Провадження № 1-в/127/192/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Клопотання мотивоване тим, що він засуджений вироком обласного суду Донецької області від 03 листопада 2005 року до довічного позбавлення волі. Ухвалою Верховного суду України від 18 січня 2007 року вказаний вирок залишено без змін та він набрав законної сили. Рішенням Європейського суду з прав людини від 12.12.2024 року (заява № 8317/22 «Петросян проти України») суд визнав порушення його прав за статтями 3, 13 Конвенції. 06 листопада 2022 року набув чинності закон № 2690-4 "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінально-процесуального кодексу України, щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини ". Цим законом було внесено зміни до статті 82 Кримінального кодексу України. Так, передбачається, що покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років може бути застосовано до засудженого до довічного позбавлення волі шляхом заміни призначеного покарання, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Враховуючи, що він і досі перебуває під вартою в тих самих умовах, вважає, що компенсаційний засіб юридичного захисту в застосуванні до нього умовно-дострокового звільнення є адекватним та справедливим, за довготривале відбування покарання у неналежних умовах під вартою. Також зазначає, що має бажання опинитися у лавах ЗСУ для захисту Держави.

Засуджений ОСОБА_4 підтримав клопотання та просив його задоволити. Також вказав, що Вінницьким міським судом Вінницької області вже вирішувалося питання про заміну йому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк. За результатами розгляду клопотання йому було відмовлено. Зазначив, що незалежно від результату вирішення питання про заміну йому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, він має право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні захисник засудженого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримала, просила задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував щодо клопотання, вважав, що підстави для його задоволення відсутні, оскільки клопотання ОСОБА_4 подане в порушення вимог ст. ст. 81, 82 КК України. Крім того, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області вже вирішувалося питання про заміну ОСОБА_4 покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, за результатами розгляду якого суд ухвалив відмовити у задоволенні клопотання.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та особову справу засудженого ОСОБА_4 дійшов висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_4 засуджений вироком обласного суду Донецької області від 03 листопада 2005 року до довічного позбавлення волі. Ухвалою Верховного суду України від 18 січня 2007 року вирок обласного суду Донецької області від 03 листопада 2005 року залишено без змін та він набрав законної сили.

На даний час ОСОБА_4 відбуває покарання у ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№ 1).»

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.09.2025 року відмовлено у заміні покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання на певний строк засудженому ОСОБА_4 . У судовому засіданні засуджений повідомив, що копію вказаної ухвали він отримав та ухвала ним не оскаржувалася.

Відповідно до п. п. 2, 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-р(ІІ)/2021 від 16 вересня 2021 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), частину першу статті 81, частину першу статті 82 Кримінального кодексу України в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

При цьому, зобов`язано Верховну Раду України невідкладно привести нормативне регулювання, установлене статтями 81, 82 Кримінального кодексу України, у відповідність до Конституції України та цього Рішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 82 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом України № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. Покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом України № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

З наведених норм вбачається, що на даний час засуджені, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, мають право на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням та в подальшому на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_4 відбув більше двадцяти років призначеного судом покарання, а тому має право на розгляд щодо нього судом питання про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у порядку, визначеному ст. 82 КК України.

Разом з тим, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.09.2025 року в заміні покарання у виді довічного позбавлення волі ОСОБА_4 відмовлено.

Стаття 81 КК України дозволяє розглянути питання щодо умовно-дострокового звільнення особи засудженої до довічного позбавлення волі у єдиному випадку, а саме у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк.

Щодо ОСОБА_4 вказане не здійснювалось, він продовжує відбувати покарання у виді довічного позбавлення волі.

Посилання ОСОБА_4 на можливість суду застосувати умовно-дострокове звільнення за відсутності рішення про заміну покарання не відповідає дійсності, оскільки положення ст. 81 КК України дискрецію суду з цього питання виключають та є імперативними.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя: