н/п 1-кс/953/6790/25
"10" жовтня 2025 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
власника майна - ОСОБА_4 ,
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, зокрема, що службові особи ІНФОРМАЦІЯ_3 в період часу з 01.06.2025 по 10.08.2025 використовуючи свої службові повноваження здійснили безпідставне, несанкціоноване внесення змін в облікових картках військовозобов`язаних у ІКС « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».
В ході проведення досудового розслідування отримано копії матеріалів службового розслідування ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно яких встановлено, що відповідно до Наказу № 3306 від 26.08.2025 начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (з адміністративно-господарської діяльності) про результати проведення службового розслідування встановлено, що в рапорті, начальник відділу військового обліку та бронювання сектору мобілізаційнооборонної роботи ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковник ОСОБА_7 доповідала, що в ІНФОРМАЦІЯ_6 було виявлено 29 випадків постановки на військовий облік, зняття з розшуку (скасування порушення військового обліку) без притягнення до адміністративної відповідальності цих військовозобов`язаних та взяття (повернення) на військовий облік в ті районні ТЦК та СП (відділ), де вони були на військовому обліку через Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів ІКС « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».
Після аналізу наданих 29 витягів з Єдиного державного реєстру військовозобов`язаних та резервістів ІКС « ІНФОРМАЦІЯ_4 » було з`ясовано, що в період з 11.07.2025 по 03.08.2025 року електронним цифровим ключем заступника начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 майора ОСОБА_8 29 військовозобов`язаних були поставлені на облік в ІНФОРМАЦІЯ_6 , після чого цим же електронним ключем їм було скасовано розшук, а електронним цифровим ключем оператора відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_6 солдата ОСОБА_9 поставлені (взяті) на облік в тих районах, де вони перебували перед постановкою на облік в ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Відповідно до інформації від майора ОСОБА_10 , начальника служби захисту інформації в автоматизованій системі «ОБЕРІГ» з`ясовано, що цифрові електронні ключі для доступу до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ІКС « ІНФОРМАЦІЯ_4 » мають різний рівень доступу.
Електронним цифровим ключем майора ОСОБА_8 можливо виконувати тільки дії, пов`язані з ІНФОРМАЦІЯ_6 . В той же час було з`ясовано, що з метою виконання обов`язків під час чергування на обласному мобілізаційному центрі, електронний цифровий ключ солдата ОСОБА_9 (заявка тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 09.07.2025 №348/СЗІОб) надає доступ до ІС « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ІНФОРМАЦІЯ_5 , тим самим був наданий розширений функціонал дій, а саме з`явилася можливість проводити зняття та постановку на облік військовозобов`язаних, які є на обліку в районних територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки Харківської області.
З метою з`ясування подій та фактів, були опитані посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_6 та надані письмові пояснення. Під час усної бесіди майор ОСОБА_8 надав інформацію, що у зв`язку з відсутністю електронного ключа у підполковника ОСОБА_11 , використовували його цифровий електронний ключ в системі ІКС « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Відповідно до письмових пояснень від 13.08.2025 оператора - солдата ОСОБА_9 , стало відомо, що її електронний цифровий ключ знаходився в ІНФОРМАЦІЯ_8 в кабінеті №17.
Особисто вона жодних дій щодо постановки та зняття з військового обліку військовозобов`язаних не проводила. На її думку всі дії були проведені іншою особою в її відсутність. Під час особистої усної бесіди 15.08.2025 вона пояснила, що електронний цифровий ключ довгий період часу знаходився в робочому столі, де також на папірці був написаний логін і пароль від її облікового запису в ІКС 3 «ОБЕРІГ», тобто будь-яка особа в її відсутності могла скористуватися її електронним цифровим ключем та внести відповідні зміни. Крім того, в своїх письмових поясненнях від 15.08.2025 вона зазначила, що 03.08.2025 року під час її чергування в добовому наряді по ІНФОРМАЦІЯ_6 , до неї декілька разів підходив солдат ОСОБА_6 , оператор мобілізаційного відділення, проханням дати йому її особистий електронний цифровий ключ для проведення пошуку людей в базі ІКС «Оберіг» та створення поіменних списків.
Були перевірені Журнали обліку протоколів про адміністративні правопорушення ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо складених протоколів, база доставлених органами ІНФОРМАЦІЯ_9 та відповідні рапорти щодо доставки людей з розшуку.
На всіх 29 військовозобов`язаних в журналах реєстрації відвідувачів (інв. №96/1) та журналах обліку протоколів про адміністративні правопорушення та базі доставлених ІНФОРМАЦІЯ_10 була відсутня будь-яка інформація щодо їх прибуття (доставки) до ІНФОРМАЦІЯ_6 . Крім того були перевірені Журнали реєстрації відвідувачів по всім датам, коли військовозобов`язані або були доставлені органами Національної поліції України або самостійно прибули до ІНФОРМАЦІЯ_6 . На всіх 29 військовозобов`язаних в Журналах реєстрації відвідувачів відсутня будь-яка інформація.
Враховуючи вищевикладене є підстави вважати що зняття з розшуку 29 військовозобов`язаних стало можливим у зв`язку з порушенням вимог керівних документів двох посадових осіб, а саме майора ОСОБА_8 та солдата ОСОБА_9 . В той же час є третя посадова особа, яка скористалася ситуацією що склалася, та внесла до ІКС викривлені дані з метою зняття з розшуку 29 військовозобов`язаних, що є несанкціонованим втручанням в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних, систем, що є кримінальним злочином відповідно до статті 361 Кримінального кодексу України.
Також, встановлені військовозобов`язані особи, які звертались до службових осіб з метою незаконного зняття з військового обліку, а саме: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_11 ; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_12 ; ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_13 ; ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_14 ; ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_15 ; ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_16 ; ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_17 ; ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_18 ; ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_19 ; ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_20 ; ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_21 ; ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_22 ; ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_23 ; ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_24 ; ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_25 ; ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_26 ; ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_27 ; ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_28 ; ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_29 ; ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_30 ; ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_31 ; ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_32 ; ОСОБА_35 , ІНФОРМАЦІЯ_13 ; ОСОБА_36 , ІНФОРМАЦІЯ_33 ; ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_34 ; ОСОБА_38 ІНФОРМАЦІЯ_35 ; ОСОБА_39 , ІНФОРМАЦІЯ_36 ; ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_37 .
Також, в ході проведення досудового розслідування отримано копії облікових карток з ЄДРПВР, згідно яких встановлено, що електронним цифровим ключем заступника начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки начальника відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_6 майора ОСОБА_8 та електронним цифровим ключем оператора відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_6 солдата ОСОБА_9 змінені облікові дані вищевказаних осіб у ІКС « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».
Під час проведення досудового розслідування старшим слідчим СВ надано доручення в порядку ст. 40 КПК України до УСБУ в Харківській області та до СКП ВП№1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області для встановлення осіб причетних до вчинення даного кримінального правопорушення, встановлення місць мешкання, місць роботи,наявності рухомого/ нерухомого майна, яке перебуває у володінні та/або користуванні осіб причетних до вчинення вказаного злочину, встановлення та перевірки соціальних зв`язків осіб, які вчинили даний злочин,встановлення сторінок у соціальних мережах, номерів мобільних телефонів, якими користуються особи, встановлення свідків та очевидців даного кримінального правопорушення.
За результатами виконання доручення встановлено, що військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_3 , які перебувають на посаді операторів та мають спеціальний електронний ключ з доступом до реєстру «Оберіг», за попередньою змовою групою осіб організували схему з безпідставного зняття військовозобов`язаних громадян з розшуку без їх фізичної присутності в РТЦК та СП, без оформлення операторами належних правових документів, постанов, адміністративних протоколів про порушення військового обліку військовозобов`язаними громадянами України.
За оперативною інформацією ОСОБА_41 , яка перебуває на посаді оператора групи військового обліку сержантів і солдатів запасу одного з ІНФОРМАЦІЯ_3 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , який перебуває на посаді оператора мобілізаційного відділення одного з ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також з ОСОБА_9 , яка перебуває на посаді оператора відділення призову одного з ІНФОРМАЦІЯ_3 та з заступником начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки - начальником відділення рекрутингу та комплектування майором ОСОБА_8 організували протиправну схему зі зняття військовозобов`язаних громадян з розшуку без проходження військово-лікарської комісії та внесення заздалегідь недостовірних відомостей до реєстру «Оберіг» за грошову винагороду в розмірі від 2000 до 4000 тисяч доларів США.
Також, за результатами виконання доручення слідчого в порядку ст. 40 КПК України, оперативним підрозділом УСБ України в Харківській області надані відомості, що громадянин України, ОСОБА_6 , працює на посаді оператора мобілізаційного відділення територіального центру комплектування та соціальної підтримки - начальника відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2
В ході досудового слідства, виникла необхідність проведення слідчої дії, передбаченої ст. 234 КПК України, обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , за допомогою проведення вказаної слідчої дії - є можливість виявити, зафіксувати обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Враховуючи вказані відомості, ухвалою слідчого судді Новобаварського районного суду м. Харкова від 24.09.2025 справа № 639/8655/25 провадження № 1-кс/639/1233/25 від 24.05.2025 задоволено клопотання слідчого за погодженням прокурора та надано дозвіл на проведення обшуку квартириза адресою: АДРЕСА_2 , яка на підставі права власності у частці 1/3 належить ОСОБА_6 - з метою виявлення тавилучення комп`ютерної техніки, електронних носіїв інформації, що задіяні для здійснення протиправної діяльності, мобільних терміналів/смартфонів/телефонів, телекомунікаційного та іншого обладнання, в т.ч. що застосовує технологію ІР-телефонії; електронних носіїв інформації (жорсткі диски, оптичні диски, USB-флеш-накопичувачів, карти пам`яті), обладнання для обробки інформації комп`ютери, планшетів, ноутбуків, мобільні пристроїв, на яких міститься інформація про обставини вчинення кримінального правопорушення.
29.09.2025 на підставі ухвали слідчого судді Новобаварського районного суду м. Харкова від 24.09.2025 справа № 639/8655/25 провадження № 1-кс/639/1233/25 від 24.05.2025слідчим слідчої групи СУ - слідчим СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області проведено обшук (слідча дія почалась 06 год. 05 хв., слідча дія закінчена 07 год. 52 хв.) в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності у частці 1/3 ОСОБА_6 .
В ході проведеного обшуку виявлено та вилучено вказане в клопотанні майно.
29.09.2025 слідчим у кримінальному провадженні вище перелічене вилучене майно - визнано речовими доказами, так як на ньому містяться сліди злочину, по яким в подальшому органу досудового розслідування необхідно провести судові дослідження.
Встановлено, що вказане майно зберегло на собі сліди кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362 КК України, та має бути використано для проведення подальших слідчих (розшукових) дій, має значення для подальшого встановлення кола осіб, причетних до вчинення вказаних кримінальних правопорушень, а також містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
На теперішній час триває проведення слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Відсутність рішення про накладення арешту на вилучене майно унеможливлює належне проведення слідчих (розшукових) дій з таким майном.
На підставі вищевикладеного, у сторони обвинувачення виникла необхідність у накладення арешту, а саме позбавлення, права на володіння, користування, відчуження та розпорядження зазначеним майном, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України.
Таким чином, встановлені достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає наступним критеріям доказу: зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Враховуючи вищевикладене, з метою повного, об`єктивного та всебічного встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а також осіб причетних до вчинення кримінального правопорушення, забезпечення в якості речових доказів вказаного майна, виникла необхідність у накладенні арешту на майно.
Завданням арешту вищевказаного майна є запобігання можливості особам у яких воно вилучено, приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, передачі, відчуження, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
На теперішній час у органу досудового розслідування є вагомі підстави вважати, що вказані речові докази у випадку, не накладення на них арешту, будуть знищені та/або приховані особами, які причетні до вказаного кримінального правопорушення від органу досудового розслідування, з метою перешкоджання швидкому, повному та неупередженому досудовому розслідуванню вказаного провадження та уникнення у подальшому від кримінальної відповідальності.
Сторона обвинувачення зазначає, що метою накладення арешту у вказаному випадку є збереження речових доказів та проведення ряду експертиз.
В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання.
В судовому засіданні власник майна ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання, просив відмовити у задоволенні клопотання.
Ухвалою слідчого судді Новобаварського районного суду м. Харкова від 24.09.2025 надано дозвіл на проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 , яка на підставі права власності у розмірі частки 1/3 належить ОСОБА_6 , з метою виявлення та вилучення, мобільних терміналів/смартфонів/телефонів, електронних носіїв інформації (жорсткі диски, оптичні диски, USB-флеш-накопичувачів, карти пам?яті), обладнання для обробки інформації комп`ютери, планшети, ноутбуки, мобільні пристрої, сім-карти мобільних операторів, на яких міститься інформація про обставини вчинення кримінального правопорушення, чорнових записів, зошитів, блокнотів, банківських карток (а.с. 87-96).
29.09.2025 на підставі ухвали слідчого судді Новобаварського районного суду м. Харкова від 24.09.2025 проведено обшук квартири АДРЕСА_1 , в період з 06.05 год. до 07.52 год., в ході якого, згідно протоколу обшуку від 29.09.2025, вилучено вказане в клопотанні майно (а.с. 97-102).
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 03.10.2025 клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про арешт майна повернуто прокурору Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 для усунення недоліків, що зазначені у цій ухвалі протягом сімдесяти двох годин з моменту отримання копії даної ухвали (а.с. 106).
Згідно копії розписки, вказана ухвала Київського районного суду м. Харкова від 03.10.2025 отримана прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 06.10.2025 о 16.50 год. (а.с. 105).
Порядок тимчасового вилучення майна врегульовано у ст. 168 КПК України. Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку.
Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у випадках, передбачених частиною 5 статті 171 КПК України.
За правилами абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Тобто, згідно норм чинного законодавства, розглядаючи клопотання слідчого або прокурора про арешт майна, слідчий суддя, суд повинні з`ясувати, чи відповідає таке клопотання вимогам ст. 171 КПК України, а частиною 3 ст. 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без дотримання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Таким чином, стороною обвинувачення протягом 48 годин після вилучення в ході обшуку 29.09.2025 майна, як того вимагає абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, з дотриманням вимог ст. 116 КПК України, клопотання про арешт майна надійшло до канцелярії Київського районного суду м. Харкова.
За змістом ч. 3 ст. 172 КПК України, у такому випадку, тобто в разі повернення клопотання про арешт майна прокурору для усунення недоліків, тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Як встановлено слідчим суддею, 09.10.2025 після усунення недоліків в межах встановленого строку прокурором подано до Київського районного суду м. Харкова клопотання прокурора про арешт майна, в якому сторона обвинувачення просить накласти арешт на вище зазначене майно, вилучене в ході обшуку 29.09.2025 за вище зазначеною адресою (а.с. 1).
Таким чином, згідно зі ч. 3 ст. 172 КПК України, передбачений законом строк в сімдесят дві години для усунення недоліків прокурором не порушено.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
Відповідно до ч.1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
Більш того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно, вилучене в ході проведення обшуку має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту майна, крім зазначеного нижче, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Прокурором зазначено в клопотанні та доведено під час його розгляду наявність підстав вважати, що вказане майно має значення для досудового розслідування, та може бути доказом у даному кримінальному провадженні.
Прокурором в межах розгляду заявленого клопотання доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в клопотанні прокурора, доведено їх значення для встановлення обставин у вищевказаному кримінальному провадженні, та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах, а тому клопотання про арешти майна на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речових доказів, підлягає задоволенню.
На виконання та у відповідності до положень ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 132; ст. ст. 170, 171, 173 КПК України, стороною обвинувачення доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні виправдовують на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотань.
Однак, відповідно до ч. 4 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна у вказаній частині, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешти майна в цій частині підлягає задоволенню.
Разом з цим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення.
Відповідно до абз. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.
Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,
Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку 29.09.2025 квартири АДРЕСА_1 , а саме:
Визначити місцем зберігання документів - кімнату зберігання речових доказів ВП№1 ХРУП№3 ГУНП в Харківській області.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1