Справа № 144/1652/24
Провадження по справі № 1-кп/129/308/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2025 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_7 ,

психолога ОСОБА_8 ,

провідного інспектора ювенальної поліції ОСОБА_9 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Гайсині кримінальне провадження № 0000142, яке надійшло до суду із обвинувальним актом про обвинувачення:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орлівка Теплицького району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, має тимчасові заробітки механізатора, несудимого, -

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, -

Встановив:

13.09.2024 близько 21:00 год. на той час неповнолітній ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 21099» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався у вечірній час доби по асфальтованому сухому дорожньому покриттю проїзної частини по вулиці Шкільна у с. Орлівка Соболівської територіальної громади Гайсинського району Вінницької області зі сторони центру села в сторону виїзду в напрямку с. Велика Мочулка Гайсинського району Вінницької області, де організовано односторонній однорядний рух у кожному напрямку без дорожньої розмітки та наявним електроосвітленням, перед зміною напрямку руху, а саме при виконанні маневру повороту ліворуч, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, допустив зіткнення із мотоциклом марки «LIFAN», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням неповнолітнього ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався належною смугою руху у зустрічному напрямку.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, що є наслідком кримінально-протиправних дій водія ОСОБА_11 , водію мотоцикла марки «LIFAN», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_12 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів обох кісток лівого передпліччя, що спричинили тривалий розлад здоров`я і за цим критерієм згідно п.п. 2.2.2 та 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

В заданій дорожній ситуації водій автомобіля «ВАЗ 21099» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_11 повинен був керуватись технічними нормами вимог п.п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху, а саме під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху було необхідно урахувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух свого автомобіля та безпечно керувати ним та у разі виникнення небезпеки для руху перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.

В заданій дорожній ситуації, в діях водія автомобіля «ВАЗ 21099» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_11 вбачаються невідповідності технічним нормам вимог п.10.1, 16.13 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору були причиною виникнення даної дорожньо- транспортної пригоди.

Дії обвинуваченого ОСОБА_11 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, визнав повністю, щиро каявся у вчиненому, а по суті пред`явленого йому обвинувачення пояснив, що 13.09.2024 в другій половині дня до нього, ОСОБА_11 , зателефонував його друг, та на пропозицію останнього вони зустрілись та під час спілкування випили по пляшці пива. Потім в цей же день 13.09.2024 у час та місці, зазначених в обвинувальному акті, він, ОСОБА_11 , вирішив проїхатись селом на належному його діду ОСОБА_13 автомобілі «ВАЗ 21099» державний номерний знак НОМЕР_1 . Він, керуючи цим автомобілем проїхався центром села та вже повертався додому до садиби за місцем свого проживання, де при виконанні маневру повороту ліворуч, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, допустив зіткнення із мотоциклом марки «LIFAN», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням неповнолітнього ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався належною смугою руху у зустрічному напрямку. Відразу після настання дорожньо-транспортної пригоди він вийшов з автомобіля, викликав швидку медичну допомогу та поліцію, залишався на місці пригоду із потерпілим. Під час огляду місця події, на місці ДТП поліцейські з допомогою алкотестера провели його огляд на стан сп`яніння, результатом якого було виявлено у нього алкогольне сп`яніння 0,4 проміле.

Він виховується дідом та бабою, які є його опікунами та його сім`єю, а його мати відносно нього позбавлена батьківських прав за рішенням суду у 2014 році, а про свого батька йому нічого невідомо, оскільки при народженні відомості про батька вчинені на підставі ст. 135 СК України.

ОСОБА_11 пояснив, що жалкує про скоєне, він щиро розкаюється, потерпілий жодних претензій до нього не має, шкода завдана кримінальним правопорушенням йому відшкодована у сумі 50000 грн. на лікування травм отриманих під час ДТП, а тому просив його суворо не карати.

Відповідно до ст. 349 КПК України, з`ясувавши чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні № 0000142 про обвинувачення ОСОБА_11 , враховуючи відсутність сумнівів у добровільності та істинності їх позицій; роз`яснивши їм, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, які визнаються і не оспорюються учасниками судового провадження; суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а саме: обставин події кримінального правопорушення (часу, місця, способу та інших обставин вчинення кримінальних правопорушень), винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форми вини, мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, виду, а також розміру процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обтяжують чи пом`якшують покарання.

Належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду неповнолітній потерпілий ОСОБА_12 та його законний представник ОСОБА_14 до суду не з`явилися, подали заяви про проведення судового розгляду справи у їх відсутність. Крім того, неповнолітній потерпілий ОСОБА_12 та його законний представник ОСОБА_14 подали до суду заяви, в яких повідомили суд про відсутність у них до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру, а також просили суд у випадку визнання обвинуваченого винним не призначати йому покарання, пов`язаного з реальним позбавленням волі.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти росії» від 29.11.2007 р.).

При цьому суд бере до уваги визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і законну за нього санкцію, особу винного та визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі його обставини; вид і розмір призначеного покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення винної у скоєнні кримінального правопорушення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи покарання ОСОБА_11 , суд за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими покарання обвинуваченого обставинами враховує його щире каяття, відсутність до нього претезій з боку потерпілого та його прохання суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти волі.

Окрім зазначеного, суд при призначенні покарання ОСОБА_11 враховує його особу, який є осудним, раніше несудимим, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується позитивно, з професійно-технічною освітою, неодружений, офіційно не працевлаштований, має тимчасові заробітки механізатора.

Також призначаючи покарання ОСОБА_11 , суд враховує досудову доповідь Гайсинського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області від 21.03.2025 року, за якою виправлення ОСОБА_11 можливе без позбавлення волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб), ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства оцінюються як низький.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, у відповідності до положень статей 66, 67 КК України.

Відповідно до положень пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Згідно до ст. 101 КК України, пробаційний нагляд застосовується до неповнолітніх відповідно до статті 59-1 цього Кодексу. Пробаційний нагляд стосовно неповнолітніх призначається на строк від одного до двох років.

Відповідно до ч.1 ст. 59-1 КК України, покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

За нормами ч.2 ст. 59 -1 КК України суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно до ч.3 ст. 59-1 КК України, суд може покласти на засудженого до пробаційного нагляду інші обов`язки, в тому числі виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Нормою ч. 3 ст. 65 КК України передбачено, що підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу.

Обставини , що пом`якшують покарання неповнолітнього обвинуваченого суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, добровільне відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_12 .

Обставин, які обтяжують покарання для обвинуваченого судом не встановлено.

Згідно із ч. 1 ст. 69 КК України, зокрема, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

З урахуванням установлених судом вищезазначених обставин у їх сукупності, що пом`якшують покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_11 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, який є осудним, раніше несудимим, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується позитивно, з професійно-технічною освітою, неодружений, офіційно не працевлаштований, має тимчасові заробітки механізатора, виховується дідом та бабою, вчинив кримінальне правопорушення неповнолітнім, що свідчить про відсутність життєвого досвіду, відсутність обставин, які обтяжують покарання, умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку, досудову доповідь органу пробації, згідно до якої низька ймовірність вчинення ним повторного правопорушення та можливість виправлення без позбавлення волі, думку законного представника потерпілого та самого неповнолітнього потерпілого, які просили не позбавляти обвинуваченого волі, суд вважає за можливе і доцільне призначити ОСОБА_11 покарання із застосуванням положення ч. 1 ст. 69 КК України, а саме перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, у виді пробаційного нагляду із покладенням обов`язків, передбачених ч.2, п.4) ч.3 ст. 59-1 КК України.

Разом з тим враховуючи, що санкція статті за інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення передбачає додаткове покарання, кримінальне правопорушення скоєно у стані алкогольного сп`яніння, а тому слід застосувати до ОСОБА_11 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк в межах санкції статті за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, оскільки воно скоєно у результаті грубого порушення ОСОБА_11 Правил дорожнього руху.

На думку суду, таке покарання, з урахуванням усіх встановлених судом обставин в їх сукупності, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості, є необхідним та буде справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

До набуття вироком законної сили суд визнає за можливе відносно обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжного заходу не обирати.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст.ст. 100, 174 КПК України.

Процесуальні витрати по справі в загальній сумі 10037 грн. 74 коп. на залучення експертів та проведення у справі судових експертиз (витрати за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/102-24/18827-ІТ від 10.10.2024 становить 1989 грн. 75 коп. ; за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/102-24/18828-ІТ від 11.10.2024 становить 1989 грн. 75 коп; за проведення судової інженерно-транспортної експертизи №2938/2939/24-21 від 16.10.2024 становить 6058 грн. 24 коп.) відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_11 на користь держави.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, -

Ухвалив:

ОСОБА_11 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 6 місяців із позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 3 (три ) роки.

Покласти на ОСОБА_11 передбачені ч.2 та п.4) ч.3 ст. 59-1 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки ОСОБА_11 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

До набуття вироком законної сили запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_11 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави 10037 грн. 74 коп. процесуальних витрат на залучення експертів та проведення судових експертиз.

Скасувати арешт накладений ухвалами слідчого судді Теплицького районного суду Вінницької області від 24.09.2024 на автомобіль марки «ВАЗ 21099» державний номерний знак НОМЕР_3 та мотоцикл «LIFAN», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Речові докази у кримінальному провадженні:

- автомобіль марки «ВАЗ 21099» державний номерний знак НОМЕР_3 , - повернути його законному володільцю та користувачу ОСОБА_13 за належністю;

- мотоцикл «LIFAN», державний номерний знак НОМЕР_2 - повернути власнику ОСОБА_14 за належністю.

Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти діб з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Гайсинський районний суд Вінницької області.

Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Суддя: