Дата документу 11.12.2025 Справа № 334/6267/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/6267/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/623/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 303 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 1 травня 2025 року, якою залишено без задоволення її скаргу на бездіяльність уповноважених осіб Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви (повідомлення) про вчинене кримінальне правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Після визначення Запорізьким апеляційним судом територіальної підсудності вказаного провадження, 25 жовтня 2024 року до Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви (повідомлення) про вчинене кримінальне правопорушення.

Зі змісту скарги випливає, що 30 липня 2024 року ОСОБА_7 звернулась до керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області з повідомленням про вчинення суддею Ленінського (на цей час - Дніпровського) районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 161 КК України. В порушення приписів ст. 214 КПК України уповноважені особи Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області повідомлені ОСОБА_7 відомості до ЄРДР не внесли, заступником керівника окружної прокуратури направлено повідомлення ОСОБА_7 до ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі.

Просила зобов`язати уповноважених осіб Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області невідкладно внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, зазначені в повідомленні про ознаки вчинення злочину від 30 липня 2024 року та повідомленні на спеціальну лінію 102, зареєстрованому в ЄО за номером 19763 від 22 липня 2024 року; зобов`язати надати витяг з ЄРДР.

Ухвалою слідчого судді Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 1 травня 2025 року було залишено без задоволення скаргу ОСОБА_7 з тих підстав, що її повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, подане до Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області 30 липня 2024 року, не містить відомостей та фактичних обставин, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення суддею ОСОБА_8 , а тому не підлягали внесенню уповноваженими особами Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до положень ст. 214 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення.

В обґрунтування своєї скарги зазначає про порушення норм кримінального процесуального законодавства, оскільки скаргу було розглянуто без участі заявника та прокурора.

Вказує, що слідчим суддею не досліджувались докази бездіяльності керівника окружної прокуратури, оскільки не було витребувано відповідної інформації із органів прокуратури.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Повідомлена належним чином ОСОБА_7 до судового засідання апеляційного суду не з`явилась, з клопотанням про відкладення розгляду апеляційної скарги не зверталась.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30 червня 2020 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину, фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Також Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа №761/20985/18, провадження 51-8007км18) наголосив, якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правосуддя.

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Колегія суддів вважає, що саме такий підхід є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Так, як встановлено із матеріалів скарги, ОСОБА_7 звернулась до Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області з повідомленням про вчинення злочину, передбаченого ст. 161 КК України.

Зі змісту вказаної заяви слідує, що під час судового засідання по справі №334/1954/23, призначеного на 22 липня 2024 року о 14 год. суддя ОСОБА_8 відмовилась витребувати документ, який підтверджує у представника повноваження на представництво інтересів позивача (а.с. 4-5).

Із матеріалів скарги випливає, що відомості за повідомленням ОСОБА_7 до ЄРДР не внесені.

Надаючи оцінку вказаним доводам в контексті висновків оскаржуваної ухвали, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що зміст вищенаведеного повідомлення ОСОБА_7 про вчинення злочину не визначає наявності елементів об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст. 161 КК України.

Колегія суддів зазначає, що дійсно, у особи, яка подає заяву, відсутній обов`язок наводити в ній всі фактичні обставини певного злочину, оскільки забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінальних правопорушень, зокрема доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладено саме на органи досудового розслідування та є одним із завдань кримінального провадження.

Водночас, як вже зазначалось вище, до ЄРДР вносяться відомості про конкретне кримінальне правопорушення, а не про будь-які дії, які очевидно не містять таких ознак.

Так, враховуючи положення ч. 1 ст. 2, ст. 11 КК України, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину.

Об`єктивна сторона злочину - це сукупність ознак, які визначають зовнішню сторону злочину і характеризують суспільно - небезпечне діяння (дію або бездіяльність), його негативні наслідки та причинний зв`язок між діяннями та наслідками, який обумовив настання останніх, а також місце, час, обстановку, спосіб, знаряддя та засоби вчинення злочину.

Таким чином, до Єдиного реєстру досудового розслідування, крім іншого вноситься інформація про сукупність ознак, які свідчили б про вчинення того чи іншого злочину, і дали змогу кваліфікувати дії або бездіяльність, про яку йдеться в повідомленні про злочин, за відповідними статтями кримінального кодексу.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 161 КК України передбачає кримінальну відповідальність за умисні дії, спрямовані на розпалювання національної, регіональної, расової чи релігійної ворожнечі та ненависті, на приниження національної честі та гідності, або образа почуттів громадян у зв`язку з їхніми релігійними переконаннями, а також пряме чи непряме обмеження прав або встановлення прямих чи непрямих привілеїв громадян за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, інвалідності, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками, ч. 2 - за ті самі дії, поєднані з насильством, обманом чи погрозами, а також вчинені службовою особою, а ч. 3 - за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, які були вчинені організованою групою осіб або спричинили тяжкі наслідки.

З об`єктивної сторони злочин може проявлятися у формі: 1) дій, спрямованих на розпалювання національної, расової чи релігійної ворожнечі та ненависті, на приниження національної честі та гідності; 2) образи почуттів громадян у зв`язку з їх релігійними переконаннями; 3) прямого чи непрямого обмеження прав громадян за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками; 4) встановлення прямих чи непрямих привілеїв громадян за зазначеними вище ознаками.

При цьому, пряме чи непряме обмеження прав громадян проявляється у будь-яких дискримінаційних діях, що позбавляють громадян можливості повністю використовувати свої конституційні та інші права.

Вважаючи вчиненим злочин, передбачений ст. 161 КК України, ОСОБА_7 зазначила, що суддя Ленінського (на цей час - Дніпровського) районного суду м. Запоріжжя під час судового засідання відмовилась витребувати документ, щодо підтвердження повноважень у представника позивача.

Так, з огляду на аналіз визначених положеннями ЦПК України, убачається, що перевіряти повноваження представника сторони, а також законність документа, наданого на підставі таких повноважень, належить до обов`язку виключно суду, який розглядає справу, в якій така довіреність надана.

Тобто, перевіряючи повноваження представника сторони, суд має переконатися, що представник має законне право діяти від імені сторони, і якщо є сумніви щодо належного оформлення довіреності, може вимагати додаткові докази.

Отже, витребування додаткових доказів на підтвердження повноважень представника, має дискреційний характер з боку суду.

При цьому, із встановлених апеляційним судом обставин, слідує, що позивачем у цивільній справі №334/1954/23 були Концерн «Міські теплові мережі» в особі представника, який діяв на підставі довіреності, що відповідає положенням ст. 62 ЦПК України. Наявність у представника позивача довіреності під час розгляду справи не заперечується і самою ОСОБА_7 .

Колегія суддів вважає, що не витребування документу, який підтверджує повноваження, що є правом суду у разі сумнівів щодо його належного оформлення, не свідчить про пряме чи непряме обмеження прав ОСОБА_7 в контексті обмеження її прав за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Більш того, як убачається із відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, цивільна справа №334/1954/23 переглядалась в апеляційному порядку, за результатами розгляду якої винесено постанову від 11 лютого 2025 року про залишення рішення суду першої інстанції, без змін.

При цьому, апеляційний суд у своїй постанові, прийшов до висновку про відсутність підстав вважати про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Крім того, ухвалою Верховного Суду від 17 квітня 2025 року, відмовлено у відкритті касаційного провадження на постанову Запорізького апеляційного суду від 11 лютого 2025 року.

На переконання колегії суддів, з огляду на встановлені обставини, ОСОБА_7 фактично не погоджується з прийнятим судовим рішенням у справі №334/1954/23.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що у повідомленні ОСОБА_7 не було наведено відомостей, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, а тому, викладені в заяві відомості не підлягали внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до положень ст. 214 КПК України.

Окремо слід звернути увагу на те, що як слідує із супровідного листа заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області, звернення ОСОБА_7 щодо можливих неправомірних дій з боку судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя, направлено за належністю для розгляду до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі (а.с. 138).

Таким чином, скерування звернення ОСОБА_7 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, для його розгляду в межах компетенції, не є бездіяльністю уповноважених осіб Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області.

Перевіряючи доводи ОСОБА_7 щодо розгляду скарги у її відсутність, то колегія суддів приходить до висновку, що як слідує із матеріалів провадження, слідчим суддею були створені всі умови для реалізації ОСОБА_7 права на доступ до правосуддя, однак остання неодноразово, будучи повідомленою про місце та час розгляду скарги не з`являлась, відтак, судом першої інстанції вірно було оцінено таку позицію ОСОБА_7 , як її небажання особисто прийняти участь у розгляді скарги.

Крім того, відсутність прокурора під час розгляду скарги ОСОБА_7 кореспондується з положеннями ч. 3 ст. 306 КПК України, які визначають можливість розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування у відсутність прокурора та неявка прокурора не є перешкодою для розгляду скарги. При цьому, в матеріалах провадження містяться надані прокурором заперечення на подану ОСОБА_7 скаргу.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв законне і обґрунтоване рішення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 214, 303, 304, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 1 травня 2025 року, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви (повідомлення) про вчинене кримінальне правопорушення, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4