Провадження № 11-кп/824/5714/2025 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

11 листопада 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 на вирок Святошинського районного суду міста Києва від 11 липня 2022 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Святошинського районного суду міста Києва від 11 липня 2022 року обвинуваченого ОСОБА_8 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 121 КК України та виправдано у зв`язку за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у виді тримання під вартою - скасовано, звільнено ОСОБА_8 з-під варти в залі судового засідання.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

На вказаний вирок суду прокурор подавапеляційнускаргу.

Вироком Київського апеляційного суду від 5 березня 2025 року апеляційну скаргу прокурора задоволено частково, вирок Святошинського районного суду м. Києва від 11 липня 2022 року стосовно ОСОБА_8 скасовано. Постановлено новий вирок, яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з дня проголошення вироку.

На підставі ст. 72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 25.09.20 р. по 26.09.20 р., з 07.12.20 р. по 08.12.20 р., з 19.09.21 р. по 11.07.22 р. та з 04.04.24 р. по 04.03.25 р. включно з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі

Не погодившись з вирокомапеляційного суду захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав касаційну скаргу.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 23 вересня2025 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 задоволено частково. Вирок Київського апеляційного суду від 5 березня 2025 року щодо ОСОБА_8 скасовано і призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Одночасно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Висновок касаційного суду щодо необхідності обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою був обумовлений метою запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, зокрема переховуванню ОСОБА_8 від суду, а також виходячи з конкретних обставин кримінального провадження, тяжкості обвинувачення та даних про особу засудженого.

Під час судового розгляду прокурором Київської місцевої прокуратури ОСОБА_6 було подано клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили. Обґрунтовувалось клопотання тим, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 обраний постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23.09.2025 року закінчується 22.11.2025 року, а ризики, що стали підставою для обрання запобіжного заходу, не припинили свого існування.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, раніше засуджувався за вчинення умисних тяжкого та особливо тяжкого злочинів, порушив обов`язки щодо явки до суду, ухилявся від явки до суду та двічі був оголошений в розшук.

Прокурор звертає увагу, що враховуючи тяжкість кримінального правопорушення в якому ОСОБА_8 обвинувачується, стадію судового розгляду кримінального провадження, останній може переховуватись від суду, продовжити злочинну діяльність, здійснити незаконний вплив на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На думку прокурора будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою не може запобігти вказаним ризикам.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор підтримав подане клопотання з наведених у ньому мотивів.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисникОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

В письмових запереченнях на клопотання прокурора захисник ОСОБА_7 просить відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Колегія суддів, заслухавши думки учасників судового засідання, дослідивши доводи клопотання, вважає, що клопотання прокурора слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до постанови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 23 вересня 2025 року ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

В даній постанові Верховний Суд зазначив, що рішення апеляційного суду про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу до вступу вироком законної сили, тобто до ухвалення кінцевого рішення судом апеляційної інстанції є неприйнятним, оскільки продовження дії запобіжного заходу не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання від семи до десяти років позбавлення волі, обвинувачений не працює, а відтак не має постійного джерела доходів,соціальні зв`язки обвинуваченого не є достатньо міцними, оскільки він не одружений, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Вказане свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від суду.

Крім того, обвинувачений раніше судимий, не має постійного джерела доходів, що вказує на існування ризику продовження злочинної діяльності, а саме вчинення іншого кримінального правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що серйозність пред`явленого обвинувачення, відповідно до п. 81 рішення ЄСПЛ у справі від 26 липня 2001 року «Ілійков проти Болгарії» (справа №33977/97) є тим фактором, який надає можливість продовжити строк тримання під вартою, оскільки це є один із аспектів при оцінюванні загрози ухилення від слідства чи продовження заняття злочинною діяльністю.

З урахуванням викладеного, особи обвинуваченого, обставин вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Наведені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , не гарантують запобігання встановленим ризикам без продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За таких обставин, з врахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_8 , його віку та стану здоров`я, тяжкості інкримінованого йому діяння, встановлених апеляційним судом ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою доцільно продовжити на 60 діб, з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_8 під час розгляду кримінального провадження і запобігання уникнення правосуддя, що буде виправданим та доцільним у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 183, 194, 197, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Суддя Суддя