ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/2466/24
Номер провадження: 11-кп/819/558/25
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю

прокурора: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000566 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 з доповненнями на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 16 жовтня 2025 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16 жовтня 2025 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 до 12 грудня 2025 року включно.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Херсонського міського суду від 16.10.2025 року у зв`язку із порушенням належної правової процедури при постановленні ухвали і як наслідок порушення судом прав людини.

На обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що

16.10.2025 року ні в судовому засіданні ні у наступні дні копія ухвали про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому вручена не була.

Згідно з ч. 5 ст. 196 КПК копія ухвали про обрання запобіжного заходу негайно вручається обвинуваченому.

З посиланням на рішення Конституційного Суду України № 4-р/2022, № 7-р/2024 ст. 29 Конституції України зазначає, що особу не можна тримати під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду.

У зв`язку з прийняттям нової ухвали від 16.10.2025 року попередня ухвала від 04.09.2025 року про продовження строку тримання під вартою втратила свою силу. Стверджує, що суд порушив ст. 2 КПК України , не дотримався належної правової процедури, не прийняв і не ухвали вмотивоване судове рішення про продовження строку тримання під вартою. Наслідками порушення законодавчих приписів судом стало порушення прав людини, право знати підстави продовження строку тримання під вартою, право на отримання копії судового рішення, право на оскарження судового рішення, право на дотримання судом належної правової процедури, що полягає у тому, що суд має діяти виключно до приписів Конституції України , законів України.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 зазначає, що 20.10.2025 року Херсонський міський суд проголосив повний текст ухвали від 20.10.2025 року про продовження строку тримання під вартою. Але у зв`язку з неякісним зв`язком під час відеоконференції не було чутно ні підстав ні мотивів з яких суд продовжив строк тримання під вартою.

Вказує на те, що ч. 3 ст. 331 КПК України на суд покладено обов`язок вручити обвинуваченому копію ухвали про продовження строку тримання під вартою, однак повний текст ухвали йому до теперішнього часу не вручено, чим порушено його право на апеляційне оскарження ухвали.

Апеляційний суд не здійснює жодного судового контролю за судом першої інстанції щодо дотримання розумних строків як розгляду справ так і тримання осіб під вартою.

Позиції учасників.

Обвинувачений ОСОБА_8 та адвокат ОСОБА_7 підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційних вимог обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, які надійшли із суду першої інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви Суду.

Частиною 1 ст. 404 КПК визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст. 422-1 КПК України передбачено порядок перевірки ухвал суду про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вбачається, що на розгляді Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000566 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Прокурор подав клопотання, в якому необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 строком на два місяці (60 днів) без визначення розміру застави, обґрунтував тим, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України та продовженням існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.10.2025 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 до 12 грудня 2025 року включно.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків , передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та запобігання здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. При розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою суд має перевірити чи не зменшилися на цій стадії судового розгляду встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Суд, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, фактично врахував як видно, не тільки тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у скоєнні інкримінованого злочину, а й обставини, передбачені ст. 178 КПК України, соціальні зв`язки обвинуваченого, сукупність відомостей про особу обвинуваченого, що в цілому і стало підставою для висновку про продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК на цій стадії судового розгляду.

Суд першої інстанції, зважаючи на те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України , а саме особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, враховуючи приписи ч. 6 ст. 176, ст.177, 178, 183, 331 КПК України дійшов вмотивованого висновку про наявність підстав для продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на час постановлення оскаржуваної ухвали, і що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою на цій стадії судового провадження застосований бути не може.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не наводить доводів на спростування висновків суду про продовження існування зазначених в ухвалі ризиків та наявності підстав для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений наводить доводи про те, що він утримується під вартою без вмотивованого судового рішення .

Як видно із матеріалів провадження, які надійшли із суду, в судовому засіданні 16.10.2025 року було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого і оголошено резолютивну частину ухвали, якою продовжено ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 12 грудня 2025 року включно та було зазначено, що повний текст ухвали буде оголошено 20.10.2025 року.

20 жовтня 2025 року у присутності ОСОБА_8 судом було оголошено повний текст ухвали від 16.10.2025 року.

Цього ж дня 20.10.2025 року обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу.

В оскаржуваній ухвалі від 20.10.2025 року , продовжуючи строк тримання обвинуваченого під вартою, суд навів мотиви та висновки, на підставі яких він ухвалив таке рішення, виконав вимоги процесуального закону щодо обґрунтовування свого рішення, отже посилання обвинуваченого щодо недотримання вимог кримінального процесуального закону щодо вмотивованості судового рішення не є прийнятними.

В той же час особливості проголошення судових рішень визначено ст.376 КПК України.

Згідно ч. 2ст.376 КПК України, якщо складання судового рішення у формі ухвали вимагає значного часу, суд має право обмежитися складанням і оголошенням його резолютивної частини, яку підписують всі судді. Повний текст ухвали повинен бути складений не пізніше п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини і оголошений учасникам судового провадження. Про час оголошення повного тексту ухвали (постанови) має бути зазначено у раніше складеній її резолютивній частині.

Зазначена норма, як і положення глави 18 КПК , не містять виключення щодо можливості складання та оголошення резолютивної частини ухвали при вирішенні питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу.

Виготовлення та оголошення 16.10.2025 року резолютивної частини ухвали суду про продовження строку у тримання під вартою з дотриманням вимог ч. 2 ст. 376 КПК України щодо строку виготовлення та оголошення повного тексту ухвали спростовують доводи апеляційної скарги про те, що з 16.10.2025 року обвинувачений утримується без вмотивованого судового рішення.

Згідно наявної розписки копія вступної та резолютивної частини ухвали обвинуваченому через установу попереднього ув`язнення була вручена 20.10.2025 року.

Приписи ч. 5 ст. 196 КПК України , на які посилається обвинувачений, регулюють питання вручення підозрюваному, обвинуваченому копії ухвали про застосування запобіжного заходу.

Натомість положення ч. 1-3 ст. 331 КПК України, якими врегульовані питання розгляду клопотання щодо запобіжних заходів на стадії судового розгляду не містить приписів щодо негайного вручення копії ухвали учасникам судового провадження за результатами розгляду клопотання прокурора

Відсутність у матеріалах провадження, які надійшли до апеляційного суду у порядку ст. 422-1 КПК України відомостей щодо скерування повного тексту ухвали до установи попереднього ув`язнення для вручення обвинуваченому саме по собі не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Відповідно до положень ст. 403 КПК України до початку апеляційного розгляду обвинувачений має право подати доповнення до апеляційної скарги.

До початку апеляційного розгляду , як вбачається з пояснень обвинуваченого під час судового засідання, копію повного тексту ухвали від 16.10.2025 року йому було вручено.

Доповнень та змін до апеляційної скарги після отримання копії повного тексту ухвали обвинувачений ОСОБА_8 у порядку ст. 403 КПК України не подавав.

Здійснення судового контролю щодо дотримання розумних строків розгляду справ , на що посилається апелянт, не входить до повноважень апеляційного суду відповідно до положень ст. 27 Закону України « Про судоустрій та статус суддів»

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що з підстав та доводів, зазначених в апеляційній скарзі обвинуваченого, ухвала суду скасуванню не підлягає, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б потягли за собою безумовне скасування оскаржуваної ухвали суду під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. 404, 407, 419, 422-1 , ч. 2 ст. 376 КПК України , апеляційний суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 з доповненнями залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 16 жовтня 2025 року, якою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4