Провадження №1-кс/523/4154/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 , в присутності підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду клопотання ст.слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Одеській області, яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000396 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.258 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, органами досудового розслідування СВ УСБУ в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000396 від 05.07.2025.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в кiнцi червня 2025 року, Оганісян знаходячись за місцем свого тимчасового проживання, пiд час листування за допомогою месенджеру «теlеgrаm», дiючи умисно, з корисливих мотивiв, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, вступив з невстановленою особою у злочинну змову, направлену на вчинення терористичного акту шляхом пiдриву транспортних засобів у м. Одесі із застосуванням вибухового пристрою. При цьому, Оганiсян та вищевказана невстановлена особа розподiлили мiж собою злочинні ролi, згiдно яких, невстановлена особа виступала в якостi органiзатора вчинення теракту, який керував його пiдготовкою та безпосереднiм вчиненням, повинен був вибрати мiсце, час та транспортний засiб, який необхiдно пiдiрвати. За вчинення теракту, Оганiсян був повинен отримати вiд органiзатора цього злочину грошову та iншу вигоду, яку згiдно домовленостей вони узгодили б пiзнiше.

02.07.2025р., Оганiсян отримав вiд органiзатора теракту вказiвку здiйснити огляд мiсцевостi: м. Одеса. вул. Варненська, 17Д, куди останній i прибув, де показував органiзатору теракту мiсцевiсть пiд час вiдеодзвiнку з останнім.

04.07.2025р., Оганiсян отримав вiд органiзатора теракту наступну вказівку вiдправитись до визначеної останнім місцевості, де взяти сумку із вибуховим пристрiєм.

05.07.2025р., приблизно о 09год. 00хв., ОСОБА_7 із вищевказаною сумкою прибув на вул. Варнеську, де заклав зазначену сумку із вибухівкою під автомобіль марки «Опель». В подальшому, в той же день, в результаті злочинних дій вказаних вище осіб у автомобілі відбувся вибух, в результаті чого, транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а водій цього автомобіля низку тілесних пошкоджень.

05.07.2025р. Оганісяна затримано та в ході затримання вилучено: мобільний телефон із сім-картою, стартовий пакет, чорну сумку з надписом, шорти, футболку, кросівки.

Вказані вилучені в ході проведення огляду речі мають важливе доказове значення для досудового розслідування, а тому відповідно винесена відповідна постанова про визнання їх речовими доказами.

Слідчий звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів.

Слідчий суддя вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думки учасників судового засідання, вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, що вилучене в ході огляду місця події майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки вилучене майно могло зберегти на собі сліди вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна.

Викладене в повній мірі підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою про залучення речових доказів від 05 липня 2025 року, згідно якої вищезазначене вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечення збереження речових доказів. В свою чергу не накладення арешту на вказане вилучене майно може призвести до його знищення, приховання, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, й, відповідно захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягає застосуванню.

Керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ст. слідчого в особливо важливих справах СВ Управління Служби безпеки України в Одеській області ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000396 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.258 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 05.07.2025р. в ході затримання ОСОБА_8 : мобільний телефон марки «Apple Iphone» із сім-картою, стартовий пакет «Vodafone», чорні сумки з надписами, шорти, футболку, кросівки.

Роз`яснити, що ухвала про арешт майна може бути скасована за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1