Провадження № 1-кп/643/211/26
Справа № 643/1913/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2026

Салтіський районний суд міста Харкова в складі :

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001844 від 11.12.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який офіційно не працевлаштований, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 10.12.2021 приблизно о 22:00 (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено) керував технічно справним автомобілем «ЗАЗ-DAEWOO», р.н. НОМЕР_1 та рухався по проспекту Льва Ландау в місті Харкові зі сторони проспекту Ювілейного в напрямку вулиці Івана Камишева.

Під час виникнення небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_8 , який перетинав проїжджу частину проспекту Льва Ландау напроти будинку №241a/1, зліва направо відносно напрямку руху автомобілю «ЗА3-DAEWOO», р.н. НОМЕР_2 , водій ОСОБА_7 , діючи необережно, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, а продовжив рух, чим порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з яким: «п. 12.3 - У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний був виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу», та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Внаслідок дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи внаслідок ДТП ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми живота у вигляді розриву печінки по між дольовій борозні та розриву брижі тонкого кишківника, що ускладнилося внутрішньо-черевною кровотечею, а також відкритий уламковий перелом верхньої третини діафізів великогомілкової та малогомілкової кісток правої гомілки.

Згідно з висновком комплексної судової експертизи матеріалів, засобів звукозапису, відеозапису та автотехнічної експертизи у даній дорожній обстановці водій автомобілю «ЗАЗ-DAEWOO» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору, перебувають в причинному зв?язку з виникненням даної дорожньо - транспортної події.

Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_7 виразилися в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ-DAEWOO» р.н. НОМЕР_2 , діючи необережно, під час виникнення для нього небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_8 , який перетинав проїжджу частину проспекту Льва Ландау напроти будинку N? 241a/1, зліва направо, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, а продовжив рух, в зв`язку з чим скоїв наїзд на пішохода, чим порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, що призвело до спричинення потерпілому ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень.

Cвоїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правила безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження.

В судовому засіданні ОСОБА_7 визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкриміновано за ч. 2 ст. 286 КК України, повністю. Пояснив, що 10.12.2021 приблизно о 22 годині по вул. Льва Ландау, 242 (від пр. Ювілейного по вул. Івана Камишева) керував автомобілем «ЗА3-DAEWOO», р.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 . Біля заправки їхав по крайній правій смузі зі швидкістю 45-50 км/годину. Дорога була мокра, шестиполосна, три полоси в одному напрямку, три - в іншому. Не помітив пішохода, який переходив дорогу зліва направо та скоїв ДТП. Викликали з Воронцовою швидку та поліцію. Наїзд відбувся біля бордюра праворуч. Обвинувачений зазначив, що гальмував не різко, щоб пішохід не впав під колеса. Освітлення в тому місці не було, його засліпила автівка, яка виїздила з заправки. Пішохода побачив за 5-7 метрів до зіткнення. На наступний день після пригоди обвинувачений поїхав до лікарні до потерпілого, хотів дізнатися в якому він стані, проте інформацію про потерпілого йому не надали. Обвинувачений зазначив, що кається, вибачається, зреагувати не зміг. Повідомив, що сам надав відео з відеореєстратора. Обвинувачений підтвердив, що не пропонував допомогу потерпілій. Заявлений потерпілою позов визнав частково в сумі 120 000 грн.

Потерпіла ОСОБА_4 , яка є матір`ю ОСОБА_8 , в судовому засіданні пояснила, що 10.12.2021 син пішов біля 20 години, додому не повернувся в цей та на наступний день. 11.12.2021 потерпілій подзвонили та повідомили, що син в реанімації в 4-й лікарні, його збила машина. Син півтора місяці був в лікарні, не вставав, був з гіпсом. Потерпіла кормила сина з трубочки, купила апарат на ногу, кожен день робили перев`язки, купувала ліки за списками. Син під час ДТП пошкодив внутрішні органи, вдарився головою. Потерпіла розмовляла з дружиною обвинуваченого, яка сказала, що вони будуть чекати суду і потерпіла буде платити за машину. 12 або 15 січня 2022 року сина виписали додому, тиждень був вдома. Почалася війна, потрібно було міняти гіпс. Водій відвіз у 18-ту лікарню, де він перебував до 22.02.2024, півроку перебував у гіпсі, положили у лікарню, оскільки накопичувалася рідина, ставили крапельниці по 2500 грн. Потім син влаштувався на роботу, прийшов з суток, погано почувався, викликав швидку, яка відвезла його до лікарні, де він помер внаслідок інсульту. Син нічого не розповідав потерпілій про ДТП. Обвинувачений не зв`язувався ні з нею, ні з сином, з лікуванням не допомагав. Потерпіла повідомила, що стан її здоров`я погіршився після ДТП. Потерпіла повідомила, що син випивав спиртні напої, у день ДТП вона бачила його тверезим.

Крім того, потерпіла подала до суду позов про відшкодування шкоди в сумі, який у судовому засіданні підтримала та просила задовольнити.

Представник потерпілої - адвокат ОСОБА_4 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Показаннями свідка ОСОБА_9 наданими у судовому засіданні, що 10.12.2021 о 22 годині вона їхала в автомобілі з ОСОБА_7 , поряд з водієм. Швидкість руху була приблизно 40 км/годину. Їхали від перехрестя пр. Ювілейного - пр. Льва Ландау в бік вул. Івана Камишева в правій крайній смузі. Із заправки виїжджала машина, пропустила їх, проїхали повз машину, побачили тінь, яка йшла ліворуч, пройшла три полоси в напрямку руху зустрічних машин і дві полоси їх руху. Була погана погода, дорога була чорна. Було погане освітлення, ліхтарі горіли через один. Людину побачили вже перед зіткненням, перед бампером. Після зіткнення пішохід впав на лобове скло, полетів через кришу. Лобове скло полетіло на неї, свідок закрила обличчя. Свідок повідомила, що у неї склалося враження, що пішохід завмер на їх полосі. Вони зупинилися, вийшли з машини, подивилися на пішохода, викликали швидку та поліцію. Свідок повідомила, що пішохода побачили майже на 2 м до автомобіля, можливості зупинитися у обвинуваченого не було. Праворуч був бордюр, їхати було нікуди, як буде діяти людина не знали. ОСОБА_7 алкоголь не вживав. Потерпілого не бачили. ОСОБА_7 від дороги нічого не відволікало. Свідок підтвердила, що спілкувалася з потерпілою, яка запитувала: «Як будемо далі лікувати мого сина?», на що свідок відповіла, що вирішувати будемо у суді та скоріш за все ремонт автомобіля будуть здійснювати потерпілі. Свідку нічого не відомо про спілкування ОСОБА_7 з потерпілою.

Також вина обвинуваченого підтверджується таким доказами:

- рапортом слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області (т. 2 а.с. 9);

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.12.2021 зі схемою (т. 2 а.с. 14-21) та фототаблицею (т. 2 а.с.26-35);

- актом огляду та затримання транспортного засобу (т. 2 а.с.25);

- протоколом огляду відеозапису від 13.12.2021, відповідно до якого у приміщенні кабінету №18 відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області був оглянутий відеофайл з флеш-носію «Apacer 64GB RIOO» під назвою: «EMER24-018673», на якому зафіксовано момент наїзду автомобіля на пішохода (т. 2 а.с. 39-42);

- відеофайлом з флеш-носію «Apacer 64GB RIOO» під назвою: « НОМЕР_3 », який був переглянутий у судовому засіданні, та де зафіксовано момент зіткнення автомобіля «ЗА3-DAEWOO» р.н. НОМЕР_2 з пішоходом ОСОБА_8 (т. 2 а.с.38а);

- листом КНП ХОР «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» № 01-27/13 від 19.01.2022, відповідно до якого 10.12.2021 о 22 год 07 хв до служби «103» надійшов виклик з номеру телефону НОМЕР_4 , з приводу ДТП за адресою: м. Харків, пр. Льва Ландау, 239, до ОСОБА_8 (т. 2 а.с.57);

- листом УОАЗОР ГУНП в Харківській області від 17.01.2022 №154/119-25/01-2022, відповідно до якого 10.12.2021 близько 22:00 щодо ДТП, наїзду автомобілем «ЗА3-DAEWOO» р.н. НОМЕР_2 на пішохода в районі б. 241а/1 пр пр. Льва Ландау в м. Харкові надходило повідомлення о 22:06 з номеру НОМЕР_5 від громадянина, який представився як ОСОБА_7 , адреса проживання: АДРЕСА_1 (т. 2 а.с.59);

- висновком експерта №12-14/57-А/22 від 01.02.2022, відповідно до якого судово-медичною експертизою встановлено, що у ОСОБА_8 , 46 років, має місце важка тупа сукупна травма, яка включає в себе: закриту тупу щелепно-лицьову травму у вигляді забитої рани білявушної ділянки зліва та травматичної екстракції коронкової частини 11,21,22,23 зубів верхньої щелепи, що належать до категорії легких тілесних ушкоджень; закриту тупу травму живота у вигляді розриву печінка по міждольовій борозні та розриву брижі тонкого кишківника, що ускладнилося внутрішньо-черевною кровотечею (600 мл) , що належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень; травму нижніх кінцівок у вигляді відкритого уламкового перелому верхньої третини діафізів великогомілкової та малогомілкової кісток правої гомілки, що належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень; забиту рану нижньої третини лівої гомілки, що належить до категорії легких тілесних ушкоджень. За механізмом: вищевказані ушкодження утворилися в єдиний короткий проміжок часу від ударної травматичної дії тупого твердого предмета(предметів), індивідуальні особливості травматичної поверхні якого (яких) в ушкодженнях не відобразилися. При цьому характер ушкоджень не виключає можливості утворення їх в умовах дорожньо-транспортної події 10.12.2021, при зіткненні рухомого транспортного засобу із пішоходом (т. 2 а.с. 69-70);

- протоколом огляду місця події від 30.11.2023 зі схемою (т. 2 а.с. 98-101);

- висновком експерта №КСЕ-19/121-23/24766 від 08.01.2024 з додатками, відповідно до якого у відеозаписі дорожньо-транспортної пригоди від 10.12.2021, що зафіксований у відеофонограмі «EMER24-018673.МР4», зафіксований на карті пам`яті «Apacer 64GB», ознак монтування не виявлено. Місце наїзду автомобіля «ЗА3-DAEWOO» р.н. НОМЕР_2 на пішохода перебувало на відстані 3,5 м від правого краю проїзної частини, перед початком осипу пластику, відображеного під №5 на схемі місця ДТП, якщо рухатися у напрямку вул. І. Камишева. Середня швидкість руху автомобіля дорівнювала 48 км/год. У даній дорожній обстановці водій автомобіля «ЗА3-DAEWOO» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_7 повинен був діяти згідно з вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху. ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти виникненню події виконанням вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху. У діях водія автомобіля «ЗА3-DAEWOO» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_7 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, які перебували з технічної точки зору, у причинному зв`язку з подією даної ДТП. (т. 2 а.с. 104-117);

- висновком експерта №109 за результатами проведення судової автотехнічної експертизи від 19.02.2024 з фототаблицею, в якому зазначено, що на момент експертного огляду гальмова система автомобіля«ЗА3-DAEWOO» р.н. НОМЕР_2 знаходилася в технічно несправному, але в працездатному стані. Технічно несправний стан гальмової системи автомобіля «ЗА3-DAEWOO» р.н. НОМЕР_2 полягає у пошкодженні гальмового барабану гальмового механізму заднього лівого колеса. Дане пошкодження утворилося після дорожньо-транспортної пригоди. До моменту виникнення дорожньо-транспортної пригоди робоча гальмова система автомобіля «ЗА3-DAEWOO» р.н. НОМЕР_2 знаходилася в працездатному стані. На момент експертного огляду та до дорожньо- транспортної пригоди рульове керування автомобіля «ЗА3-DAEWOO» р.н. НОМЕР_2 виконувало свої функції та знаходилось в працездатному стані. На момент експертного огляду ходова частина автомобіля «ЗА3-DAEWOO» р.н. НОМЕР_2 знаходилася в технічно несправному та непрацездатному стані. Технічно несправний стан ходової частини автомобіля «ЗА3-DAEWOO» р.н. НОМЕР_2 полягає у пошкодженні передніх та задніх коліс, яке виникло після дорожньо-транспортної пригоди. До дорожньо-транспортної пригоди ходова частина автомобіля «ЗА3-DAEWOO» р.н. НОМЕР_2 виконувала свої функції та знаходилася в працездатному стані (т. 2 а.с.104-137);

- висновком експерта від 12.02.2024 №08-28/2024, відповідно до якого смерть ОСОБА_8 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 поза зв`язком із травмою, яка мала місце у ОСОБА_8 10.12.2021 і є результатом хронічного захворювання печінки та розвитку його ускладнень (т. 2 а.с.160-165).

Суд, виходячи з принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними доказів, передбачених ст. 22 КПК України, прийняв відмову сторони обвинувачення від допиту у судовому засіданні свідка обвинувачення ОСОБА_11 та відмову сторони захисту від допиту свідка захисту ОСОБА_11 (свідок заявлений як свідок сторони захисту після відмови сторони обвинувачення від його допиту).

Судом виключено як недопустимі докази протоколи допиту свідка ОСОБА_8 (т. 2 а.с.61-62) та потерпілого ОСОБА_8 (т. 2 а.с.61-64), надані стороною обвинувачення для дослідження у судовому засіданні, оскільки ОСОБА_8 не був безпосередньо допитаний у судовому засіданні. Верховний Суд у своїх постановах неодноразово виснував, що суд може обґрунтовувати свої висновки на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України (постанова Верховного Суду від 01.03.2023 по справі №628/1284/20, постанова Верховного Суду від 22.10.2021 по справі № 487/5684/19, постанові Верховного Суду від 22.10.2021 по справі № 487/5684/19).

При викладених обставинах, судом встановлено, що мало місце діяння, у вчиненні якого ОСОБА_7 обвинувачується, це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Обвинувачений винен у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за його вчинення.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відноситься до тяжких злочинів (ч.2 ст.286 КК України).

Дослідженням даних про обвинуваченого встановлено, що він на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодружений, раніше не судимий, офіційно не працевлаштований.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує, що у обвинуваченого ОСОБА_7 алкогольного та наркотичного ознак сп`яніння не виявлено, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 2686 від 11.12.2021 (т. 2 а.с. 24).

Крім того, суд враховує поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, який вжив всіх дій для усунення наслідків скоєного: одразу викликав швидку та поліцію, надав органам досудового розслідування запис з відеореєстратора, що свідчить про сприяння правоохоронним органам у розслідуванні події. Разом з тим, під час дорожньо-транспортної пригоди, яка стала підставою для притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого, пішохід ОСОБА_8 переходив проїжджу частину у місці, не пристосованому для переходу пішоходами, перебував у стані алкогольного сп`яніння відповідно до довідки на а.с.55 т. 2.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, обставини вчинення кримінального правопорушення, його поведінку після вчинення злочину, його відношення до скоєного, а також конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, та вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на певний строк та у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене правопорушення.

Враховуючи, що покарання відповідно до ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без відбування покарання та ізоляції від суспільства, та відповідно до ст. 75 КК України звільняє обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

У кримінальному провадженні потерпілою заявлено позов про відшкодування моральної шкоди у сумі 1 000 000 грн. В обґрунтування позову потерпіла зазначила, що ОСОБА_7 здійснив наїзд на її сина ОСОБА_8 , який був доставлений до КНП «МКЛШНМД» ХМР. Після тривалого лікування син помер. Потерпіла зазначає, що своїми протиправними діями ОСОБА_7 завдав шкоду її моральному здоров`ю, її намаганнями поновити порушені права, її життя було перенасичене негативними емоціями, переживаннями. Моральної шкоди було завдано тим, що відповідач спочатку визнав, що він ні в чому не винен та допомагати не бажає, що призвело до погіршення здоров`я сина та в подальшому його смерть. Потерпіла позбавлена можливості реалізації її звичок і бажань, витрачання часу на підготовку заяв та позову, відвідування установ органів державної влади, щоб досягти захисту порушених прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

П. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України визначає, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд вважає доведеним завдання потерпілій моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, зміні звичного способу життя, відчуття негативних емоцій та почуттів внаслідок завдання тяжких тілесних ушкоджень близькій людині.

Водночас, визначаючи розмір компенсації моральної шкоди, суд враховує порушення пішоходом ОСОБА_8 Правил дорожнього руху, який переходив проїжджу частину поза межами пішохідного переходу у темну пору доби, перебував при цьому у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, суд враховує відсутність причинно-наслідкового зв`язку між смертю сина потерпілої - ОСОБА_8 та травмами, отриманими ним внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 10.12.2021, що однозначно встановлено дослідженим у судовому засіданні висновком експерта від 12.02.2024 №08-28/2024.

Отже, сума, в яку потерпіла оцінює завдану їй моральну шкоду, має бути зменшена задля відповідності вимогам розумності і справедливості, тому позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в сумі 250 000 грн.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів по кримінальному провадженню відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Питання про скасування арешту майна вирішується судом у відповідності до ч. 4 ст. 174 КК України.

Керуючись ст.ст.2,7,127,128,368-370,371,373,374,376, 392,393,395,532 КПК України,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного за даним вироком покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Покласти на ОСОБА_7 обов`язки відповідно до п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 26 504 гривень 80 копійок.

Скасувати арешт з автомобіля «ЗА3-DAEWOO» р.н. НОМЕР_2 , накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 16 грудня 2021 року, справа №953/23894/21.

Після набрання вироком суду законної сили речовий доказ «ЗА3-DAEWOO» р.н. НОМЕР_2 , переданий на зберігання на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів ЦЗ ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 106, - повернути власнику (законному володільцу).

Речовий доказ флеш-носій «Apacer 64GB RIOO» - зберігати в матеріалах справи.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 компенсацію моральної шкоди в сумі 250 000,00 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1