ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.08.2025 року за № 0000314 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дачне Біляївського району Одеської області, громадянина України, одруженого, офіційно непрацюючого, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ,та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у жовтні місяці 2024 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, всупереч вимог Постанови КМУ № 340 від 08.05.1993 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» будучи обізнаним, що отримання посвідчення водія можливе лише після проходження медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС територіальних сервісних центрах МВС, виник прямий умисел на підроблення офіційного документу, що надає право керування транспортними засобами на території України, з метою його подальшого використання, достовірно розуміючи, що не має такого права, оскільки в порушення вимог Постанови КМУ № 340 від 08.05.1993 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», що регламентує порядок видачі вказаних документів, не проходив обов`язкового позачергового медичного огляду та не складав теоретичний та практичний іспити.

Так, у 20-х числах жовтня місяця 2024 року, більш точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені, ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Радісна, 62, реалізуючи свій умисел, спрямований на підроблення офіційного документа, який видається установою, що має право видавати такі документи, та який надає права, з метою його подальшого використання, використовуючи особистий профіль в додатку «Telegram», у невстановленої досудовим розслідуванням особи, замовив виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія, надавши для здійснення злочинного умислу фотокартку із власним зображанням та копію паспорту громадянина України на своє ім?я.

В подальшому, перебуваючи у відділенні ТОВ «Нова Пошта» №19, у невстановлені день та час, що розташоване в місті Одеса, по вулиці Радісна, буд. 9, під час отримання підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім?я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане нібито 04.11.2024 Територіальним сервісним центром № 4647, що надає право керування транспортними засобами категорії «В» на території України та, яке не відповідає встановленому зразку аналогічного бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обліку на території України, здійснив оплату за вказане замовлення шляхом оплати посилки, загальною вартістю 13 000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 358 КК України - підроблення офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Продовжуючи злочинну діяльність ОСОБА_4 , 26.08.2025 приблизно о 22 годині 11 хвилин, керуючи автомобілем марки «Ореl» моделі «Vectra» державний номерний знак НОМЕР_2 , був зупинений співробітниками управління патрульної поліції в Одеській області ДІІ за адресою: м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, біля будинку №72, та на вимогу, згідно ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» надати для перевірки документи, що свідчать про дозвіл на право керування автотранспортом, достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 04.11.2024 з анкетними даними ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та фотокарткою з зображенням останнього, яке надає останньому право керувати транспортним засобами категорії «В» - підроблене, і його використання може обґрунтовано надавати право керувати транспортними засобами, а також те, що вказане посвідчення є документом, який посвідчує його особу, відповідно до пп. а) п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що посвідчують особу чи її спеціальний статус» та підтверджує її спеціальний статус», діючи умисно та протиправно, достовірно знаючи, що посвідчення водія встановленого зразка у встановленому законом порядку ним не отримувалось, всупереч вимогам «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340, достовірно знаючи, що медичний огляд в порядку встановленому МОЗ він не проходив, теоретичний і практичний іспит в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС не складав, вирішив використовувати вищевказаний завідомо підроблений документ для підтвердження права на керування транспортними засобами та пред`явив його співробітниками управління патрульної поліції в Одеській області ДПП.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, визнав повністю та надав покази щодо обставин їх вчинення аналогічні відомостям, які зазначені в обвинувальному акті. У вчиненому щиро кається та виражає готовність нести відповідальність за вчинене.

Прокурор під час судового розгляду просила обмежитись допитом обвинуваченого і дослідженням документів, що характеризують його особу, документів, що стосуються вирішення долі речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження, відповідно до вимог статті 349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які, під час судового розгляду, не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, крім того, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин даного провадження, отже, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченого, а також дослідженням документів, що характеризують його особу, документів, що стосуються вирішення долі речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позицій, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінальних правопорушень, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченого, а також дослідженням документів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердив, що саме він вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України за викладених в обвинувальному акті обставин.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обвинувачення, добровільності та істинності його позиції. Зважаючи на те, що обвинувачений підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини і беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, покази обвинуваченого суд вважає такими, що відповідають фактичним обставинам, які встановлені судом.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення і кваліфікує його дії:

- за ч. 3 ст. 358 КК України як підроблення офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи вчинене за попередньою змовою групою осіб

- за ч. 4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документа.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети, а саме виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом встановлено щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлені.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до нетяжкого злочину та кримінального проступку; особу ОСОБА_4 , його вік та соціальне положення (одружений); те, що ОСОБА_4 на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває; в повному обсязі визнає вину у вчиненому та відверто осуджує свою поведінку; наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги обставини вчинених кримінальних правопорушень, та те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення, а також запобігання вчиненню обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного та його майновий стан, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд погоджується з позицією прокурора в судових дебатах, та приходить до висновку про можливість призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, а саме у виді обмеження волі.

Остаточне покарання суд призначає із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом з тим, враховуючи обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, а саме: щире каяття, з урахуванням особи обвинуваченого, та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення та наслідки, які настали в результаті його вчинення, враховуючи його поведінку після вчинення злочину, та під час судового провадження, який усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, справедливим та співмірним із тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення та особою винної.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_4 на користь держави необхідно стягнути документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення експертизи документів за експертною спеціальністю 2.1 «Дослідження реквізитів документів», 2.3 «Дослідження друкарських форм та інших засобів виготовлення документів» №CE-19/116-25/21569-ДД від 05.09.2025 вартістю 3565, 60 гривень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 09.09.2025 року скасувати.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню не обирався.

Враховуючи особу обвинуваченого та приймаючи до уваги призначене покарання, підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368-371, 373, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 358 КК України - у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

- за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання, у виді у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного цим вироком, з випробувальним терміном на 1 (один) рік, якщо він протягом цього часу не скоїть нового кримінального правопорушення.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, місця роботи або навчання.

Строк випробування ОСОБА_4 , а саме іспитовий строк, обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 29 жовтня 2025 року.

До набрання вироком суду законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 09.09.2025 року скасувати.

Речовий доказ, відповідно до постанови слідчого від 27.08.2025року,а саме:

- бланк посвідчення водія серія НОМЕР_1 видане 04.11.2024 ТСЦ 4647 на ім`я ОСОБА_4 , - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ, відповідно до постанови слідчого від 17.09.2025 року, а саме:

- Оптичний диск «hp» DVD+R 4.7 GB, 120 min, 16х, із записом з засобу фото-відео фіксації б/к від 26.08.2025, який був використаний працівниками УПІ в Одеській області ДІ, під час обставин, які мали місце 26.08.2025 за адресою: вул. Богдана Хмельницького, біля будинку №72, м. Одеса - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи документів №CE-19/116-25/21569-ДД від 05.09.2025 вартістю 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд міста Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили з моменту закінчення строку апеляційного оскарження.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку після його проголошення негайно вручається прокурору та обвинуваченому.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України судом у судовому засіданні проголошено резолютивну частину вироку.

Суддя ОСОБА_1