Справа № 752/4953/23
Провадження №: 1-кс/752/8010/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2025 м. Київ

Слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах: ОСОБА_4 , на постанову слідчого Голосіївського УП ГУНП у м. Києві про закриття кримінального провадження №0000906, відомості щодо якого внесені до ЄРДР 17.05.2022,

в с т а н о в и в:

У провадження Голосіївського районного суду міста Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах: ОСОБА_4 , на постанову слідчого Голосіївського УП ГУНП у м. Києві про закриття кримінального провадження №0000906, відомості щодо якого внесені до ЄРДР 17.05.2022.

Свою скаргу скаржник мотивує тим, що у провадженні СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві перебувало кримінальне провадження № 0000906, відомості щодо якого внесені до ЄРДР 17.05.2022 за 2 ст. 190 КК України.

Підставою для початку розслідування була ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 28.01.2022 у справі № 752/29351/21.

Про закриття кримінального провадження за № 0000906 від 13.05.2022 представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 дізнався з листа Голосіївського УП ГУП у м. Києві № від 15.09.2025 лише 15.09.2025 після надходження відповіді на електронну пошту адвоката: ІНФОРМАЦІЯ_1 Жодного процесуального рішення, в тому числі постанови про закриття кримінального провадження, станом на дату звернення із скаргою отримано не було.

Згідно листа Голосіївського УП ГУП у м. Києві № від 15.09.2025, кримінальне провадження № 0000906 від 17.05.2022, було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення.

Всупереч частині 6 статті 284 КПК України копія вказаної постанови до потерпілому чи його адвокату не надходила.

Вважає, що постанова про закриття кримінального провадження винесена неправомірно, оскільки дізнавачем не виконано вимоги ст.ст. 2, 91 КПК України і не вжито всіх передбачених законом заходів щодо всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин та проведення в повному обсязі всіх необхідних слідчих дій.

Тому просить прийняти та розглянути скаргу, скасувати постанову про закриття кримінального провадження.

У судовому засіданні представник скаржника не з`явився подав заяву про розгляд скарги без його участі, просив скаргу задовольнити, з підстав зазначених у скарзі.

Представник СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві, будучи неодноразово належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не прибув.

В силу ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора, рішення дії, чи бездіяльність яких оскаржується не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскарженні такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: зокрема, рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Встановлено, що у провадженні СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві перебувало кримінальне провадження № 0000906, відомості щодо якого внесені до ЄРДР 17.05.2022 за 2 ст. 190 КК України.

Підставою для початку розслідування була ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 28.01.2022 у справі № 752/29351/21 про зобов`язання внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та розпочати досудове розслідування.

Постановою слідчого Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 31.05.2022 про закриття кримінального провадження № 0000906, внесеного до ЄРДР 17.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України провадження було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Згідно листа Голосіївського УП ГУП у м. Києві № від 15.09.2025, кримінальне провадження № 0000906 від 13.05.2022, було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення.

Всупереч частині 6 статті 284 КПК України копія вказаної постанови до скаржника не надходила.

Відповідно до статей 2, 284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження.

Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, зокрема, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні положення відображені і у частині 5 статті 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу кримінального правопорушення чи самої події, то він має звернути увагу на те, щоб така постанова в обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено кримінальне правопорушення та чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у його вчиненні.

Згідно з частиною 2 статті 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права, а кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю.

Відповідно до статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, держава зобов`язана гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції, що також опосередковано вимагає наявності будь якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним.

В оскаржуваній постанові наведено лише загальний перелік статей КК України та КПК України, та викладено наступне.: «У ході досудового розслідування було проведено комплекс необхідних слідчих розшукових дій, у результаті яких, не здобуто достатніх доказів, які б свідчили про вчинення службовими особами ГО СТ «Авгур»» кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України».

Водночас, з постанови не вбачається, на підставі яких саме доказів слідчим було встановлено відсутність в діянні службових осіб складу кримінального правопорушення і які саме слідчі дії проведено для встановлення вказаних обставин. Слідчим лише формально констатовано відсутність доказів злочину, але не наведено аналізу отриманих доказів.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності. Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Згідно ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого має бути вмотивована, однак ці вимоги процесуального закону при закритті провадження дотримані не були, оскільки в постанові про закриття кримінального провадження не надано оцінку всім обставинам, здобутим під час досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Частиною 2 статті 219 КПК України передбачено, що строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить: 1) дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановлється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити певну дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що вимога особи, яка подала скаргу про скасування постанови про закриття кримінального провадження, ґрунтується на нормах закону та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 22, 219, 284, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Скаргу задовольнити.

Постанову слідчого Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 31.05.2022 про закриття кримінального провадження № 0000906, внесеного до ЄРДР 17.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України - скасувати.

Зобов`язати слідчого Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві повідомити суд про виконання судового рішення відповідно до ч. 4 ст. 535 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1