ЄУН справи: 336/1376/24
Номер провадження: 1-кп/336/467/2025
ВИРОК

іменем України

02 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001958 від 21.11.2023 стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, одруженого, який має вищу освіту, працює на ДП «ЗМБК «Івченко Прогрес», який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2023 року, приблизно о 15 год. 48 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні коридору на третьому поверсі адміністративного корпусу цеху №33, який знаходиться на території ДП «Івченко Прогрес» за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Іванова, 2, будучи в стані сильного душевного хвилювання (значного емоційного напруження), зумовленого систематичним поводженням, що принижує честь і гідність особи, з боку потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому стан сильного душевного хвилювання обмежив можливість обвинуваченого керувати своїми діями та передбачати їх наслідки, діючи з умислом на вбивство потерпілого, що виник раптово, за допомогою невстановленого тупого предмету, умисно наніс ОСОБА_8 не менше 8-ми ударів в область голови, чим спричинив потерпілому наступні тілесні ушкодження: синець та садно на спинці носу; синець навколо лівої очниці; рану на рівні перенісся; 3 рани на чолі зліва; рану на чолі зліва на межі росту волосся; 2 рани у лівій тім`яній області; набряк та садно на рівні правого лобного горба; множинні переломи склепіння та основи черепу; крововиливи під м`якими оболонками великих півкуль мозку, мигдаликів мозочку та стовбура мозку, а також чисельні удари ОСОБА_8 в область тулуба і кінцівок, чим спричинив потерпілому наступні тілесні ушкодження: переривчастий синець на зовнішній поверхні лівого плеча; 2 поверхневі рани на задній поверхні правого передпліччя; переривчастий синець на зовнішній поверхні у нижній третині правого передпліччя; синець та поверхневу рану на тильній поверхні правої кисті.

Від отриманих тілесних ушкоджень, а саме внаслідок відкритої черепно-мозкової травми з множинними переломами кісток склепіння та основи черепу, крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку та набряком головного мозку та шоку, настала смерть ОСОБА_8 .

Обвинувачений свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнавав частково, не погоджуючись із кваліфікацією органом досудового розслідування його діянь. Пояснив, що він завжди відповідально відносився до своєї роботи, за що мав нагороди та підвищення. Проте останнім часом потерпілий ОСОБА_8 , який був його начальником, різко змінив своє ставлення до ОСОБА_6 . Нормальні, дружні, робочі відносини змінилися на неприязнь з боку ОСОБА_8 (приблизно з початку повномасштабної агресії рф), а потім і на агресію з боку потерпілого. Останні два тижні життя обвинуваченого перетворилося у пекло, він не спав ночами, якщо вдавалося заснути, він все одно опинявся думками на роботі. Як пояснив обвинувачений, потерпілий на робочому місці розмовляв з ним з презирством, що особливо відчувалося при розмовах при інших співробітниках: з одними ОСОБА_8 спілкувався в доброму тоні, при спілкуванні зі ОСОБА_6 з відразою, а потім з іншими знову дружелюбно. Потерпілий останній час міг звертатися до обвинуваченого не по імені, а вигуками: «гей», «ти» тощо, проявляючи свою неповагу до нього та використовуючи нецензурну лайку. На оперативці в день вчинення злочину ОСОБА_8 також спілкувався із ним крізь зуби. В умовах ворожих обстрілів та відповідних руйнувань виробництва, об`єм робіт, визначений ОСОБА_8 , був надзвичайним. Однак роботи ці виконувалися. Незважаючи на це, ОСОБА_8 знову висунув претензії до ОСОБА_6 , із словами: «як він набрид, зі своєю родиною». Обвинувачений зазначив, що ОСОБА_8 взагалі не цікавило як саме будуть виконуватися роботи та труднощі, пов`язані із їх виконанням. На підприємстві не було прийнято доповідати вище через голову начальника, тому про проблеми щодо виконання розпоряджень ОСОБА_8 він вищому керівництву не доповідав, знаючи про негативні результати звернення на прикладі ОСОБА_9 (звільнився з підприємства). Але він домовився керівником іншого підрозділу ОСОБА_10 , щоб той його перевів до себе, проте для переводу потрібна була згода ОСОБА_8 , проти чого той був категорично проти, зазначаючи, що він може лише звільнитися із підприємств взагалі. Наразі обвинувачений розуміє, що можливо краще було звільнитися, але тоді він вважав, що під час військових дій він потрібний родині як працевлаштований, уважав, що морально міг пережити таке відношення.

На оперативці знову поставилося питання, що ОСОБА_6 недобросовісно виконує свої обов`язки, після завершення оперативки ОСОБА_11 назвав його «улюбленою дружиною», що вивело обвинуваченого з себе. До таких слів обвинувачений не відносився як до жарту, та вирішив саме в цей день поспілкуватися з ОСОБА_8 щодо причин такого відношення, зокрема прийняв для себе рішення навіть звільнитися з підприємства. Він піднявся до ОСОБА_8 у кабінет, де застав останнього. На питання обвинуваченого: «Що ви домагаєтеся таким відношенням до мене?», ОСОБА_12 зі словами: «пішов геть, цуценя», виштовхнув його з кабінету. Стрелько впав, відчув болі у плечі. Що відбулося далі, обвинувачений погано пам`ятає, пам`ятає лише ще один замах ОСОБА_8 , потім він відчув страх, бажання залишити цех як надалі. Він лише пам`ятає як уходив із цеха. Він покинув завод, відчував лихоманку, до нього дійшло усвідомлення, що він побився із начальником. Зателефонував батьку, розповів, що побився із начальником та хоче піти в поліцію про це розповісти. Батько сказав, щоб він йшов до поліції разом з адвокатом та надав номер телефона. Дочекавшись адвокатів, вони поїхали в поліцію. В цей час зателефонував батько та сказав, що ОСОБА_8 загинув. Як наносив удари ОСОБА_8 не пам`ятає, під час слідчого експерименту показував механізм нанесення ударів зі слів слідчого, чому так вчинив пояснити не може. У тому, що сталося, обвинувачений жалкує, щиро кається у вчиненому.

При цьому сторона захисту наполягала на тому, що дії ОСОБА_6 підлягають перекваліфікації з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 116 КК України.

Потерпілий ОСОБА_13 показав суду, що є двоюрідним братом загиблого. Про смерть брата дізнався із соціального мереж. Його залучили як потерпілого, оскільки інших близьких родичів ОСОБА_8 на території, підконтрольній владі України, не має його дочка мешкає у м. Сімферополі АР Крим, батько також проживає на тимчасово окупованій території, дружина померла. Характеризує загиблого як неконфліктну порядну людину, який усе життя проробив на одному підприємстві від робочого до начальника цеха, робота для нього завжди була на першому місці, алкогольними напоями не зловживав. Похованням брата займалося підприємство, профспілка, потерпілий також був присутній на похованні. Розмов про конфліктні ситуації, про роботу чи приватне життя між ними не велося. Причин розлучення загиблого із дружиною не знає, свідку відомо, що останні 5-7 років ОСОБА_8 мешкав один. Покарання обвинуваченому просив призначити на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_9 показав суду, що працював разом з ОСОБА_8 років 40, а з обвинуваченим десь 20. Свідок був у підпорядкуванні ОСОБА_8 , із обвинуваченим мали майже рівнозначні посади в сусідніх групах. ОСОБА_6 характеризує позитивно, як людину, яка прислуховується до порад та працює добре, гарно відноситься до інших. Потерпілого характеризує з негативної сторони. Спочатку у свідка з потерпілим були добрі відносини, ділилися між собою навіть сімейними проблемами. Потім, на тлі особистого, відносини погіршилися. Коли ОСОБА_8 обійняв посаду начальника цеха, став дуже упереджено відноситися до свідка, відшукував причини для конфлікту. Міг прилюдно образити, міг виховувати як дитину, незважаючи на те, що свідок старший за нього на 8 років. Свідок зазначає, що розуміє обвинуваченого, якого ОСОБА_8 довів до такого стану, як доводив свідка. Вважає, що ОСОБА_8 відносився упереджено до всіх співробітників, протиставляючи себе проти всього колективу підприємства. В конфліктних ситуаціях потерпілий міг принижувати, подавляти особистість опонента. Обвинуваченого характеризує з гарного боку, вважає, що той мав майбутнє на підприємстві, його завжди ставили виконувати обов`язки значно вищих посад, зокрема заступника начальника цеха.

Свідок ОСОБА_14 показала, що обіймала посаду інженером-технологом ДП «Івченко Прогрес» з 2003 року. З цього часу приблизно до 2013 року працювала разом з обвинуваченим в одному відділі. З 2013 року ОСОБА_6 обійняв іншу посаду, працював у цеху, проте неодноразово протягом дня вони стикалися із ним по робочим питанням. Відділ знаходився на території цеху, однак вона не підпорядковувалася начальнику цеха ОСОБА_8 , тому між нею та потерпілим не виникало конфліктних ситуацій. Однак потерпілого характеризує з негативного боку був запальний, неврівноважений, піддавався різким змінам настрою. Вона чула, що оперативні наради проходили на підвищених тонах. Він завжди обирав собі «жертву», провокував її та завжди до придирався, «клював» її, поки та не звільниться чи не переведеться на іншу посаду. Як мінімум може назвати трьох таких «жертв»: ОСОБА_9 , ОСОБА_15 (батько обвинуваченого) та сам обвинувачений. Зокрема вона спостерігала те, що ОСОБА_8 забороняв ОСОБА_6 користуватися мобільним телефоном, незважаючи на те, що внаслідок обстрілів на підприємстві були відсутні інші засоби зв`язку, і така заборона негативно впливала на робочі процеси. Потерпілий протиставляв себе проти всього підприємства, вважаючи, що він один працює, а інші є неробами. Також ОСОБА_8 розділив працівників цеху на «улюбленців» та «не улюбленців». ОСОБА_6 характеризує виключно позитивно. Також підтвердила, що раніше між обвинуваченим та потерпілим були гарні робочі відносини. На особисту думку свідка, надалі потерпілий запримітив на посаду начальника ділянки, яку обіймав ОСОБА_6 , іншу особу, тому змінив своє ставлення до обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_16 пояснив суду, що працює з 1982 року на ДП «Івченко Прогрес» у складальному цеху, на тепер він обіймає посаду начальника дільниці загального складання складального цеху. Він працевлаштувався на підприємстві в один день з потерпілим, з яким також раніше навчалися у технікумі. Після працевлаштування вони проживали разом в одній кімнаті в гуртожитку, та ОСОБА_16 був навіть свідком на весіллі ОСОБА_8 . Свідок зазначив, що ОСОБА_8 після призначення на керівну посаду став поводити себе некоректно по відношенню до інших людей, відносився до них зверхньо. Характеризує ОСОБА_8 як злопам`ятну та мстиву людину. Раніше між ОСОБА_8 да ОСОБА_6 були добрі робочі відносини, вважали, що потерпілий готовить ОСОБА_6 як свого наступника на посаді начальника цеху. Надалі відношення з боку потерпілого до ОСОБА_6 змінилося. Через це у цеху обвинуваченого заочі називали «терпілою», «любимою дружиною начальника» тощо. На думку співробітників причиною зміни відношення стало те, що потерпілий приревнував обвинуваченого, оскільки той за своїм фахом та навичками вже був готовий обійняти його посаду. У день вчинення кримінального правопорушення свідок не був присутнім на оперативній нараді, але зі слів інших чув, що ОСОБА_8 докоряв ОСОБА_6 через те, що той «перестрибував через голову начальника». Очевидцем злочину не був.

Свідок ОСОБА_11 показав суду він має дружні відносини із ОСОБА_6 , з яким познайомився на підприємстві, де працює з 2006 року. Характеризує ОСОБА_6 як спокійну, врівноважену людину, технічно грамотного, ерудованого спеціаліста. ОСОБА_8 характеризує як грамотного спеціаліста, однак він мав запальний, непередбачуваний характер, міг прийти у шаленство. Такий характер став у потерпілого після того, як він обійняв посаду начальника цеха. За поясненнями свідка, в кінці робочого дня проводилися оперативні наради, які через ОСОБА_8 перетворювалися у «цирк, хаос, скандал, крики, істерики». Потерпілий вибирав собі жертву, та вся оперативна нарада будувалася на тому, що ця людина погано працює. Як зазначив свідок, таку жертву вони між собою називали «улюбленою дружиною начальника». Частіше за все такою людиною був ОСОБА_6 . ОСОБА_8 висловлювався принизливо, використовуючи образи, дозволяючи навіть нецензурні висловлювання. Причинами такого відношення ОСОБА_8 до ОСОБА_6 свідок визначає те, що обвинувачений відстоював свою точку зору, яка частіше була більш правильною, ніж думка потерпілого. Проте ОСОБА_8 вважав, що його точка зору завжди вірною та розпалював конфлікт, заводячись та переходячи на крик. Іноді потерпілий придирався до підлеглих за надуманими підставами. В день вчинення злочину о 15:30 год. відбулася оперативна нарада, пройшла завжди у бурній обстановці з криками, нервами. Після цього він піднявся наверх до свого кабінету, що розташований навпроти кабінету ОСОБА_8 . Оскільки світла не було, приблизно о 15:45 год. він зайшов до кабінету потерпілого, попрощався із ним та пішов у бік прохідної. Після чого йому зателефонував ОСОБА_17 повідомив про подію, і він повернувся. Свідок підкреслив, що ОСОБА_6 переживав щодо несправедливої критики з боку ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що він є батьком обвинуваченого. Свідок був працевлаштований на тому ж підприємстві з 1978 року, потерпілий ОСОБА_8 з 1983 року. В 1991 році ОСОБА_8 призначили старшим майстром, а свідка змінним майстром. У 1996 потерпілого призначили заступником начальника цех у з виробництва, свідок обійняв посаду старшого майстра. Свідок з потерпілим перебували у дружніх відносинах з 1991 року по 2016 рік, святкували разом дні народження, інші свята тощо. Далі поведінка ОСОБА_8 різко змінилася, він став злобною людиною, неприязність якої була завуалювана строгістю. ОСОБА_8 стало дуже важко щось довести. Свідок був очевидцем, як ОСОБА_8 несправедливо оцінював роботу других, висловлювався нецензурною лайкою, ображаючи співрозмовників прилюдно, зокрема на оперативних нарадах. Більш за всіх діставалося від ОСОБА_8 свідку, обвинуваченому, ОСОБА_16 , ОСОБА_9 . Після таких нарад інші співробітники жартували, що ОСОБА_6 є «улюбленою дружиною» потерпілого. Так сама іноді називали й свідка. ОСОБА_15 також показав суду, що кілька разів потерпілий застосував до нього (свідка) фізичне насильство, двома пальцями тицяючи у район грудної клітини, завдаючи болі. Свідок зауважив, що спочатку ОСОБА_8 добре ставився до ОСОБА_6 , усі думали, що той обійме посаду потерпілого. Проте надалі (з 2021 року) ставлення ОСОБА_8 до обвинуваченого змінилося. ОСОБА_6 неодноразово радився із свідком, як бути у такій ситуації, пояснював, що ОСОБА_8 не дає згоди навіть на переведення до іншого цеху, погрожуючи звільненням. У конфліктних ситуаціях із потерпілим ОСОБА_15 поводився стримано, все носів у собі. Також свідок показав, що обвинувачений скаржився на погіршення зору, болі у голови та звертався до невропатолога у 2022 році.У день події ОСОБА_6 зателефонував свідку, що має бажання піти до поліції, на що ОСОБА_15 порадив сину, щоб той дочекався адвоката та разом пішли до поліції.

Свідок ОСОБА_18 показав суду, що працював разом із обвинуваченим та потерпілими, обіймаючи посаду начальника технічного бюро. В день вчинення злочину він був присутній на вечірній оперативній нараді, яку проводив ОСОБА_8 як начальник цеху. Потерпілий зазначав, що має проводитися роботи з відновлення цеху після обстрілів рф, окремо виділяючи групу під керуванням ОСОБА_6 . Після наради свідок пішов за заступником начальника по технічній частині ОСОБА_19 , щоб уточнити коли буде відновлено електропостачання. Далі свідок піднявся на другий поверх, на своє робоче місце у технічному бюро.. Оскільки не було освітлення, ОСОБА_18 переглядав відео на телефоні. Близько 16:00 год. він почув звук падіння, крик, потім ще раз пролунав крик. Він вийшов з кабінету, прислухався, але більше нічого не було чутно. В коридорі було темно, він підсвічував телефоном. Він вирішив спуститися на перший поверх. Спустившись на перший поверх, він відкрив двері у чоловічу роздягальню із душовою. На порозі роздягальні побачив начальника 3 ділянки ОСОБА_20 і майстра тієї ж ділянки ОСОБА_21 . На його запитання про крики, останні відповіли, що нічого не чули. В цей час зі сходової клітини вийшов ОСОБА_6 , який перебував у збудженому стані, важко дихав. На аналогічне запитання ОСОБА_18 обвинувачений відповів, що це він впав на сходах. Оскільки ОСОБА_6 не мав ознак того, що впав та травмувався, свідок піднявся по сходам. Піднімаючись до 3 поверху він почув хрип. Підсвічуючи телефоном, він побачив як у коридорі, біля дверей до кабінету начальника цеха, лежить на животі ОСОБА_8 , навколо нього розтікалася калюжа крові. Він спустився та попросив ОСОБА_20 та ОСОБА_21 викликати швидку допомогу. ОСОБА_6 також знаходився внизу, сказав, що можете також відразу телефонувати «102», та пішов у бік прохідної. ОСОБА_21 зателефонував до швидкої допомоги та пішов її зустрічати. В цей час свідок з ОСОБА_20 зателефонували керівництву ОСОБА_11 та ОСОБА_19 , однак останніх на підприємстві вже не було й вони повернулися потім. Взявши ліхтар, ОСОБА_18 з ОСОБА_20 піднялися наверх, однак вже хрипів не було чутно, ОСОБА_8 на звернення не реагував. Свідок зауважив, що обвинувачений був у сірій робі, витирав своє обличчя рукавичкою. Свідок пояснив, що раніше відносини між ОСОБА_8 та обвинуваченим були добрі. ОСОБА_8 був задоволений роботою ОСОБА_6 , залишав його виконувати обов`язки заступника начальника цеха. Потім, приблизно за рік-два до вчинення кримінального правопорушення, відносини між ними погіршилися. Потерпілого характеризує як такого, що має запальний характер, як імпульсивного чоловіка, що легко заводився. При цьому ОСОБА_8 не любив, коли хтось відстоює свою точку зору. Свідок чув жарти про «любиму дружину» начальника. В день вчинення злочину оперативна нарада свідку нічим особливими не запам`яталася. Свідок підтвердив, що останні дні ОСОБА_6 відчував себе подавленим, скаржився на претензії з боку ОСОБА_8 , на що свідок пропонував обвинуваченому перейти працювати до його відділу. На думку свідка, вимоги ОСОБА_8 не завжди були обґрунтовані.

Свідок ОСОБА_20 показав, що обіймав посаду начальника дільниці складання вузлів та електроустаткування. 20.11.2023 він був присутній на вечірній оперативній нараді, яка почалася о 15:30 год., нарада зайняла 10-15 хвилин. Оперативку проводив ОСОБА_8 , який тільки-но повернувся з наради від заступника директора підприємства по виробництву. Потерпілий був збуджений, наприкінці оперативки він повідомив, що треба «грузити» людей, особливо це стосується групи 2, тобто групи, якою керує ОСОБА_6 . Після оперативки свідок перевірив чи виключені автомати та пішов до роздягальні. Перевдягнувшись, він разом із ОСОБА_21 на виході з роздягальні зустрівся з ОСОБА_18 , який запитав їх, чи не вони шуміли. Приблизно за хвилину зі сходового майданчику вийшов ОСОБА_6 , який на питання ОСОБА_22 повідомив, що він упав на сходах. Приблизно за пів хвилини ОСОБА_6 пішов до роздягальні, а ОСОБА_23 піднявся по сходам. Через нетривалий час ОСОБА_24 спустився, повідомив, що ОСОБА_6 побив начальника, та наказав викликати швидку допомогу. В цей час ОСОБА_6 вийшов із роздягальні та сказав також зателефонувати «102», та пішов на вихід із цеху. Після цього ОСОБА_17 та ОСОБА_25 побігли наверх, подивилися, що ОСОБА_8 лежав, не подаючи ознак життя. Свідок також показав, що коли були якісь проблеми по роботі, ОСОБА_8 міг нервувати, кричати, говорити, що працює лише він. До ОСОБА_6 потерпілий мав більш упереджене ставлення міг придратися до якоїсь дрібниці. Обвинувачений зазвичай не скаржився свідку на відношення ОСОБА_8 до нього, тільки міг у розмові сказати, що начальник не в дусі, проте говорив це по-доброму, без злоби. Характеризує ОСОБА_6 як товариську особу, з яким не мав конфліктів. Свідок характеризує потерпілого як запальну особу, такою, що заводилася з пів оберту. Особливо потерпілий не міг терпіти коли йому суперечили. ОСОБА_6 же міг довести свою точку зору, чим подобався свідку, проте ОСОБА_8 це не любив. Також свідок зауважив, що до початку повномасштабної агресії рф ОСОБА_26 краще ставився до ОСОБА_6 , зокрема призначав його виконуючим обов`язків заступника начальника цеха по виробництву на час відпустки останнього.

Свідок ОСОБА_21 пояснив, що обіймав посаду майстра дільниці. Приблизно за два місяці до 20.11.2023 приміщення цеху зазнало обстрілу, внаслідок чого не було ні освітлювання, ні опалювання. В 15:30 год. розпочалася оперативна нарада, яка тривала приблизно 5 хвилин, після чого їх відпустили додому. Той день свідок характеризує як важкий, темний, похмурий та холодний, сама атмосфера давила. Всі робітники замерзли, тому, на думку свідка, нарада була дуже коротка. Він пам`ятає, що ОСОБА_8 сказав на нарді зайняти чимось людей, особливо 2 групи (тобто, під керуванням ОСОБА_6 ). Він із ОСОБА_20 перевдягалися та пішли на вихід. На порозі роздягальні їх зустрів ОСОБА_18 , який був чимось схвильований. ОСОБА_18 запитав, чи чули вони шум, та чи ні є вони джерелом цього шуму. Після чого вони вже втрьох вийшли з роздягальні та направилися до сходового майданчику, де зустріли обвинуваченого. ОСОБА_18 піднявся нагору та побачив ОСОБА_8 , що лежав без свідомості. Потім піднявся сам ОСОБА_21 також побачив з відстані потерпілого, який лежав у коридорі третього поверху біля кабінету начальника цеху, та викликав швидку допомогу. Далі дочекалися швидкої допомоги, свідок пішов її зустрічати на транспортну прохідну. Далі приїхала поліція. Свідок також зауважив, що коли ОСОБА_18 наказав в викликати швидку допомогу, ОСОБА_6 сказав, щоб викликали і поліцію. Свідок характеризує ОСОБА_8 як суворого начальника, з яким на особисті теми майже не спілкувався. Той мав звичку практично на всіх кричати. ОСОБА_6 свідок характеризує як грамотного спеціаліста, добру людину, з якої склалися гарні робочі відносини. Стосунки між ОСОБА_8 та обвинуваченим склалися важкі, що свідок обумовлює характером потерпілого. Свого часу й у свідка були важкі взаємини із ОСОБА_8 , який на бажав бачити свідка на посаді майстра. Свідок пояснив, що вислів «любима дружина начальника» іноді звучав після оперативної наради від тих, хто брав у неї участь, відносно до того, кому дісталися на нараді від ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_27 показала, що працює на підприємстві з 1977 року, обіймає посаду табельника, її начальником був ОСОБА_8 . По суті вона виконувала обов`язки і секретаря ОСОБА_8 , і табельника. 20.11.2023, приблизно о 15:30 год., ОСОБА_8 сказав, що б вона не чекала на нього (вони зазвичай разом уходили з роботи до зупинки громадського транспорту), а йшла додому самостійно, оскільки того дня на підприємстві не було світла та опалювання. Вже дома їй зателефонувала ОСОБА_28 та повідомила, що ОСОБА_8 загинув. Потерпілого знала добре, в них склалися гарні робочі стосунки, характеризує його як чесну, справедливу та порядну людину. Вона жодного разу не була свідком того, що б він на когось підвищив голос. Втім, вона не була присутня на оперативних нарадах і не була очевидцем того, що там відбувалося. Показала, що спочатку між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 склалися гарні стосунки, ОСОБА_8 представляв обвинуваченого до нагород, грамот тощо. Одного разу, приблизно за 2-4 місяці до дня вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_6 вимкнув свій мобільний телефон, і вона не могла до нього додзвонитися, про що вона повідомила ОСОБА_8 . Той відповів їй що він не може вплинути на це, оскільки телефон є особистим. Зауважила, що ОСОБА_6 приблизно з цього перестав вітатися із нею та ОСОБА_8 .. ОСОБА_6 не може ніяк охарактеризувати, після того, що сталося він став їй огидний.

Свідок ОСОБА_29 пояснив, що працює на підприємстві з 2011 року на посаді слюсаря-складальника під керуванням ОСОБА_6 . Очевидцем кримінального правопорушення він не був, знаходився дома, коли йому зателефонував його бригадир ОСОБА_30 та повідомив, що майстер убив начальника. Свідок також не був присутнім на оперативних нарадах. Той день пройшов як звичайно. ОСОБА_8 характеризує як вимогливого спеціаліста, який міг накричати на підлеглого, проте свідок вважає, що це нормально. Він ніколи не чув від нього образ. ОСОБА_6 характеризує як нормальну, адекватну людину, яка також є вимогливою як начальник. Характеризує відносини між ОСОБА_8 та обвинуваченим як нормальні робочі, спілкування на підвищених тонах є нормальним на підприємстві. Свідок ніколи не чув про наявність конфликтів між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_31 пояснив, що працював на підприємстві з 1999 року по 25.09.2023. Обіймав посаду майстра ділянки, його безпосереднім начальником був ОСОБА_6 . Із ним склалися добрі робочі відносини. Характеризує його як спокійну, нормальну, адекватну людину. ОСОБА_8 характеризує як запальну людину, який дотримувався принципу «начальник завжди правий» та створював у колективі нервову обстановку. На оперативних нарадах він викликав скандали на рівному місці, переходячи на особистості. Найчастіше від ОСОБА_8 доставалася ОСОБА_6 . Останній іноді скаржився свідку на таку поведінку ОСОБА_8 . На думку свідка таке неупереджене відношення потерпілого до ОСОБА_6 обумовлена бажанням ОСОБА_8 «вижити» обвинуваченого з роботи.

Свідок ОСОБА_32 показав суду, що 20.11.2023 у приміщенні цеху не було світла. День пройшов у розбиранні завалів та впорядкуванні матеріальної частини. О 15:30 год. відбулася оперативна нарада. ОСОБА_8 , на думку свідка, був знервований, однак поводився себе спокійно. Наприкінці наради він сказав, навантажуйте людей, щоб вони були зайняті роботою. Свої відносини з ОСОБА_8 характеризує як нормальні, робочі. ОСОБА_8 був запальною людиною, який міг свої претензії висловлювати емоційно та жорстко. Взаємини між потерпілим та обвинуваченим, що склалися останнім часом, свідок характеризує як напружені. ОСОБА_8 висував ОСОБА_6 , частіше ніж іншим, свої претензії та причіпки. Факти кепкування з боку колективу над ОСОБА_6 через відношення до нього потерпілого свідку не відомі. «Любимою дружиною» могли називати після оперативної наради будь-якого, кому дісталося від ОСОБА_8 . Свідок зазначив, що потерпілий особисто до нього, краще ставився, виділяв його серед інших, що не звільняло його від виконання якихось обов`язків. Зауважив, що ОСОБА_8 також раніше мав добрі відносини із батьком обвинуваченого, проте надалі такі відносини зіпсувалися. Причини цього свідку невідомі. Після наради ОСОБА_32 покинув територію підприємства, свідком кримінального правопорушення він не був.

Свідок ОСОБА_33 пояснив, що з 2006 року обіймає посаду майстра ділянки. В день події усі були на нервах, та зосередилися на наведенні порядку, прибиранні наслідків обстрілу. Світла у приміщенні цеху не було. Вечірня оперативна нарада відбулася також на нервах ОСОБА_8 наголошував на тому, що робітники групи 2 не займалися роботою, а їх керівник ОСОБА_6 не прослідив за цим. Після оперативної наради він приймав душ, коли забіг ОСОБА_21 та запитав номер швидкої допомоги. Що трапилося він не пояснив. Коли свідок вийшов у коридор, побачив ОСОБА_18 та ОСОБА_20 , вони сказали, що на третьому поверсі заходиться начальник цеха у крові. Свідок зателефонував лікарю підприємства, яка повідомила, що вже перебуває за територією підприємства. Хтось додзвонився до швидкої допомоги, він зустрів швидку та вже з ними піднявся на третій поверх. Там було темно, всі підсвічували ліхтариками чи телефонами. Потім приїхала поліція. ОСОБА_8 свідок характеризує як специфічну особу людину настрою, через що передбачити, що саме відбудеться на оперативній нараді було важко. ОСОБА_8 був суворий, запальний, вимогливий, за будь-якого приводу мін нервувати, кричати. Пояснив, що у нелюбимчиках потерпілого був ОСОБА_6 , на другому місці сам свідок. Так, наприклад, у той день усі 3 групи цеху через поважні, вищезгадані причини не займалися своєю основною діяльністю, однак ОСОБА_8 на оперативній нараді висунув свої претензії лише щодо групи під керуванням ОСОБА_6 . Таке відбувалося й у попередні дні. Також свідок зауважив, що раніше відношення з боку ОСОБА_8 до ОСОБА_6 буле добре він його призначав виконуючим обов`язки заступника начальника цеха. Приблизно за 3 роки та події ці взаємини різко погіршилися, причини чого свідку невідомі. Іноді на оперативній нараді ОСОБА_8 міг повідомити, що позбавить премій усіх присутні, після цього з`ясовувалося, що премії був позбавлений лише ОСОБА_6 . Свідок пояснив, що вираз «улюблена дружина» застосовувався між ним ОСОБА_6 в залежності від того, кому дісталася на нараді від ОСОБА_8 . Такий вираз могли почути інші працівники.

Свідок ОСОБА_34 повідомив, що працює на підприємстві з 1981 року, обіймає посаду слюсаря, працює під керівництвом ОСОБА_6 . ОСОБА_34 не був очевидцем події кримінального правопорушення, дізнався про нього лише наступного дня. 20.11.2023 у цеху здійснювалося усунення аварійної ситуації після обстрілу, пожежі - розбір завалів, приведення до ладу устаткування тощо. В 15:30 год. свідок переодягнувся та пішов додому. ОСОБА_8 характеризує як вимогливу людину, яка могла іноді допустити вживання нецезурної лексики. ОСОБА_6 також був вимогливим начальником. Відносини між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 не може охарактеризувати, оскільки на оперативних нарадах він не був присутній, ОСОБА_8 надавав накази ОСОБА_6 , а той вже своїм підлеглим. В той день він чув, як ОСОБА_8 запитував, чому ще не усунуті аварійні наслідки, хоча свідок уважав, що роботи проводилися в нормальному темпі.

Свідок ОСОБА_35 показав суду, що працює на підприємстві з 1997 року. Станом на 20.11.20023 працював під безпосереднім керівництвом ОСОБА_6 , якого характеризує виключно з позитивного боку трудолюбивий, відповідальний, добрий, комунікабельний, мав незапальний характер. Потерпілого також характеризує позитивно. Свідок повідомив, що іноді чув як ОСОБА_8 підвищував голос на ОСОБА_6 . Свідку невідомі факти нецензурних висловлювань з боку ОСОБА_8 . Характер відносин між Потерпілим та ОСОБА_8 свідку невідомий, однак зазначив, що приблизно за рік до події злочину, потерпілий перестав призначати ОСОБА_6 як виконуючого обов`язки заступника начальника цеха. Очевидцем події злочину він не був, залишив територію цеху о 15:30 год. Про кримінальне правопорушення дізнався увечері того ж дня.

Свідок ОСОБА_36 показав, що працює на підприємстві з 1999 року, наразі обіймає посаду начальника бюро технічного контролю цеху № 34. ОСОБА_8 характеризує як грамотного та досвідченого спеціаліста. Проте ОСОБА_8 був запальний, коли спілкувався, не добирав слів, міг висловлюватися на підвищених тонах, використовуючи нецензурну лексику. Хоча свідок і був підлеглим ОСОБА_8 , були прецеденти, що у робочих питаннях той переходив на особистості. Свідок зазначив, що не пам`ятає жодної оперативної наради (які відбувається двічі на день), на яких би не відбувалися конфліктні ситуації. ОСОБА_6 знає з 2011 року, з ним у свідка ніколи не було конфліктних ситуації, всі робочі питання вирішувалися по доброму. Відносини між ОСОБА_8 і ОСОБА_6 були натянутими, що обумовлено різницею у віці, досвіду та характерах. На думку свідка, у ОСОБА_8 до обвинуваченого було необ`єктивне ставлення. Свідок підкреслив, що від ОСОБА_8 діставалося і ОСОБА_6 , і його батьку ОСОБА_15 . На останніх оперативних нарадах свідок не був присутнім, оскільки вже не був співробітником складального цеху.

Свідок ОСОБА_37 пояснив суду, що працює на підприємстві з 1996 року, обіймає посаду бригадирів слюсарів, у оперативних нарадах участі не брав. Зазначив, що поки ОСОБА_8 не став начальником, відносини із ним були гарні. Надалі ОСОБА_8 став упереджено відноситися до свідка. До ОСОБА_6 потерпілий спочатку також ставився добре, призначав його виконуючим обов`язки заступника начальника цеха на час відпустки ОСОБА_11 . Десь за рік-півтора до кримінального правопорушення ставлення ОСОБА_8 до ОСОБА_6 різко змінилося. Свої відносини із ОСОБА_6 свідок характеризує як добрі робочі стосунки, іноді вони також спілкувалися на теми сільського господарства. Свідку відомо, що ОСОБА_8 карав ОСОБА_6 матеріально, неодноразово позбавляв премій, вчиняв моральний вплив. На думку свідка така поведінка ОСОБА_8 обумовлена тим, що він, дорвавшись до посади, став вважати себе, що він «цар і бог». Однак ОСОБА_8 не до всіх так погано ставився, були у нього й любимчики. Очевидцем події кримінального правопорушення ОСОБА_38 не був.

Свідок ОСОБА_19 показав суду, що працює на підприємстві більше 45 років, зараз обіймає посаду заступника начальника цеху з технічної частини. ОСОБА_8 характеризує як особу, яка думала лише про роботу, але характер потерпілий мав не стриманий. ОСОБА_6 характеризує позитивно. Зауважив, що на той час у групі ОСОБА_6 звільнився майстер, тобто обвинувачений добросовісно виконував і свої обов`язки, і обов`язки майстра. До того ж додалися наслідки обстрілу необхідно було робити інвентаризацію. Очевидцем кримінального правопорушення ОСОБА_39 не був, йому зателефонував ОСОБА_18 та повідомив, що ОСОБА_6 , здається, вбив ОСОБА_40 . Свідок повернувся до цеху, по дорозі зателефонував начальнику охорони праці та головному інженеру. По ходу зустрів головного лікаря профілакторію, з нею та іншими оглянули потерпілого, лікар робила штучне дихання. Свідок зауважив, що коли повертався до цеху, мимо нього швидко на вихід пройшов обвинувачений. Також свідок пояснив, що вислів «улюблена дружина» свідок чув від майстрів, які жартували між собою після оперативних нарад.

Свідок ОСОБА_41 показав, що працює на підприємстві з 1999 року, а в цеху слюсарем з 2008. ОСОБА_6 був його начальником, між ними за більше ніж 10 років сумісної праці не було конфліктів. ОСОБА_8 характеризує з поганого боку, вважаючи, що той «не був людиною, а був адміністративним начальником», мав конфліктний характер. Неодноразово від ОСОБА_8 свідок чув претензії щодо роботи все що не робили свідок, ОСОБА_6 та взагалі вся 2 група було погано. Також ОСОБА_8 чіплявся до всяких дрібниць телефон у руках під час зміни, не зважаючи на воєнний стан та обстріли, переживання свідка за дитину, яка йому телефонувала. Адміністративні рішення ОСОБА_8 щодо зняття премій свідок вважає необ`єктивними. ОСОБА_41 в силу своє посади не брав участі в оперативних нарадах, очевидцем кримінального правопорушення не був.

Крім того, вина обвинуваченого у вчиненні злочину за встановлених судом обставин підтверджується такими доказами.

Відповідно до рапорту чергового відділу поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області 20.11.2023 о 15:58 год. зі служби 102 надійшло повідомлення, згідно з яким до швидкої допомоги надійшов виклик з КП «Івченко Прогрес» про те, що побили начальника, він лежить у цеху без свідомості, швидку зустрічають зі сторони транспортної прохідної ОСОБА_42 (т. 1 а.с. 168).

20.11.2023 о 20:33 год. черговою частиною відділу поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області зареєстровано заяву ОСОБА_6 , в якій останній зазначає, що 20.11.2023, приблизно о 15:30 год., між ним та ОСОБА_8 стався конфлікт та бійка, внаслідок проведеної оперативної наради, на які ОСОБА_8 його ображав та чіплявся. Зазначені дії з боку ОСОБА_8 тривали кілька років. ОСОБА_6 готовий співпрацювати із слідством (т. 1 а.с. 169, 170).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 20.11.2023 з ілюстраційними таблицями до нього, було оглянуто приміщення на третьому поверсі чотирьохповерхової будівлі корпусу цеху № 33 ДП «Івченко Прогрес» за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Іванова, 2. Зокрема, на підлозі коридору виявлено труп ОСОБА_8 з тілесними ушкодженнями. В ході огляді місця події були зроблені необхідні змиви, відібрані зразки, виявлені сліди взуття, які було скопійовано, виявлено та вилучено ряд предметів та документів (т. 2 а.с. 14-40).

В судовому засіданні був відтворений відеозапис огляду місця події на DVD-R диску, який є додатком до відповідного протоколу (т. 2 а.с. 41).

Постановою слідчого від 21.11.2023 (т. 1 а.с. 171-175) визнано речовими доказами об`єкти, які були виявлені та вилучені під час огляду місця події, а саме коридору на третьому поверсі чотирьох поверхової будівлі корпусу приміщення цеху №33 ДП «Івченко-Прогрес» за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Іванова, 2. На підлозі в коридорі виявлено труп ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з тілесними ушкодженнями. Під час огляду місця події було виявлено та в подальшому вилучено наступне: змиви з обох кистей рук трупу на марлевий тампон з контролем до нього упаковано до двох окремих паперових конвертів; мікрочастки з рук померлого упаковано до паперового конверту: змив РБК шляхом просякнення з підлоги та контроль до нього, упаковано до паперового конверту (об`єкт № 2); змив нашарування РБК у вигляді крапель та контроль до нього із шпалер, зі стіни, упаковано до паперового конверту (об`єкт № 3); виріз шпалер із зразком ЛФП зі стіни упаковано до паперового конверту (об`єкт №4); чорна сумка з ременем, записник, зв`язка ключів, чохол з окулярами, перепустка ДП «Івченко-Прогрес» (червоного кольору) на анкетні данні ОСОБА_8 , банківські картки, дисконтні картки, блокнот з рукописним текстом, з підлоги коридору, упаковано до картонної коробки (група об`єктів № 5); паспорт громадянина України та пенсійне посвідчення на анкетні дані ОСОБА_8 , разом із грошовими коштами в сумі 580 гривень, упаковано допаперового конверту (група об`єктів №5); мобільний телефон «Redmi» - вимкнений упаковано до паперово конверту (група об`єктів №5); мобільний телефон «Samsung» кнопковий вимкнений упаковано паперового конверту (група об`єктів №5); окуляри на підлозі, в дверному отворі, між приміщенням секретаря начальника, упаковано до паперового конверту (об`єкт № 6); слід низу взуття розмірами близько 28х10 см. поряд зі столом приміщенні кабінету начальника, упаковано до картонної коробки (об`єкт № 7); слід низу взуття розмірами близько 30х11 см (мається маркування, яке читається за умов ОМП як 1445) поряд з приміщенням до туалету, упаковано до картонної коробки (об`єкт № 8); слід низу взуття розмірами близько 20х11 см в приміщенні чоловічого туалету, упаковано до картонної коробки (об`єкт № 9).

Згідно з протоколом затримання 20.11.2023 о 22:11 год. (фактичний час затримання 20.11.2023 о 19:40 год.) ОСОБА_6 в присутності захисників затримано в порядку ст. 208 КПК України. В ході обшуку затриманого вилучено: куртку сірого кольору з помаранчевими вставками з капюшоном; комбінезон синього кольору з написом «Івченко Прогрес» та упаковано до картонної коробки; пару чорних чобіт; футболку сірого кольору; паспорт громадянина України; військовий квиток, витяг з наказу на анкетні дані ОСОБА_6 , лист, пропуск на ДП «Івченко Прогрес» на анкетні дані ОСОБА_6 , дві ручки; фрагменти паперу, кронштейн, пігулки «Валідол»; пару рукавичок («перчаток» - мовою оригіналу), шапку, серветки (т. 1 а.с. 191-193).

Згідно з висновком судово-медичного експерта № 7902 від 20.11.2023 (т. 1 а.с. 181-187) смерть ОСОБА_8 настала від відкритої черепно-мозкової травми з множинними переломами кісток склепіння та основи черепу, крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку. Травма у своєму перебігу супроводжувалася набряком головного мозку та шоком, що у даному випадку стало безпосередньою причиною смерті.

При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 були виявлені наступні ушкодження:

а) на голові та обличчі: синець та садно на спинці носу; синець навколо лівої очниці; рана (№1) на рівні перенісся; 3 рани на чолі зліва (№№ 2,3,4); рана на чолі зліва на межі росту волосся (№5) рана на межі лобної та лівої скроневої кісток (№6); 2 рани у лівій тім`яній області (№№7,8); набряк та садно на рівні правого лобного горба; множинні переломи склепіння та основи черепу; крововиливи під м`якими оболонками великих півкуль мозку, мигдаликів мозочку та стовбура мозку;

б) на кінцівках: переривчастий синець на зовнішній поверхні лівого плеча; 2 поверхневі рани на задній поверхні правого передпліччя; переривчастий синець на зовнішній поверхні у нижній третині правого передпліччя; синець та поверхнева рана на тильній поверхні правої кисті.

Всі перелічені ушкодження утворилися у ОСОБА_8 незадовго до смерті від травматичних дій тупих твердих предметів у дуже короткий проміжок часу, що не дає змоги висловитись щодо послідовності спричинення їх спричинення. Це питання може бути вирішене у ході слідчого експерименту.

Травма голови, що призвела до смерті ОСОБА_8 утворилася від не менше 8-ми травматичних дій тупим (тупими) предметом (предметами) з обмеженою травмуючою поверхнею, що мав (мали) у травмуючій частині циліндричну форму чи заокруглене ребро. Зазначена травма у живих осіб мала б ознаки тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя, у даному випадку перебуває у прямому причинному зв`язку зі смертю. Поверхневі рани правого передпліччя згідно морфологічних характеристик, результатів медико-криміналістичного дослідження утворилися від дії тупого предмета з обмеженою травмуючою поверхнею, індивідуальні особливості котрого в ушкодженнях не відтворилися. У живих осіб такі рани мали б ознаки легких тілесних ушкоджень без розладу здоров`я, у причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_8 не перебувають.

Всі інші ушкодження (переривчастий синець на зовнішній поверхні лівого плеча, переривчастий синець на зовнішній поверхні у нижній третині правого передпліччя, синець та поверхнева рана на тильній поверхні правої кисті утворилися від травматичних дій тупими твердими предметами з великою чи переважаючою тупою поверхнею, у живих осіб мали б ознаки легких тілесних ушкоджень без розладу здоров`я, у причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_8 не перебувають.

Неповні поперечні переломи 2-4-го ребер зліва по передній пахвовій лінії та 2-4-ребер справа по передній пахвовій лінії без ознак крововиливів у м`яких тканинах та пристінковою плеврою згідно морфологічних характеристик, відсутність крововиливів на переломів свідчать про те, що вони утворилися у посмертному чи ранньому посмертно періоді у разі проведення реанімаційних заходів закритий (непрямий) масаж серця.

Об`єктивних судово-медичних даних, що свідчать про заподіяння ушкоджень при ударах руками, обутими ногами, або іншими предметами, при судово-медичній експерти трупа ОСОБА_8 не виявлено.

Колото-зрізаних, різаних, рубаних ран, що мали ранові канали, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 не виявлено».

Під час слідчого експерименту, відеозапис якого відтворений у судовому засіданні, обвинувачений, надав пояснення щодо обставин вчинення кримінального правопорушення (т. 2 а.с. 182-193).

Зокрема обвинувачений зазначив, що о 15:30 год. розпочалася оперативна нарада. На нараді були присутні: потерпілий ОСОБА_8 начальник цеха, ОСОБА_11 заст. начальника цеха по виробництву, ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 та сам ОСОБА_6 . Потерпілий звернув увагу, що обвинувачений погано виконав завдання, що ОСОБА_6 знову ігнорує його, і через обвинуваченого потрібно скорочувати персонал, у тому числі звільняти людей. На цій ноті потерпілий завершив оперативну нараду. Після чого ОСОБА_11 похлопав ОСОБА_6 по плечу й сказав, що обвинувачений продовжує бути любимою дружиною ОСОБА_8 . Надалі обвинувачений пішов до туалет, повернувся до місця, де раніше відбулася нарада, приблизно 5 хвилин намагався заспокоїтися, подумки намагався налаштуватися на розмову з потерпілим. Потім пішов до кабінету начальника цеха ОСОБА_8 . Двері були відкриті, обвинувачений зайшов та запитав потерпілого, чого він хоче від обвинуваченого, чого він домагається. На що ОСОБА_8 відштовхнув обвинуваченого в бік проходу, потім ударив ОСОБА_6 у плече, від чого ОСОБА_6 впав на коліно. Коли обвинувачений підіймався, потерпілий вдарив його ще раз у коліно. Як зазначає обвинувачений, далі він «підлетів» і в розвороті наніс удар ОСОБА_8 , чимось металевим, що підібрав біля стінки. Далі обвинувачений зазначив, що наніс потерпілому від 4 до 10 ударів цим предметом, куди надалі дів цей предмет не знає, та пішов униз до роздягальні. Внизу він зустрів ОСОБА_18 , але не пам`ятає, що той говорив. Наступний момент обвинувачений пам`ятає як стояв біля відритої тумбочки (шафки), взяв сумку та пішов на вихід. Там стояли Чиж та ОСОБА_21 , які говорили, що потрібно викликати швидку, обвинувачений зазначив, щоб викликали ще і поліцію, та пішов у бік прохідної.

За висновками комісійної судово-медичної експертизи № 48к від 09.01.2024 висловитись про можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 , чи збіг з будь-якими характеристиками, згідно показів підозрюваного ОСОБА_6 , отриманих під час проведення слідчого експерименту і допиту за його участю не є можливим, через неконкретні відомості про характеристики травмування. Зважаючи на множинність травматичних впливів, локалізацію тілесних ушкоджень та їх взаємне розташування, невизначений предмет що травмував, слід враховувати, що тілесні ушкодження в травматичних впливів могли як накладатись один на одного так і від одного вплив утворюватися декілька (групи) тілесних ушкоджень (т. 2 а.с. 14-26).

В ході проведення судово-медичної експертизи № 2211п, що розпочата 22.11.2023, при огляді ОСОБА_6 зовні тілесні ушкодження не виявлені; експерту слідчим не надано необхідну медичну документацію щодо травми, отриманої 20.11.2023 (т.1 а.с. 218-219).

Згідно з висновками додаткової судово-медичної експертизи № 105/к від 21.03.2024 (т. 2 а.с. 30-35):

При аналізі магнітно-резонансного дослідження лівого плечового суглобу 23.11.2023р. на ім`я ОСОБА_6 , 1980р.н. лікарем-рентгенологом спеціалістом магніт резонансної томографії консультантом КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» ЗОР, виявлено: травму лівого плечового суглобу у вигляді часткового надриву волокон дистального відділу сухожилка надостного м`язу, локального тенденіту та пошкодження (надриву) клювовидно-плечової та клювовидно-акроміальної зв`язок, що само по собі кваліфікується легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (згідно п.2.3. «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6).

Травма лівого плечового суглобу у гр. ОСОБА_6 утворилася за механізмом тупої травми, тобто від дії тупого(их) предмету(ів).

Висловитися яким знаряддям і яким способом спричинено травму лівого плечового суглобу, за наданими даними, не є можливим.

При аналізі магнітно-резонансного дослідження лівого плечового суглобу лікарем-рентгенологом спеціалістом магнітно-резонансної томографії консультантом КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» ЗОР: «... всі вищевказані зміни відповідають травматичним та відповідають давності травми від 20.11.2023p.».

Виникнення травми лівого плечового суглобу, можливо при будь-якому взаємному розташуванні ОСОБА_6 відносно особи, яка спричинила травму, за умови доступності зони ушкодження для травматичного впливу.

Виходячи з локалізації та характеру даної травми лівого плечового суглобу, комісія вважає, що вона могла утворитися внаслідок не менш одного травматичного впливу тупим предметом в травмовану ділянку. Об`єктивно висловитись про кількість нанесених ударів ОСОБА_6 за наданими даними не є можливим.

Виявлена травма лівого плечового суглобу у гр. ОСОБА_6 розташована ділянці, що є доступною для спричинення власною рукою, або предметом що утримувався власною рукою.

Для визначення можливості утворення травми лівого плечового суглобу з певним механізмом, необхідне надання в розпорядження експерта матеріалів, де зафіксований досліджуваний механізм травмування (протокол слідчого експерименту, допити, пояснення тощо). Можливість визначення обставин та умов травмування ОСОБА_6 до компетенції судово-медичного експерта не належить.

Скарги ОСОБА_6 на біль в ділянці лівого колінного суглобу, обумовлені загостренням раніше наявного у нього і до травми, перенесеної 20.11.2023р. такого хронічного захворювання, як: дегенеративні зміни заднього рогу медіального меніску (дані із аналізу магнітно-резонансної томографії лівого колінного суглобу лікарем-рентгенологом спеціалістом магнітно-резонансної томографії консультантом КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» ЗОР), що згідно п. 4.7. («Правила ...») не повинно враховуватись при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Із висновків експерта № 5529 від 22.12.2023 вбачається, що на дослідження експерту надані речі, вилучені під час обшуку затриманого ОСОБА_6 .

Відповідно до висновків експерта:

- кров від трупа ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0, з супутнім антигеном Н;

-кров від підозрюваного ОСОБА_6 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0;

-в слідах на робочих штанах (за постановою слідчого комбінезон) (об`єкти № 10-12), та парі черевиків (за постановою чоботи) (об`єкти № 14,15), вилучених у затриманого ОСОБА_6 , встановлена наявність крові людини, та виявлені антигени А і Н, що не виключає походження крові від особи (осіб) з групою А з ізогемаглютиніном анти-В, з супутнім антигеном Н, у тому числі від трупа ОСОБА_8 . Неможливо виключити домішку крові особи з групою 0, в тому числі від підозрюваного ОСОБА_6 , за наявності у нього на час того, що відбулося, тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею;

-в слідах на куртці (об`єкт № 4), встановлена наявність крові людини, та виявлені антигени В і Н, що не виключає походження крові від особи (осіб) з групою з ізогемаглютиніном анти-А, з супутнім антигеном Н. Походження крові від трупа ОСОБА_8 виключається. Походження крові від підозрюваного ОСОБА_6 не виключається лише у якості домішки, але з погляду на розміри сліду є малоймовірним;

-на решті предметів, наданих на дослідження, наявність крові не встановлена (т. 1 а.с. 229-233).

Із висновків експерта № 5511 від 15.12.2023 вбачається, що на слідах на светрі (об`єкти № 1-5), футболці (об`єкти № 6-9), штанах (об`єкти № 10-13) та парі туфель - правій (об`єкти № 15, 16) та лівій (об`єкти № 17, 18), що були вилучені при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 , знайдена кров людини та виявлені антигени А і Н з ізогемаглютиніном анти-В в об`єктах № 10, 16, що не виключає її походження від особи (осіб) групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО із супутнім антигеном Н, в тому числі від самого трупа ОСОБА_8 . Домішка крові від підозрюваного ОСОБА_6 не виключається, за наявністю в нього тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечою на момент скоєння злочину (т. 1 а.с. 238-241).

В ході слідчих експериментів, що відбулися 05.02.2024, відеозаписи яких відтворені у судовому засіданні, свідки ОСОБА_46 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 надали пояснення щодо фактичних обставин кримінального правопорушення, які відповідають його показанням в судовому засіданні (т. 2 а.с. 91-96, т. 2 а.с. 187-208).

Згідно із висновком судово-психіатричної експертизи № 17 від 15.01.2024 ОСОБА_6 розладів психічної діяльності не виявляв і не виявляє у теперішній час. У період здійснення інкримінованого йому правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв. Отже, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом у цей час він також може усвідомлювати свої дії та керувати ними (т. 2 а.с. 4-12).

Відповідно до висновків судового експерта-психолога ОСОБА_47 № 13 від 23.04.2025 ОСОБА_6 при скоєнні інкримінованого йому діяння перебував в стані вираженого емоційного напруження (стресу), що може розглядатися як психологічна підстава сильного душевного хвилювання, оскільки зазначений стан суттєво вплинув на свідомість та поведінку підекспертного. Стан сильного душевного хвилювання, в якому перебував ОСОБА_6 під час інкримінованого йому діяння, зумовлено поводженням з боку потерпілого ОСОБА_8 , таким, що принижувало честь і гідність підекспертного та носило системний характер (т. 2 а.с. 119-138).

Допитана в судовому засіданні експерт-психолог ОСОБА_48 підтвердила свої висновки.

Ухвалою суду від 02.06.2025, після допиту усіх свідків, долучення до матеріалів справи та дослідження в судовому засіданні інших процесуальних джерел доказів, у справі призначено амбулаторну судову психолого-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівської філії судових експертиз державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», експертній установі направлені усі матеріали судового провадження (т. 3, а.с. 76-80).

Відповідно до висновків судової експертизи № 1089 (т. 3 а.с. 81-85) на даний час ОСОБА_6 психічним захворюванням недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період інкримінованих йому дій ОСОБА_6 захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

ОСОБА_6 властиві індивідуально-психологічні властивості: комунікабельність, доброзичливість, стресостійкість, емоційна лабільність, задоволення базових потреб, позитивна соціалізація. У ОСОБА_6 не встановлено індивідуально-психологічних особливостей, які могли суттєво впливати на його поведінку під час інкримінованих дій.

ОСОБА_6 в момент інкримінованих дій перебував в стані значного емоційного напруження, що є психологічною підставою для юридичного трактування стану сильного душевного хвилювання. Даний стан обмежив можливість ОСОБА_49 керувати своїми діями та передбачати наслідки власної поведінки у момент інкримінованих дій. Саме поведінка потерпілого спровокувала реакцію-відповідь у ОСОБА_50 на довготривалу психотравмувальну ситуацію.

На питання «які психологічні особливості має процес відтворення підозрюваним ОСОБА_6 обстановки та обставин подій під час слідчого експерименту від 27.12.2023 (за матеріалами відеозапису слідчих дій, проведених за участі підозрюваного ОСОБА_6 )» судовими експертами відповіді не надано, оскільки дане питання відноситься до окремого виду експертизи на комунікативну діяльність.

Колегія суддів зауважує, що вказаний висновок експертів № 1089 має назву «Висновок судово-психіатричного експерта № 1089», однак за своїм змістом, фаховим складом судових експертів є саме висновком комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, проведеної на підставі ухвали суду від 02.06.2025.

Решта досліджених судом доказів або не мають суттєвого значення для кримінального провадження, або ж є процесуальними документами, а також відомостями, що характеризують особу обвинуваченого. Отсанні враховуються судом при призначенні покарання.

Враховуючи вищевикладене суд доходить висновку, що вина обвинуваченого у вчиненому ним діянні, за обставин, викладених у вироку, доведена повністю, що підтверджується його показаннями, показаннями переважної більшості свідків, протоколами слідчих дій, висновками експертів, що не викликають у суду сумнівів у своїй об`єктивності.

Разом з цим, органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з чим колегія судді не погоджується.

Так, ч. 1 ст. 115 КК України, за якою пред`явлене обвинувачення ОСОБА_6 , передбачає відповідальність за умисне вбивство без кваліфікуючих ознак, тобто за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

З об`єктивної сторони даний злочин характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідком, а із суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом) коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає її настання.

Відповідальність за статтею 116 КК України передбачена за умисне вбивство, вчинене в стані сильного душевного хвилювання, зумовленому жорстоким поводженням, або таким, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого.

Суб`єктивна сторона вказаного злочину характеризується не лише умислом, а й таким емоційним станом винного, який під час вчинення вбивства значно знижував його здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними, - сильним душевним хвилюванням, яке раптово виникло, але не само собою, а внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання або тяжкої образи з боку потерпілого. Ці обставини істотно знижують суспільну небезпечність і караність вчиненого діяння, утворюючи привілейований склад умисного вбивства.

Якщо під впливом зазначеної поведінки потерпілого у винного виникають негативні емоції, які призводять до того, що винний раптово частково утрачає контроль над своїми діяннями, оскільки такі емоції суттєво впливають на свідомість (обмежують здатність усвідомлювати значення своїх дій) та поведінку (обмежують здатність керувати своїми діями) і водночас стають визначним мотивом, що породжує прагнення спричинити шкоду потерпілому як реакція на поведінку останнього, і саме в процесі такого сильного душевного хвилювання реалізується умисел на вбивство, то це є підставою для кваліфікації дій винного за ст. 116 КК України.

Як зазначив Верховний Суд України в ухвалі від 22 січня 2015 року у справі № 5-39кс14, стан сильного душевного хвилювання полягає в домінуванні у свідомості особи сильної емоції, що знижує контроль особи над вчинком, певним чином гальмує інтелектуальну діяльність, викликає феномен «звуження» свідомості.

Поведінка особи при сильному душевному хвилюванні регулюється не заздалегідь обміркованою метою, а тим почуттям, що повністю захоплює особистість і викликає імпульсивні, підсвідомі дії.

Неправомірні дії потерпілого становлять обов`язкову умову вбивства у стані сильного душевного хвилювання.

Стан сильного душевного хвилювання це такий стан психіки особи, викликаний поведінкою потерпілого, що раптово виникає і швидко минає, за якого у свідомості особи домінує сильна емоція, що значною мірою знижує її здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними.

На розгляд Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 587/241/18 винесено питання щодо можливості застосування норми закону України про кримінальну відповідальність, передбаченої ст. 116 КК України, у разі встановлення судом, що винний під час вчинення умисного вбивства перебував не у стані фізіологічного афекту, а в іншому емоційному стані. Друга судова палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 05 червня 2023 року дійшла таких висновків.

Стан сильного душевного хвилювання може мати прояв у вигляді фізіологічного афекту, який є психологічним поняттям. Фізіологічний афект може виникнути, зокрема, від одноразового, раптового, неочікуваного безпосереднього сильного впливу зовнішнього фактора. На першій стадії його перебігу внаслідок конкретної ситуації, яку особа суб`єктивно оцінює як надпотужно афектогенну, відбувається раптовий перехід від свідомого психічного стану до звуження свідомості, уявлення обмежуються лише подразником, на який спрямовується рухове збудження, ця підготовча стадія протікає мінімально за часом і майже миттєво настає друга стадія розрядка, афектований вибух. З урахуванням форм поведінки потерпілого, які передбачені у диспозиції ст. 116 КК України, його дії, які викликають такий афект у винного, можуть виражатися у протизаконному насильстві чи тяжкій образі.

Однак, якщо винний зазнавав систематичного знущання з боку потерпілого, то його стан сильного душевного хвилювання може бути викликаний кумулятивним афектом, який є результатом тривалого нагромадження випадків прояву знущання, кожен з яких певним чином впливає на свідомість і волю винного, що призводить до тривалого накопичення емоційного напруження, в результаті чого тиск емоцій поступово посилюються до критичної межі переживання. На підготовчій стадії кумулятивний афект має накопичувальну фазу тривалістю до кількох місяців і навіть років, протягом яких складається психотравмуюча ситуація та зростає афектогенний вплив психотравмуючих чинників як передумова подальшої афективної розрядки, однак під впливом стримувальних установок у винного не виникає миттєва розрядка, а відбувається кумуляція афекту. У наступній стадії афективний вибух може наставати навіть у певних випадках із незначного приводу, який динамізує психічне напруження, що накопичилося, подібно до детонатора. Психологи порівнюють дію такого приводу з «останньою краплею, що переповнила чашу терпіння». Разом із цим, афективний стан виникає раптово для самого суб`єкта умисного вбивства, адже він не очікує, що саме в цей момент він раптом опиниться в певному обмежено контрольованому психічному стані, якому буде складно протистояти (юридично визначається як стан сильного душевного хвилювання), коли настане афективна розрядка. Отже, якщо формування умислу було зумовлено емоційним напруженням, яке переживала особа протягом тривалого часу й воно поступово посилювалося, а, реалізуючи умисел, винувата особа перебувала в афективному стані, який суттєво вплинув на її свідомість і поведінку, то це може бути підставою для кваліфікації її дій за ст. 116 КК України.

Таким чином, фізіологічний та кумулятивний афекти відрізняються тільки за тривалістю перебігу першої фази, а за проявом у фазі розрядки ці афекти повністю ідентичні: емоційно забарвлене звуження свідомості та самоконтролю, бурхливі руйнівні поведінкові реакції тощо. В обох випадках провідною ознакою афекту у фазі розрядки є раптовість її виникнення.

З огляду на формулювання диспозиції ст. 116 КК України, вирішальне значення для визначення сильного душевного хвилювання має саме фаза раптових активних дій, під час якої вчинено умисне вбивство, при цьому перша фаза (довготривала вона чи короткочасна) юридичного значення не має. Таким чином не має значення тривалість першої фази, під час якої виникла причина, а провідного значення набуває лише раптовість (суб`єктивна та об`єктивна несподіваність) самого афектованого вибуху, що повністю відповідає юридичному визначенню сильного душевного хвилювання. Отже, кумулятивний афект, як і фізіологічний, може бути ознакою сильного душевного хвилювання.

Оскільки психіка людини є складним об`єктом для дослідження, а з`ясування емоційного стану має самостійне кримінально-правове значення для встановлення стану сильного душевного хвилювання, яке входить до суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст. 116 КК України, то для дослідження психічної діяльності особи під час вчинення нею кримінального правопорушення, яка взаємообумовлена її емоційно-психологічними особливостями, необхідні спеціальні знання, а тому призначається експертиза. Об`єктом дослідження судової психологічної експертизи є психічно здорові особи та матеріали кримінального провадження. До компетенції експерта при дослідженні емоційного стану особи належить встановлення індивідуально-психологічних особливостей (зокрема таких, які визначають схильність до кумуляції афекту): які психологічні особисті якості та провідні мотиваційні чинники поведінки має обвинувачений та у якому зв`язку вони перебувають з обставинами, що досліджуються у справі, чи могли ці особливості суттєво вплинути на його поведінку під час скоєння ним інкримінованих дій. Водночас експерт встановлює міру здатності обвинуваченого розуміти характер скоєних дій, та їх наслідки; наявності або відсутності в обвинуваченого в момент скоєння протиправних дій емоційного стану, що суттєво вплинув на його свідомість і поведінку. А тому експерт вирішує питання у якому емоційному стані перебував обвинувачений на момент скоєння інкримінованого йому діяння; чи перебував він у стані вираженого емоційного збудження або вираженого емоційного напруження, що може розглядатися як психологічна підстава стану сильного душевного хвилювання; чи перебував обвинувачений на момент скоєння інкримінованих йому дій у стані фізіологічного чи іншого непатологічного афекту як психологічної підстави сильного душевного хвилювання. Психологічна експертиза має врахувати всі обставини справи, зокрема, прояви поведінки обвинувачуваного в момент вчинення інкримінованих діянь, кількість ушкоджень у жертви, наявність тривалого конфлікту з нею і, разом з тим, раптовість самого криміногенного діяння, посилання обвинувачуваного на зміну в усвідомленні ситуації, неповноту осмислення та сприйняття в момент вчинення злочину, висловлювання про неможливість у той час володіти собою, витіснення з пам`яті окремих епізодів вчиненого тощо. Така експертиза необхідна для недопущення помилкового пом`якшення покарання у випадках, коли стану афекту з погляду юридичної психології бути не може.

Також може проводитися психолого-психіатрична експертиза, яка є комплексним дослідженням і включає в себе психологічну експертизу. Психіатрична складова такої експертизи проводиться для того, щоб відмежувати емоційний стан особи від можливого стану патологічного афекту, за якого особа не буде суб`єктом кримінального правопорушення через свою неосудність.

Отже, якщо у висновку судово-психологічної експертизи констатовано відсутність саме фізіологічного афекту, це ще не свідчить про відсутність інших проявів стану сильного душевного хвилювання, яким суд може визнати й інші емоційні стани за умови існування причинно-наслідкового зв`язку між поведінкою потерпілого у визначених диспозицією ст. 116 КК України формах і відповідним емоційним станом винного, який під час вчинення умисного вбивства порушує його психічну діяльність, а саме суттєво впливає на здатність особи повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.

При кваліфікації злочину за ст. 116 КК України суспільно небезпечне діяння особи може бути спровоковане поводженням, що принижує честь і гідність особи, з боку потерпілого.

Поводження, що принижує гідність, з боку потерпілого є одним із передбачених у ст. 116 КК України фактором, що викликає стан сильного душевного хвилювання у винної особи. Пряма заборона такого поводження міститься у ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та актах національного цивільного законодавства (ст.ст. 201, 297 ЦК України).

Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло (рекомендації, викладені у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України віж 27.02.2009 N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

Відповідно до правових позицій Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі "Кобець проти України" N 16437/04, п. 41 із посиланням на рішення у справі "Кудла проти Польщі" (Kudla v. Poland), N 30210/96, п. 92, ECHR 2000-XI, поводження є таким, що принижує гідність, якщо воно має на меті викликати у особи почуття страху, муки і меншовартості, а відтак принизити та зневажити.

На практиці таке поводження може виявлятися як тяжка образа чи акти соціального знущання. Тяжка образа це одноразовий акт глибокого, дуже сильного ураження людської гідності, підриву репутації, приниження честі особи. Вона може бути вчинена будь-яким способом людської поведінки: усно, письмово, чи дією. Тяжка образа може гуртуватися як на неправдивій, так і на правдивій інформації.

Соціальне знущання може полягати в приниженні гідності, образах, зневажливому ставленні до особи, цькуванні. Останнє може мати різні прояви, в тому числі організація відторгнення колективом, бойкоту певної особи.

В ході судового розгляду встановлено, що поводження з боку потерпілого до ОСОБА_6 було таким, що принижувало честь і гідність останнього, продовжувалося тривалий час та мало системний характер.

Так, ОСОБА_8 в силу свого характеру, використовуючи свою посаду начальника цеху, обирав «жертву» серед підлеглих, яку цькував, без достатніх на те підстав обвинувачував у непрофесіоналізмі та недостатній працьовитості, чіпляючись до дрібниць, підвищуючи голос та переходячи на особистості, викликаючи у підлеглій особі-«жертві» почуття мук та меншовартості. Найчастіше протягом приблизно останніх двох років до події кримінального правопорушення, такою жертвою був обвинувачений.

Вказані обставини підтверджуються послідовними в цій частині показаннями обвинуваченого від дня вчинення злочину до стадії судового розгляду кримінального впровадження, показаннями переважної більшості свідків, які в силу своєї посади були присутніми на щоденних оперативних нарадах: ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , а також інших свідків: ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 . Інші допитані в судовому засіданні свідки, крім ОСОБА_27 , також вказували на імпульсивний характер потерпілого.

До показань свідка ОСОБА_27 щодо характеристик обвинуваченого, потерпілого та взаємовідносин між останніми, суд ставиться критично. По-перше, такі свідчення суперечать показанням інших свідків. По-друге, ОСОБА_27 не може вважатися неупередженою, оскільки між нею та потерпілим в силу довготривалих робочих відносин склалися теплі стосунки (з її показань вона фактично виконувала функції секретаря ОСОБА_57 , після роботи вони зазвичай разом прямували до зупинки громадського транспорту, обвинувачений їй огидний через вчинене).

У висновках експерта-психолога № 13 від 23.04.2025 зазначено, що ОСОБА_6 при скоєнні інкримінованого йому діяння перебував в стані вираженого емоційного напруження (стресу), що може розглядатися як психологічна підстава сильного душевного хвилювання, оскільки зазначений стан суттєво вплинув на свідомість та поведінку підекспертного. Стан сильного душевного хвилювання в якому перебував ОСОБА_6 під час інкримінованого йому діяння зумовлено поводженням ОСОБА_8 , що принижувало честь і гідність підекспертного та носило системний характер.

Згідно із висновками судової психолого-психіатричної експертизи № 1089 ОСОБА_6 в момент інкримінованих дій перебував в стані значного емоційного напруження, що є психологічною підставою для юридичного трактування стану сильного душевного хвилювання. Даний стан обмежив можливість ОСОБА_49 керувати своїми діями та передбачати наслідки власної поведінки у момент інкримінованих дій. Саме поведінка потерпілого спровокувала реакцію-відповідь у ОСОБА_50 на довготривалу психотравмувальну ситуацію.

Колегія суддів зауважує, що обвинувачений у судовому засіданні посилався на те, що не пам`ятає конкретні обставини кримінального правопорушення, зазначивши, що після того, як ОСОБА_8 зі словами: «пішов геть, цуценя», виштовхнув його з кабінету, ОСОБА_6 впав, відчув болі у плечі, що відбулося далі погано пам`ятає, пригадує лише ще один замах ОСОБА_8 . Водночас під час слідчого експерименту обвинувачений показував механізм нанесення ударів, приблизно вказав їх кількість, зазначив як саме впав потерпілий тощо. Обвинувачений у судовому засіданні повідомив, що показання під час слідчого експерименту надавав зі слів слідчого, пояснити суду, чому він так робив у присутності захисників, не зміг.

Втім вказані розбіжності у показаннях ОСОБА_6 не можуть бути враховані судом при кваліфікації діянь обвинуваченого, адже судовим експертам для проведення експертного дослідження № 1089 надавалися усі матеріали судового провадження, у тому числі протокол, стенограма та технічний носій інформації, якими зафіксовано слідчий експеримент за участю обвинуваченого.

Прокурор, заперечуючи наявність підстав для кваліфікації діянь обвинуваченого за ст. 116 КК України, посилався на таке. По-перше, дії обвинуваченого не є раптовими після наради минув певний час до того, як обвинувачений пішов до потерпілого з`ясувати причини ставлення останнього до ОСОБА_6 . По-друге, зауваження потерпілого щодо неналежної роботи обвинуваченого є цілком правомірними та обумовлені трудовими відносинами.

З такими аргументами прокурора не можливо погодитися.

Так, щодо першого доводу прокурора, колегія суддів зазначає, що відповідно до вищенаведеної позиції Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 587/241/18, якщо винний зазнавав систематичного знущання з боку потерпілого, то його стан сильного душевного хвилювання може бути викликаний кумулятивним афектом, який є результатом тривалого нагромадження випадків прояву знущання, кожен з яких певним чином впливає на свідомість і волю винного, що призводить до тривалого накопичення емоційного напруження, в результаті чого тиск емоцій поступово посилюються до критичної межі переживання. На підготовчій стадії кумулятивний афект має накопичувальну фазу тривалістю до кількох місяців і навіть років, протягом яких складається психотравмуюча ситуація та зростає афектогенний вплив психотравмуючих чинників як передумова подальшої афективної розрядки, однак під впливом стримувальних установок у винного не виникає миттєва розрядка, а відбувається кумуляція афекту. У наступній стадії афективний вибух може наставати навіть у певних випадках із незначного приводу, який динамізує психічне напруження, що накопичилося, подібно до детонатора. Психологи порівнюють дію такого приводу з «останньою краплею, що переповнила чашу терпіння». Разом із цим, афективний стан виникає раптово для самого суб`єкта умисного вбивства, адже він не очікує, що саме в цей момент він раптом опиниться в певному обмежено контрольованому психічному стані, якому буде складно протистояти (юридично визначається як стан сильного душевного хвилювання), коли настане афективна розрядка.

Отже, афектований стан виникає раптово якраз для обвинуваченого, який не очікує, що саме в цей момент він зненацька опиниться в певному обмежено контрольованому психічному стані, якому буде складно протистояти, коли настане афективна розрядка.

Усупереч аргументів прокурора, зауваження потерпілого щодо неналежної роботи обвинуваченого не були цілком правомірними та обумовленими трудовими відносинами, оскільки судом встановлено, що, ОСОБА_8 в силу свого характеру із використанням своєї вищої посади начальника цеху, обирав жертву серед підлеглих, яку цькував, без достатніх на те підстав обвинувачував у непрофесіоналізмі та недостатній працьовитості, чіпляючись до дрібниць, підвищуючи голос та переходячи на особистості, викликаючи у підлеглій особі (жертві) почуття меншовартості, найчастіше протягом приблизно останніх двох років до події кримінального правопорушення, такою жертвою був обвинувачений, що підтверджено послідовними в цій частині показаннями самого обвинуваченого, показаннями переважної більшості свідків, присутніх на щоденних оперативних нарадах: ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , свідків: ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_55 , ОСОБА_58 , які були обізнані про дані факти, а також низки інших свідків, що вказували на імпульсивний характер потерпілого.

Отже, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ст. 116 КК України як умисне вбивство, вчинене в стані сильного душевного хвилювання, зумовленому поводженням, що принижує честь і гідність особи, за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання суд відповідно до ст. 65 КК України виходить із ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, колегія суддів відносить: з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

При обранні виду і розміру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, проте від протиправних дій обвинуваченого наступила смерть людини, сукупність всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває, має міцні соціальні зв`язки: одружений, має постійне зареєстроване постійне місце проживання, виключно позитивно характеризується за місцем роботи, проживання, садівничим товариством і товариством мисливців та рибалок, членом яких є ОСОБА_6 .

Враховуючи вищенаведені обставини в їх сукупності, на переконання суду, необхідним покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення інших кримінальних правопорушень, є покарання у виді трьох років обмеження волі.

При призначенні покарання колегія суддів не вбачає підстав для застосування положень статті 69 КК України (призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом) та статті 75 КК України (звільнення від відбування покарання з випробуванням), оскільки наявність обставин, що пом`якшують покарання, позитивна характеристика особи обвинуваченого, не може істотно знизити ступень тяжкості вчиненого, внаслідок чого настала смерть людини. Призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України або звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України не досягне своєї мети, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, зокрема, й іншими особами.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі (ч. 7 ст. 72 КК України).

Згідно з ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають: а) один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту; а-1) два дні пробаційного нагляду; б) два дні обмеження волі.

ОСОБА_6 у межах даного кримінального провадження тримався під вартою у період з 20.11.2023 по 22.11.2023 та з 12.12.2023 по 23.05.2024 включно. Цей строк відповідно до ст. 72 КК України підлягає зарахуванню у строк покарання з розрахунку один день тримання під вартою відповідають двом дням обмеження волі.

Крім того, на ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.12.2023 відносно ОСОБА_6 обирався запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України цілодобовий домашній арешт у період з 23.11.2023 по 11.12.2023 включно підлягає зарахуванню у строк покарання з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають двом дням обмеження волі.

Як передбачено ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Враховуючи те, що матеріали кримінального провадження не містять відомостей про внесену заставу, суд наразі не вирішує питання щодо її повернення. Таке питання може бути вирішено після набрання вироком законної сили в порядку ст.ст. 537-539 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати відсутні.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 374, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 116 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

Строк відбування покарання рахувати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк покарання:

- строк його тримання під вартою у період з 20 листопада 2023 року по 22 листопада 2023 року включно та з 12 грудня 2023 року по 23 травня 2024 року включно з розрахунку: один день тримання під вартою відповідає двом дням обмеження волі;

- строк його перебування під цілодобовим домашнім арештом у період з 23 листопада 2023 року по 11 грудня 2023 року включно з розрахунку, що три дні цілодобового домашнього арешту відповідають двом дням обмеження волі.

До набрання вироку законної сили залишити запобіжний захід у виді застави.

Речові докази:

-змиви з обох кистей рук трупу на марлевий тампон з контролем до нього, мікрочастки з рук померлого, змиви РБК, виріз шпалер із зразком ЛФП, що зберігаються у відділі поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області на підставі квитанції № 440 знищити;

-чорну сумку з ременем, записник, зв`язку ключів, чохол з окулярами, банківські картки, дисконтні картки, блокнот з рукописним текстом, паспорт громадянина України та пенсійне посвідчення на анкетні данні ОСОБА_8 , грошові кошти в сумі 580 гривень, мобільний телефон «Redmi», мобільний телефон «Samsung», окуляри, що зберігаються у відділі поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області на підставі квитанції № 440 - передати ОСОБА_59 , знявши з них арешт;

-перепустку ДП «Івченко-Прогрес» на анкетні дані ОСОБА_8 - залишити у матеріалах кримінального провадження;

-одяг трупу ОСОБА_8 : гольф зелений, футболка біла, штани темно-сірі, труси темно- сині, черевики чорні, шкарпетки чорні, який було упаковано до картонної коробки, що зберігаються у відділі поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області на підставі квитанції № 445 знищити;

-куртку сірого кольору з помаранчевими вставками з капюшоном, комбінезон синього кольору з написом «Івченко Прогрес», футболку сірого кольору, витяг з наказу на анкетні дані ОСОБА_6 , лист, перепустку на ДП «Івченко Прогрес» на анкетні дані ОСОБА_6 , дві ручки, фрагменти паперу, кронштейн, пігулки «Валідол», пару рукавичок («перчаток»), шапку, серветки, , що зберігаються у відділі поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області на підставі квитанції № 442, а також куртку чорного кольору, халат синього кольору, рукавички 2 шт., куртка синього кольору, дві пари рукавичок, рушник світло-жовтого кольору, три пари черевиків («ботинок») чорного кольору; туфлі чоловічі сірого кольору; ляпанці чорного кольору, куртку чорного кольору, каску робочу оранжевого кольору, куртку сірого кольору, кофта чорного кольору, штани сірого кольору, штани чорного кольору, футболку сірого кольору, пляшку коньяку «КОБО» об`ємом 0,25 л, записники в кількості 4-х шт., посвідчення ДП «Івченко Прогрес» на ім`я ОСОБА_6 в кількості 4 шт., зв`язку ключів, папку для паперів з паперами, пігулки «Сінузофен», пігулки «Рандеву», мильницю з милом, що зберігаються у відділі поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області на підставі квитанції № 441 повернути ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2