Справа № 462/6520/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/894/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги прокурора Франківської окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_6 та заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 08 вересня 2025 року про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, без місця реєстрації та визначеного місця проживання, останнє місце реєстрації: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 /одного/ року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, пункту 5 ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Залізничного районного суду міста Львова від 20 червня 2024 року, призначивши остаточне покарання у виді 2 /двох/ років обмеження волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту фактичного звернення вироку до виконання.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 , будучи засудженим згідно вироку Залізничного районного суду м. Львова від 20 червня 2024 за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік 5 днів на якого покладено, у тому числі у відповідності до ч. 2 ст. 59-1 КК України обов`язок у виді періодичної явки для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, ухилився від відбування вказаного покарання за наступних обставин. Так 11 вересня 2024 року до Залізничного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області надійшов вирок Залізничного районного суду м. Львова від 20 червня 2024 року разом із розпорядженням про його виконання відносно обвинуваченого ОСОБА_8 19 вересня 2024 року, органом пробації роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_8 , порядок та умови перебування на обліку під час відбування покарання у виді пробаційного нагляду згідно ст. 49-1 КВК України, а також попереджено про наслідки невиконання обов`язків, покладених судом, та систематичного скоєння адміністративних правопорушень, про що відібрана підписка та інші документи, передбачені наказом №272/5 від 29.01.2019 «Про затвердження Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі». Крім того 19 вересня 2024 року, представником пробації винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію, з якою обвинувачений ОСОБА_8 , ознайомлений під особистий підпис. Незважаючи на проведену профілактичну бесіду, обвинувачений ОСОБА_8 , 06 січня 2025 року, маючи умисел на ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду вперше без поважних причин не з`явився на реєстрацію до органу пробації, у зв`язку з чим представником пробації 03 лютого 2025 року винесено застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України. В подальшому, 03 березня 2025 року, обвинувачений ОСОБА_8 , вдруге без поважних причин не з`явився на реєстрацію до органу пробації, у зв`язку з чим представником пробації 20 березня 2025 року, винесено застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за ст.389 КК України. В подальшому 07 квітня 2025 року, 05 травня 2025 року, 02 червня 2025 року, 07 липня 2025 року, обвинувачений ОСОБА_8 , без поважних причин не з`явився на реєстрацію до органу пробації, у зв`язку з чим представником пробації 28 липня 2025 року, винесено застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України. В подальшому 04 серпня 2025 року, обвинувачений ОСОБА_8 всьоме без поважних причин не з`явився на реєстрацію до органу пробації, у зв`язку з чим представником пробації скеровано подання про притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 389 КК України на адресу ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_8 , сім разів без поважних причин не виконав обов`язок, покладений на нього вироком Залізничного районного суду м. Львова від 20 червня 2024 та який визначено ст. 59-1 КК України.

Не погоджуючись із цим вироком, прокурор Франківської окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить вирок Залізничного районного суду м. Львова від 08 вересня 2025 року щодо ОСОБА_8 змінити, визнати ОСОБА_8 винним за ч. 3 ст. 389 КК України та звільнити його від покарання згідно з ч. 3 ст. 61 КК України, оскільки жоден вид покарання, передбачений санкцією ч. 3 ст. 389 КК України, не може бути застосованим до нього; вирок Залізничного районного суду м. Львова від 20 червня 2024 року, яким ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначено йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік та 5 днів виконувати самостійно.

Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що санкцією ч. 3 ст. 389 КК України передбачено можливість призначення покарання виключно у виді обмеження волі на строк до трьох років. Водночас, обмеження волі не застосовується, зокрема, до осіб, що досягли пенсійного віку. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже на момент призначення покарання досяг пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (60 років), що судом не враховано при призначенні покарання.

Звертає увагу на позицію Пленуму Верховного Суду України, викладену у п. 8 постанови «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якою суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, повинен закрити провадження і звільнити особу від кримінальної відповідальності і звільнити засудженого від покарання.

У своїй апеляційній скарзі заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 просить вирок Залізничного районного суду м. Львова від 08 вересня 2025 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначення покарання, вважати ОСОБА_8 звільненим від покарання, призначеного за ч. 3 ст. 389 КК України, у виді обмеження волі на підставі ч. 1 ст. 74 КК України. Виключити посилання на застосування положень ст. 71 КК України та призначення ОСОБА_8 покарання за сукупністю вироків у виді 2 років обмеження волі. Невідбуте покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 20 червня 2024 року у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік 5 днів виконувати самостійно. У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор наводить мотиви, аналогічні попередній апеляційній скарзі сторони обвинувачення, додатково зазначаючи про помилкове призначення судом остаточного покарання ОСОБА_8 за сукупністю вироків, оскільки ОСОБА_8 підлягає звільненню від покарання у виді обмеження волі на підставі ч. 1 ст. 74 КК України. Зокрема, щодо ОСОБА_8 не може бути застосоване покарання, передбачене ч. 3 ст. 389 КК України, у виді обмеження волі. З огляду на те, що ОСОБА_8 підлягає звільненню від покарання у виді обмеження волі за ч. 3 ст. 389 КК України, відсутня можливість приєднання до покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, невідбутого покарання за попереднім вироком Залізничного районного суду м. Львова від 20 червня 2024 року за ч. 2 ст. 389 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 подані апеляційні скарги підтримав та просив такі задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення судового засідання, у таке не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подав.

Його захисник ОСОБА_10 , попри належне повідомлення про апеляційний розгляд, на виклик до суду не з`явився.

З огляду на викладене, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України та те, що в апеляційних скаргах не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, колегія суддів апеляційного суду вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності учасників, що не з`явились.

Заслухавши доповідача, позицію сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла такого висновку.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до матеріалів судового провадження, кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 розглянуто судом першої інстанції у спрощеному провадженні в порядку ст. 382 КПК України, фактичні обставини кримінального правопорушення учасниками судового провадження не оспорювались. Зазначені обставини кримінального правопорушення ніким з учасників судового розгляду не оспорюються як в апеляційній скарзі, так і під час апеляційного розгляду кримінального провадження, а тому висновки суду першої інстанції, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України, щодо фактичних обставин кримінального правопорушення перевірці апеляційним судом не підлягають.

За визнаних судом першої інстанції встановленими та доведеними фактичних обставин кримінального правопорушення, дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 389 КК України, а саме як ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Стосовно доводів сторони обвинувачення щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного покарання, то такі є слушними.

Так, відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

На переконання колегії суддів, вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції дотримався не в повному обсязі, з огляду на таке.

Санкцією ч. 3 ст. 389 КК України передбачено покарання за ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду у виді обмеження волі на строк до трьох років.

Водночас, згідно з ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Згідно із вироком суду, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (61 рік), отже досяг пенсійного віку, передбаченого положеннями ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (60 років), що залишилось поза увагою суду.

Тобто, всупереч наведеним вимогам кримінального закону, суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст. 389 КК України та за сукупністю вироків у виді обмеження волі, яке відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України до нього не може бути застосоване як до особи, що досягла пенсійного віку.

У своїй постанові від 27 липня 2021 року у справі №760/20159/20 Верховний Суд, стосовно правового вирішення такої ситуації, погодився з роз`ясненнями, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, повинен закрити провадження і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання. З урахуванням наведеного, Верховний Суд на підставі ч. 1 ст. 74 КК України постановив рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання у виді обмеження волі.

За цих обставин, ОСОБА_8 підлягає звільненню від покарання у виді обмеження волі на підставі ч. 1 ст. 74 КК України.

Як слушно зауважують апелянти, Верховний Суд у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 06 грудня 2021 року у справі №243/7758/20 дійшов висновку, що для застосування закріплених у ч. 1 ст. 71 КК України правил призначення покарання за сукупністю вироків законодавець визначає сукупність двох обов`язкових умов, що мають бути встановлені в їх нерозривній єдності: перша стосується моменту вчинення кримінального правопорушення засудженим «після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання» за попереднім вироком; друга наявності невідбутої частини покарання (основного та/або додаткового) за попереднім вироком на момент призначення судом покарання за новим вироком.

Водночас, згідно з ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Враховуючи, що до ОСОБА_8 не може бути застосоване покарання, передбачене ч. 3 ст. 389 КК України, у виді обмеження волі, та він підлягає звільненню від указаного покарання, у суду відсутня можливість приєднання до покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, невідбутого покарання за попереднім вироком Залізничного районного суду м. Львова від 20 червня 2024 року за ч. 2 ст. 389 КК України.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити його.

Відповідно до ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, а також в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становище обвинуваченого.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_8 покарання змінити, вважавши його звільненим від призначеного за ч. 3 ст. 389 КК України покарання у виді обмеження волі на підставі ч. 1 ст. 74 КК України; невідбуте покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 20 червня 2024 року у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік 5 днів виконувати самостійно.

За таких обставин, апеляційні скарги сторони обвинувачення підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції - зміні в частині призначення покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 408, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

апеляційні скарги прокурора Франківської окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_6 та заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 08 вересня 2025 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_8 звільненим від покарання, призначеного за ч. 3 ст. 389 КК України, у виді обмеження волі на підставі ч. 1 ст. 74 КК України.

Виключити посилання на застосування положень ст. 71 КК України та призначення ОСОБА_8 покарання за сукупністю вироків у виді 2 років обмеження волі.

Невідбуте покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 20 червня 2024 року у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік 5 днів виконувати самостійно.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4