ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/607/26 Справа № 215/3899/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000007 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 та прокурора на вирок Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 вересня 2025 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч. 2 ст. 197-1 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку, ОСОБА_8 , у невстановлений період часу однак не пізніше 15 березня 2021 року по теперішній час, достовірно знаючи про відсутність у нього встановленого діючим законодавством дозволу на право користування (оренди) земельної ділянки та наявність в її межах охоронної зони, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в особистих інтересах, з метою власного користування, нехтуючи вимогами ст. 14 Конституції України та всупереч вимогам ст.ст. 112, 116, 118, 123, 124, 125, 126 Земельного Кодексу України, порушуючи правила охорони електричних мереж самовільно зайняв земельну ділянку неподалік будинку №32 по вул. Паустовського в Тернівському районі м. Кривого Рогу загальною площею 0,0078 га, яка відноситься до охоронної зони та самовільно розмістив на ній тимчасову споруду гаражі в кількості 3х штук.

Умисні дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 2 ст. 197-1 КК України за ознаками самовільного зайняття земельної ділянки щодо земель в охоронних зонах.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що судом надано невірну оцінку наданим стороною обвинувачення доказам. Вказує на неналежність та недопустимість наявних у справі доказів, а саме: акту обстеження земельної ділянки від 15.03.2021 року, протоколу огляду місцевості від 18.05.2021 року, акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо земельної ділянки від 17.05.2021 року за № 577-дк/510/ап/09/01-21, акту заборони № 1 від 04.06.2021 року з ескізом до нього, Наказу Головного управління Держгеокадастру від 01.03.2021 за № 4-2282/15-21-сг. Зазначає, що вина ОСОБА_8 не доведена поза розумним сумнівом. Звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження віднесення земельної ділянки до охоронної зони, відомостей про наявність кадастрових номерів або інших ідентифікуючих ознак земельних ділянок, відомостей про земельні ділянки, які були зайняті, їх взаємне розташування, їх належність, а також землекористувачів ділянок, розташованих поблизу та в межах охоронних зон.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає, що судом допущено неповноту судового розгляду. Зазначає, що обвинувачення проти нього ґрунтується на неналежних та недопустимих доказах. Звертає увагу на наявність суперечностей у висновках суду про доведеність його винуватості.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду в частині призначеного судом покарання. Вважає, що суд не врахував тяжкість вчиненого ОСОБА_8 злочину, його суспільну небезпеку, особу винного, його ставлення до вчиненого, поведінку під час та після вчинення злочину. Просив суд ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 197-1 КК України у виді 2 років позбавлення волі. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, думку учасників судового процесу, перевіривши доводи апеляційних скарг та вивчивши матеріали справи, судова колегія доходить наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні, крім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушенні, а саме час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що вказаних вимог суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку не дотримався, обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, під час судового розгляду не встановив, однак при цьому дійшов висновку про наявність вини обвинуваченого.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 197-1 КК України, як самовільне зайняття земельної ділянки щодо земель в охоронних зонах, та визнав доведеною вину останнього у вчиненні зазначеного злочину.

Так, ч. 2 ст. 197-1 КК України передбачає відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею, або групою осіб, або щодо земельних ділянок особливо цінних земель, земель в охоронних зонах, зонах санітарної охорони, санітарно-захисних зонах чи зонах особливого режиму використання земель.

Виходячи з диспозиції зазначеної норми закону України про кримінальну відповідальність, для кваліфікації дій винного, окрім факту користування відповідною земельною ділянкою, обов`язковому встановленню підлягають й належність земельної ділянки до відповідних зон та нормативні документи, якими встановлено обмеження у зв`язку з цим права користування нею.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» спеціальні зони об`єктів енергетики зазначаються у схемах землеустрою і техніко-економічному обґрунтуванні використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектах землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів, проектах землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, проектах землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), іншій визначеній законом документації із землеустрою.

Статтею 26 вищезазначеного Закону передбачено, що система заходів щодо дотримання правового режиму земель енергетики та спеціальних зон об`єктів енергетики включає:

визначення та встановлення в натурі (на місцевості), у разі необхідності, спеціальних зон земель енергетичної системи;

встановлення обмежень та обтяжень для власників і користувачів земельних ділянок у межах спеціальних зон земель енергетичної системи;

державний контроль за дотриманням правового режиму використання земель спеціальних зон.

Система заходів щодо дотримання правового режиму земель спеціальних зон об`єктів енергетики здійснюється відповідно до затверджених проектів будівництва та документації із землеустрою щодо організації і встановлення територій спеціальних зон з визначенням обмежень та обтяжень, сервітутів для власників і користувачів земельних ділянок і письмово укладеного договору земельного сервітуту.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, судом встановлено факт самовільного зайняття ОСОБА_8 земельної ділянки площею 0,00781 га. для будівництва гаражних боксів на відстані 0,8 м. від лінії електропередач 0,4 кВт.

В обґрунтування доведеності вини ОСОБА_8 при аналізі доказів суд посилався на:

- акт обстеження земельної ділянки від 15.03.2021 з фото таблицями до нього, згідно якого біля будинку № 32 по вул. Паустовського, було виявлено початок будівництва, а саме збудовано стіни з піноблоку та металеву конструкцію, роботи проводяться з використанням електроенергії, надати дозвільні документи ОСОБА_8 не зміг. Рекомендовано в термін до 18.03.2021 здійснити демонтаж конструкції з піноблоку;

- протокол огляду місця події від 18.05.2021, з фототаблицями до нього, складений в присутності двох понятих, за участю ОСОБА_8 та головного спеціаліста відділу контролю ОСОБА_9 , під час якого було оглянуто ділянку місцевості, розташовану на відстані приблизно 50 метрів від будинку № 32 по вул. Паустовського в Терінвському районі м.Кривого Рогу. Під час огляду якої було встановлено, що на вказаній ділянці місцевості розташована споруда, зведена з піноблоку у вигляді 3 боксів з воротами металевими 3 штуки, двостулкові, дах виконано з профільного листа металу, фасад з переду вкрито плиткою. Розміри конструкції: довжина 12,60 м., ширина 6,20 м., 2,50 м. висота ззаду, 2,20м. висота з переду. Біля вказаних боксів знаходиться електроопора до якої від вказаної споруди тягнеться кабель живлення;

- акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту земельної ділянки від 17.05.2021 за №577-ДК/510/АП/09/01-21, згідно якого державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель ОСОБА_9 було встановлено, що земельні ділянка житлової та громадської забудови, комунальної власності площею 0,00781 га., розташована в межах населеного пункту, в районі земельної ділянки вул. Паустовського 32 м. Кривий Ріг, на закритій території, де розміщено ряд колективних гаражів та сараїв, збудованих в 1960-1970 роках для жителів багатоквартирних будинків. На земельній ділянці площею 0,00781 га. розташовані 3 гаражні бокси, які перебувають в завершальній стадії будівництва. Будівництво веде ОСОБА_8 . Поряд із земельною ділянкою, на якій розміщено гаражні бокси, на відстані 0,8 м. проходить лінія електропередач потужністю 0,4 квт. Правоустановлюючі документи на користування земельною ділянкою не оформлено, використовується ОСОБА_8 за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу її у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Таким чином ОСОБА_8 самовільно займає земельну ділянку площею 0,00781 га., для будівництва гаражних боксів в охоронній зоні лінії електропередач 0,4квт.;

- акт-заборону №1 від 04.06.2021 з ескізом до нього, складений представником енергопідприємства ОСОБА_10 , яким ОСОБА_8 заборонено виконання будівельнро-монтажних і земельних робіт на ділянці лінії електропередачі ПЛ-04 кв ТП-727 А-3, оп.№15,16,17,18. Причина заборони: за порушення Правил охорони електичних мереж та Умов проведення робіт в охоронній зоні ПЛ та відсутності дозволу на виконання робіт в охоронній зоні ПЛ;

- наказ від 01.03.2021 за № 4-2282/15-21-СГ, згідно якого Головним Управлінням Держгеокадастру відмовлено ОСОБА_8 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування із цільовим призначенням: для будівництва індивідуальних гаражів.

Разом із цим, матеріали справи не містять документації стосовно кадастрового номеру або інші ідентифікуючи ознаки самовільно зайнятої земельної ділянки, її належність, місце розташування. Не зазначено у відповідності з якими нормативними документами зазначену земельну ділянку слід вважати охоронною зоною. Суд у вироку посилається лише на нормативні документи, якими встановлюються норми віддалення по обидві сторони лінії від крайніх проводів, в залежності від напруги повітряних ліній. При цьому, дані про напругу ліній електричних мереж, що проходять повз конструкцію, зведення якої інкримінується ОСОБА_8 , не встановлені належними документами.

За цих умов, вважати встановленими й обставини вчинення ОСОБА_8 зазначеного злочину та, відповідно, й доведеною його вину, колегія суддів не може та приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено неповноту судового розгляду, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою скасування судового рішення є неповнота судового розгляду.

Статтею 410 КПК України встановлено, що неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Згідно зі ст. 412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Наведені порушення у сукупності колегія суддів вважає такими, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

За таких обставин вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

При новому розгляді суду першої інстанції з урахуванням вимог кримінального процесуального закону необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, виключити суперечності та прийняти законне й обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та прокурора задовольнити частково.

Вирок Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 вересня 2025 року стосовно ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді