ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8415/24Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 21-з/4817/27/25 Доповідач - ОСОБА_1
Категорія - ч.1 ст.357, ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючої - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4

розглянувши заяву в.о. начальника Державної установи "Маневицька виправна колонія (№42)" про роз`яснення вироку Тернопільського апеляційного суду від 04 червня 2025 року ухваленого за результатами розгляду апеляційної скарги прокурора Тернопільської окружної прокуратури на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 березня 2025 року, -

В с т а н о в и л а :

Вироком Тернопільського апеляційного суду від 04 червня 2025 року апеляційну скаргу прокурора Тернопільської окружної прокуратури на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 березня 2025 року стосовно ОСОБА_5 за ч.1 ст.357, ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України задоволено.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 березня 2025 року в частині призначеного покарання скасовано і ухвалено в цій частині новий вирок.

Визнано ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України та призначено йому покарання:

- за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

- за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за ч.4 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю кримінальних правопорушень, ОСОБА_5 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 квітня 2024 року, більш суворим покаранням призначеним цим вироком, ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років, приєднавши додаткове покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 квітня 2024 року у виді конфіскації майна.

На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_5 в строк відбуття покарання зараховано період попереднього ув`язнення з 20 лютого 2024 року по 04 червня 2025 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В решті вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 березня 2025 року залишено без змін.

Так, від в.о. начальника Державної установи "Маневицька виправна колонія (№42)" надійшла заява про роз`яснення вироку Тернопільського апеляційного суду від 04 червня 2025 року в частині виконання даного рішення.

Просить роз`яснити чи підлягає двічі зарахуванню період з 27 березня 2025 року по 04 червня 2025 року.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи заяви, апеляційний суд вважає, що заява про роз`яснення рішення не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 380 КПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду заяви про роз`яснення рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

З приписів наведеної норми кримінального процесуального закону вбачається, що роз`ясненню підлягає лише незрозуміле судове рішення, зумовлене його нечіткістю за змістом, можливістю різного тлумачення висновків суду, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, та тих осіб, котрі будуть здійснювати його виконання. Проте, якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення чи його законності, суд відмовляє в роз`ясненні такого рішення.

Зі змісту поданої заяви про роз`яснення рішення суду вбачається, що заявник не вказує, що саме із вироку суду для нього є незрозумілим.

Так, вирок складений у відповідності до вимог ст.420 КПК України з посиланням на норми діючого процесуального закону, викладений чіткими зрозумілими реченнями і не містить у собі труднощів для розуміння його точного змісту.

Також висновки викладені у мотивувальній частині вироку цілком відповідають встановленим у судовому засіданні обставинам та висновку викладеному у резолютивній частині вироку суду.

Крім того, зі змісту положень ст.380 КПК України вбачається, що рішення роз`яснюється судом, який його постановив.

В даному випадку вироком Тернопільського апеляційного суду від 04 червня 2025 року було скасовано вирок Тернопільського міськрайонного суду від 27 березня 2025 року лише в частині призначеного покарання, а в іншій частині вирок було залишено без змін, а отже апеляційним судом не приймалося рішення щодо повторного зарахування періоду з 27 березня 2025 року по 04 червня 2025 року, тому вказаний строк не може бути зарахований двічі.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що заява не підлягає задоволенню, оскільки судове рішення є чітким та зрозумілим.

На підставі наведено, керуючись ст.ст. 380, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Заяву в.о. начальника Державної установи "Маневицька виправна колонія (№42)" ОСОБА_6 про роз`яснення вироку Тернопільського апеляційного суду від 04 червня 2025 року залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді