Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

09 вересня 2025 року м. Рівне

Справа № 555/2105/20

Провадження № 11-кп/4815/12/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000405 за апеляційною скаргою прокурора - начальника Березнівського відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 18 січня 2021 року стосовно

ОСОБА_9 , котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Балашівка Березнівського району Рівненської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі КК),

у с т а н о в и л а :

Вироком Березнівського районного суду Рівненської області від 18 січня 2021 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК, і призначено покарання у виді арешту на строк 5 місяців.

На підставі ч.5 ст.72 КК, у строк покарання ОСОБА_9 зараховано строк попереднього ув`язнення з 29.10.2020 до 18.01.2021 з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню арешту.

До вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_9 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, з покладенням на нього ряду процесуальних обов`язків.

Судом скасовано арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді Березнівського районного суду Рівненської області від 11.09.2020, 03.11.2020.

Вироком вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно вироку суду, ОСОБА_9 визнаний винним у тому, що 09 вересня 2020 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, між ним та ОСОБА_10 в приміщенні житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин сталася словесна суперечка, під час якої у ОСОБА_9 , виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 . Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, перебуваючи в середині приміщення житлового будинку, діючи умисно пішов до кухонної кімнати, де помітив ніж коричневого кольору з металевою основою, що знаходився на тумбочці, взяв його до рук та попрямував у прихожу кімнату, наблизився до ОСОБА_10 та боковим ударом умисно наніс один удар ножем в передню поверхню шиї справа, в наслідок чого останній залишився стояти на ногах, а ОСОБА_9 , продовжуючи свій злочинний умисел наніс ОСОБА_10 , наніс один удар ножем у тім`яно-скроневу ділянку зліва, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани передньої поверхні шиї справа та різаної рани тім`яно-скроневої ділянки зліва, що за ступенем тяжкості, кожна зокрема, відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 просить вказаний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст. 115 КК, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

На обґрунтування цих вимог зазначив, що місцевий суд, перекваліфіковуючи дії обвинуваченого, не врахував, що він, будучи фізично розвинутішим за п`ятнадцятирічного потерпілого, вчинивши з ним конфлікт, спеціально приніс обраний кухонний ніж з довжиною клинка 13,5 см, та наніс потерпілому два удари у життєво важливі ділянки у голову та шию, а після вчинення злочину не надав потерпілому допомогу, вважаючи, що вчинив усі необхідні дії для його вбивства.

Прокурор зазначив, що потерпілий та свідок ОСОБА_11 вказували, що обвинувачений висловлював намір вбити потерпілого. На думку апелянта, отримання потерпілим легких тілесних ушкоджень у зв`язку з тим, що не були пошкодженні великі кровоносні судини шиї, є випадковістю, а не розрахунком ОСОБА_9 саме на спричинення легкого тілесного ушкодження.

При цьому, апелянт заявив клопотання про повторне дослідження ряду письмових доказів, а також повторний допит обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_11 .

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_4 , який просив закрити кримінальне провадження у зв`язку зі смертю обвинуваченого, захисника-адвоката ОСОБА_5 , який також не заперечував проти закриття кримнаільног провадження у зв`язку із загибеллю обвинуваченого ОСОБА_9 , перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить таких висновків.

Як вбачається із долученої захисником копії лікарського свідоцтва про смерть №454 від 24 липня 2025 року ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання.

При цьому захисник-адвокат ОСОБА_5 пояснив апеляційному суду, що родиною ОСОБА_9 не ставилось питання про реабілітацію загиблого.

Відповідно до положень п. 5 ч.1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого;

Окрім того, відповідно до ст. 417 КПК суд апеляційної інстанції, установивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Як зазначила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 16.01.2019 (справа № 761/33482/16-к), закриття кримінального провадження у зв`язку зі смертю особи, щодо якої здійснюється це провадження, крім випадків, коли воно є необхідним для реабілітації померлого, по суті означає припинення процесуальної діяльності щодо встановлення винуватості особи у вчиненні певного злочину та відмову держави від притягнення її до кримінальної відповідальності і призначення їй покарання. Припинення кримінального переслідування особи, яка померла, дозволяє уникнути надмірного витрачання ресурсів держави, адже продовження такого переслідування виключно заради формального визнання померлого винуватим у вчиненні злочину, як правило, не має жодного практичного сенсу.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що вирок Березнівського районного суду Рівненської області стосовно ОСОБА_9 підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю.

Керуючись ст.ст. 284, 418 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора - начальника Березнівського відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 18 січня 2021 року стосовно ОСОБА_9 скасувати.

На підставі п.5 ч.1 ст. 284 КПК кримінальне провадження №0000405 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК, закрити у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3