ухвалити нову ухвалу, якою з дати ухвалення рішення по апеляційній скарзі Дніпровським апеляційним судом змінити ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із носінням електронного засобу контролю із забороною з 22-00 години по 05-00 годину залишати визначене місце проживання. Звільнити ОСОБА_8 з під варти негайно.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 наступні обов`язки: прибувати до суду за його першою вимогою; не відлучатися з м. Кривого Рогу без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілими, зі свідками обвинувачення у кримінальному провадженні; здати на зберігання до суду паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків щодо обвинуваченого ОСОБА_8 визначити тривалістю 60 (шістдесят) днів, починаючи з дати ухвалення рішення по апеляційній скарзі Дніпровським апеляційним судом. Виконання ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти на співробітників КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, а контроль за його виконанням - на прокурора, який підтримує державне (публічне) обвинувачення у даному кримінальному провадженні.

В обгрунтування апеляційних вимог зазначив, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, щодо переховування обвинуваченого ОСОБА_8 від суду та незаконного впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні.

Зазначає, що сукупність зазначених даних, за обставин недоведення прокурором в судовому засіданні будь-яких обставин, які б вказували на наявність реальних або можливих намірів ухилення ОСОБА_9 від суду або реальних намірів вдатися до таких дій, приводить до висновку про безпідставність існування такого ризику.

Звертає увагу, що продовження терміну утримання обвинуваченого під вартою не може бути застосовано і з тієї причини, що у справі, на думку обвинувачення, очікується призначення покарання у вигляді позбавлення свободи.

Зазначає, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що такий ризик маловірогідний і необхідність в утриманні особи під вартою відсутня (рішення «Панченко проти Росії»).

Наголошує, що у той час як серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти, тяжкість обвинувачення не може сама по собі служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення особи та посилається на рішення ЄСПЛ «Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії».

Зауважує, що в судовому засіданні під час розгляду застосування щодо ОСОБА_9 стороною обвинувачення не було надано достатнього обґрунтування ризику ухилення останнього від суду з посиланням на конкретні докази його реального існування.

Звертає увагу, що стороною захисту неодноразово наголошувалось про неприпустимість такого гуртового продовження строку тримання під вартою без належного обґрунтування існування ризиків щодо кожного обвинуваченого індивідуально, а не загальними фразами щодо всіх обвинувачених разом. Однак всі ці зауваження завжди залишались судом 1-ї інстанції поза увагою.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , підтримав свою апеляційну скаргу з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного, просив ухвалу слідчого судді відносно ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу тримання під вартою залишити без змін, вважав її законною, обґрунтованою та мотивованою.

Підозрюваний ОСОБА_8 був належним чином повідомлений про місце, день та час судового розгляду, заяв та клопотань від нього про участь в судовому засіданні на адресу суду не надходили. З огляду на те, що категорія провадження та характер апеляційної скарги захисника підозрюваного не тягнуть за кримінальним процесуальним законом обов`язкової участі підозрюваного в судовому засіданні, колегія суддів вважає можливим проведення розгляду апеляційної скарги захисника підозрюваного без участі ОСОБА_8 .

Висновки суду:

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 196 КПК в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані в повній мірі.

З матеріалів справи вбачається, що до слідчого судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_10 у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0001369 від 14.10.2025 р., за ч. 2 ст. 121 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 .

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що 03 жовтня 2025 року о 23:33 годині ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийшов до будівлі магазину ТОВ «АТБ-маркет» за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Бориса Грінченка, 34, де зустрів раніше знайомих ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з якими склалися неприязні стосунки. Під час розмови у ОСОБА_14 виникла сварка на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

В цей же день о 23:35 годині у ОСОБА_13 на ґрунті особистих неприязних відносин раптово виник умисел, спрямований на спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , про що висловився вголос. В цей час ОСОБА_15 та ОСОБА_8 , розуміючи протиправний характер умислу ОСОБА_13 , вирішили приєднатися до нього, маючи єдиний спільний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11

03 жовтня 2025 року, о 23:35 години, ОСОБА_13 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , з салону автомобіля марки ВАЗ «21011», припаркованого поруч, взяв палицю, тим самим підшукав знаряддя для скоєння злочину, яку передав ОСОБА_12 .

Того ж дня, о 23:35 годині, ОСОБА_13 , перебуваючи на паркувальному майданчику магазину ТОВ «АТБ-маркет» за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Бориса Грінченка, 34, схопив руками ОСОБА_11 за комір куртки та повалив на землю, внаслідок чого потерпілий впав на асфальтоване покриття паркувального майданчика. Після чого, ОСОБА_13 , з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень, вчиненого групою осіб, почав наносити численні удари потерпілому, який лежав на асфальтованому покритті, при цьому наніс не менше дев`яти ударів обома руками, стиснутими в кулак, в область голови потерпілого та не менше одного удару правою ногою, взутою в кросівок, по тулубу в область спини потерпілого та не менше одного удару палицею по тулубу потерпілого ОСОБА_11 .

Одночасно з ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , перебуваючи на паркувальному майданчику магазину ТОВ «АТБ-маркет» за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Бориса Грінченка, 34, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень, вчиненого групою осіб, почав наносити численні удари потерпілому, який лежав на асфальтованому покритті, при цьому наніс не менше трьох ударів правою ногою, взутою в кросівок, по тулубу потерпілого, не менше трьох ударів правою рукою, стиснутою в кулак, по тулубу потерпілого та не менше одного удару палицею по тулубу потерпілого ОСОБА_11 .

Одночасно з ОСОБА_13 і ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , перебуваючи на паркувальному майданчику магазину ТОВ «АТБ-маркет» за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Бориса Грінченка, 34, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень, вчиненого групою осіб, почав наносити численні удари потерпілому, який лежав на асфальтованому покритті, при цьому взяв з землі палицю, яку відкинув ОСОБА_12 , тим самим підшукавши собі знаряддя для вчинення злочину, якою наніс не менше двох ударів по тулубу потерпілого, не менше трьох ударів правою ногою, взутою в кросівок, по тулубу потерпілого та не менше двох ударів правою рукою, стиснутою в кулак, в область голови потерпілого ОСОБА_11 .

Таким чином, внаслідок спільних умисних злочинних дій ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_11 відповідно до медичної довідки від 14.10.2025 №749 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закрита травма живота; розрив селезінки; гемоперетоніум; постгемораргічна анемія; ДВС синдром.

Після чого ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , довівши свій злочинний умисел у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , вчинених групою осіб, до кінця, з місця злочину зникли.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0001369 від 14.10.2025 р., листом КНП «Криворізька міська лікарня №5» КМР від 14.10.2025 р. № 749 про діагноз ОСОБА_11 ; протоколами допитів свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 від 14.10.2025 р.; протоколом огляду речі від 15.10.2025 р. за участю свідка ОСОБА_17 та свідка ОСОБА_16 ; протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення або таке що готується від 13.10.2025 р., поданого ОСОБА_11 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 15.10.2025 р.; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.10.2025 р., проведеного за участю ОСОБА_11 , за яким останній впізнав ОСОБА_13 як особу, що приймала участь в подіях, що відбувалися 03.10.2025 р. за його участю; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.10.2025 р., проведеного за участю ОСОБА_11 , за яким останній впізнав ОСОБА_12 як особу, що приймала участь в подіях, що відбувалися 03.10.2025 р. за його участю; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.10.2025 р., проведеного за участю ОСОБА_11 , за яким останній впізнав ОСОБА_8 як особу, що приймала участь в подіях, що відбувалися 03.10.2025 р. за його участю; копією паспорта громадянина України № НОМЕР_1 виданого органом 1227, на ім`я ОСОБА_8 ; повідомленням ОСОБА_8 про підозру у вчиненному злочині, передбаченому ч.1 ст.121 КК України від 14.10.2025 р.; протоколом роз`яснення ОСОБА_8 права на захист від 15.10.2025 р.; вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.03.2025 р. по справі № 212/12451/24, яким ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст. 263 КК України до одного року позбавлення волі, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік; постановою про перекваліфікацію злочину у кримінальному провадженні від 15.10.2025 р.; повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри у вчинені злочину від 15.10.2025 р., вручену ОСОБА_8 ; поясненнями ОСОБА_8 від 15.10.2025 р.; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 15.10.2025 р.

15.10.2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

16 жовтня 2025 року слідчим суддею Покровського районного суду міста Кривого Рогу було винесено ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів відносно ОСОБА_8 , тобто до 12 грудня 2025 року, без права внесення застави.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри, висунутої ОСОБА_8 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України за обставин, викладених в повідомленні про підозру, а також про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованими і такими, що підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого, яким слідчий суддя надав належну та повну оцінку в оскаржуваній ухвалі.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у скоєнні вказаного кримінального правопорушення у повному обсязі «поза розумним сумнівом» підтверджується наданими слідчому судді матеріалами клопотання, яким слідчим суддею надано повну та обґрунтовану оцінку.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), а тому згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів і відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок про те, що дана особа могла вчинити злочин.

Тож, слідчий суддя обґрунтовано виходив з того, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи й просто для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Відтак, слідчий суддя вважав, що усі ті докази, що зібрані на даний час органом досудового розслідування є вагомими, які вказують на обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_8 .

З таким висновком слідчого судді 1-ї інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, та приходить до висновку, що органом досудового розслідування в судовому засіданні в суді 1-ї інстанції доведена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а тому доводи сторони захисту в цій частині є безпідставними.

Доводи сторони захисту про не наведення переконливих доказів, що наявні заявлені стороною обвинувачення ризики, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки і клопотання слідчого, і оскаржувана ухвала слідчого судді містить вичерпну відповідь на кожний з них.

Так, слідчим суддею обґрунтовано встановлено наявність існування наведених в клопотанні слідчого ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Надані матеріали свідчать про встановлення ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначені в ухвалі слідчого судді від 16.10.2025 року ризики, а саме: переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду та можливість здійснювати незаконний вплив на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя обґрунтовано врахував, що є доведеним існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_8 переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Цей ризик доводиться, зокрема тяжкістю покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за яке передбачено лише покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років.

Підозрюваний ОСОБА_8 раніше судимий, судимість якого не знята та не погашена, він може спробувати переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання.

При цьому, доводи сторони захисту у протилежному, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, у справах «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001, «Москаленко проти України» від 20.05.2010р., в яких зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки слідчого судді суду 1-ї інстанції про наявність існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме незаконного впливу на свідків та потерпілого. Цей ризик обумовлений тим, що підозрюваний ОСОБА_8 особисто знайомий з потерпілим та ключовими свідками у даному кримінальному провадженні. Враховуючи тяжкість вчиненого злочину та його спосіб, із застосуванням насильства, підозрюваний ОСОБА_8 , перебуваючи на волі має можливість здійснювати психологічний та фізичний тиск на потерпілого та свідків з метою залякування та зміни ними наданих показів для уникнення відповідальності за вчинене, в разі доведеності його вини. Оскільки на даний час проводиться досудове розслідування в даному кримінальному провадженні, на даний час не встановлені та не допитані всі свідки. А тому слідчий суддя обґрунтовано вважав слушними доводи слідчого та прокурора про те, що підозрюваний може здійснювати тиск на цих свідків та потерпілого, застосовувати залякування, погрози або вмовляння. Тим більш, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні відносно потерпілого злочину, пов`язаного із застосуванням фізичного насильства і спричиненням тілесних ушкоджень.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки слідчого судді про наявність існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто вчинити інше кримінальне правопорушення. Цей ризик обумовлений тим, що підозрюваний ОСОБА_8 , будучи раніше судимий 24.03.2025 р. Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 263 КК України до одного року позбавлення волі, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік під час випробувального строку вчинив тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, яке йому інкримінується в даному проваджені, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України. Суд апеляційної інстанції вважає, що така поведінка підозрюваного ОСОБА_8 свідчить про його схильність до вчинення умисних правопорушень в подальшому.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У судовому засіданні прокурором доведено, що більш м`який запобіжний захід обраний ОСОБА_8 на даній стадії кримінального провадження не зможе запобігти встановленим ризикам, так як перебуваючи під особистим зобов`язанням або під дією іншого більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_8 , без будь-яких перешкод зможе чинити вплив на свідків, потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_8 у вигляді застави неможливо, оскільки він підозрюється у скоєнні злочину із застосуванням насильства, тому підстав для визначення розміру застави немає, з урахуванням положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_8 у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що матеріали провадження не містять відповідних звернень із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків., передбачених ст. 194 КПК України.

Слідчий суддею 1-ї інстанції при обрані виду запобіжного заходу ОСОБА_8 , враховано дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , який раніше судимий, судимість якого не знята та не погашена, він може спробувати переховуватися від органів досудового розслідування та суду, тому що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання.

Крім того, враховано слідчим суддею обставини, визначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів цього, його вік, стан здоров`я, тяжкість передбаченого покарання.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму ВСУ від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строку тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає вірними висновки слідчого судді суду, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваного неможливо, оскільки вказані запобіжні заходи будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану, обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

На даний час, таке обмеження права ОСОБА_8 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Колегія суддів, оцінивши всі обставини провадження, особу підозрюваного ОСОБА_8 , його стан здоров`я, відсутність соціальних зв?язків, приходить до висновку, що підстав для застосування стосовно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не має, так як він не зможе забезпечити запобіганню встановлених під час судового розгляду ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді про застосування тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 та зміни запобіжного заходу підозрюваному.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підозрюваного задоволенню не підлягає, а ухвалу слідчого судді суду 1-ї інстанції слід залишити без змін.

Керуючись статтями 376, 405, 407, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 16 жовтня 2025 року про обрання запобіжного заходу тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, тобто до 12 грудня 2025 року, без визначення розміру застави, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4