Номер провадження 1-кп/754/1202/25
У Х В А Л А

Іменем України

30 вересня 2025 року Деснянський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчомусудовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0002270 від 07.08.2025 стосовно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України, кожного,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_5 ,

сторона захисту: обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

до Деснянського районного суду м. Києва 25.09.2025 надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0002270 від 07.08.2025 стосовно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , кожного, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України.

Ухвалою суду від 25.09.2025 по даному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просить призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, оскільки наявні всі правові підстави, викликати учасників судового провадження.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, згідно письмової заяви просив провести підготовче судове засідання та судовий розгляд у його відсутність.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження вважає за можливе провести підготовче судове засідання у відсутність потерпілого.

Сторона захисту не заперечила проти призначення кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Клопотання учасників судового провадження в порядку ст. 315 КПК України.

1. Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , яке мотивує тим, що наявні ризики, передбачені ст. 177 ч. 1 п.п. 1, 5 КПК України, а саме ризики того, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, зазначає, що на даний час, ризики, які існували під час досудового розслідування не зменшились та продовжують існувати, а тому необхідно продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Захисник ОСОБА_6 заперечив щодо клопотання прокурора та продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав позицію захисника та просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

2. Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , яке мотивує тим, що наявні ризики, передбачені ст. 177 ч. 1 п.п. 1, 5 КПК України, а саме ризики того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, зазначає, що на даний час, ризики, які існували під час досудового розслідування не зменшились та продовжують існувати, а тому необхідно продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив щодо клопотання прокурора тапросив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Інших клопотань від учасників судового провадження не надходило.

Суд, вислухавши сторін кримінального провадження, оглянувши обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до висновку про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду, за наступних підстав.

Так, дане кримінальне провадження підсудне Деснянському районному суду м. Києва відповідно до ст.ст. 32, 33 КПК України.

Підстав для прийняття рішення, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, не має.

Обвинувальний акт складено відповідно до вимог ст. 291 ч. 2 КПК України, тобто він містить відомості, які передбачені пунктами цієї частини та при його затвердженні прокурором дотримано вимог процесуального закону.

До обвинувального акту додані документи передбачені нормою ст. 291 ч. 4 КПК України.

Реєстр матеріалів досудового розслідування відповідає вимогам ст. 109 КПК України.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про необхідність призначення кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, з викликом учасників кримінального провадження.

Вирішення клопотання прокурора.

Так, згідно ст. 315 ч. 3 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

В порядку даної норми КПК України прокурор звернувся до суду з клопотаннями про продовження запобіжних заходів у виді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із визначенням розміру застави.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України - запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали суду.

Відповідно до положень ст. 183 ч. 1 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого судом повністю враховуються обставини, визначені ст. 178 КПК України.

Відповідно до норм ст. 199 ч. 3 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд дослідивши клопотання прокурора прийшов до висновку, що клопотання стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідає нормам ст. 199 ч. 3 КПК України.

1. Клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Так, у відповідності до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Відповідно до ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 08.08.2025 (ЄУНСС: 754/12827/25) до обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 грн.

В судовому засіданні доведено, що станом на час проведення судового засідання, не відпали ризики, передбачені ст. 177 ч. 1 п.п. 1, 5 КПК України, які виправдовують застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, не працює та не має постійних джерел доходів, будучи раніше судимим на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення перебуваючи під пробаційнним наглядом, дружини, дітей або утриманців не має, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про наявність обставин, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилятись від суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, а тому для запобігання вказаних ризиків, вважає за доцільне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки інший більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для запобігання вказаним ризикам.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає перебуванню ОСОБА_3 у місці попереднього ув`язнення.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначені ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу, в тому числі продовження, ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому.

Враховуючи викладене, суд прийшов до переконання про те, що запобіжний захід у виді тримання під вартою кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому.

Суд переконаний, що продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів буде необхідним й достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження стосовно нього та запобіганню існування ризиків, передбачених ст. 177 ч. 1 п.п. 1, 5 КПК України.

Відповідно до ст. 183 КПК України, суд погоджується із визначеним, ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 08.08.2025, розміром застави - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та не вбачає підстав для її збільшення до 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

2. Клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Так, у відповідності до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Відповідно до ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 10.09.2025 (ЄУНСС: 754/14984/25) до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 грн.

В судовому засіданні доведено, що станом на час проведення судового засідання, не відпали ризики, передбачені ст. 177 ч. 1 п.п. 1, 5 КПК України, які виправдовують застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, який після вчинення даного кримінального правопорушення не проживав за адресою постійного проживання і встановлення місця перебування поліцією зайняло майже місяць, не працює та не має постійних джерел доходів, будучи раніше судимим на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення перебуваючи під пробаційнним наглядом, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про наявність обставин, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилятись від суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, а тому для запобігання вказаних ризиків, вважає за доцільне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки інший більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для запобігання вказаним ризикам.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає перебуванню ОСОБА_4 у місці попереднього ув`язнення.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначені ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу, в тому числі продовження, ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому.

Враховуючи викладене, суд прийшов до переконання про те, що запобіжний захід у виді тримання під вартою кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому.

Суд переконаний, що продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів буде необхідним й достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження стосовно нього та запобіганню існування ризиків, передбачених ст. 177 ч. 1 п.п. 1, 5 КПК України.

Відповідно до ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне, з урахуванням обставин пред`явленого обвинувачення, ролі кожного з обвинувачених, визначити однаковий розмір застави обвинуваченим, а тому обвинуваченоу ОСОБА_4 слід визначити розмір застави, який визначений і обвинуваченому ОСОБА_3 , а саме 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Розглядаючи дані клопотання судом враховано положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Також, ЄСПЛ, неодноразово, у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (№9627/81 від 14.03.1984) суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому й має тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (№14310/88 від 23.10.1994) «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення у справі «Летельє проти Франції»).

За викладених обставин, клопотання прокурора про продовження стосовно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, кожного, підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 31, 177-178, 183, 199, 314-317, 376 ч.2 КПК України, суд -

у х в а л и в :

кримінальне провадження №0002270 від 07.08.2025 стосовно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України, кожного, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Деснянського районного суду м. Києва на 03 жовтня 2025 року о 12:00 годин.

Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово.

У відкрите судове засідання для розгляду кримінального провадження викликати: прокурора, потерпілого, захисника, обвинувачених доставити конвоєм.

Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів - до 28 листопада 2025 року, включно, із визначенням розміру застави - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 грн.

Строк дії ухвали, в частині запобіжного заходу, шістдесят днів, тобто до 28 листопада 2025 року, включно.

Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів - до 28 листопада 2025 року, включно, із визначенням розміру застави - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 грн.

Строк дії ухвали, в частині запобіжного заходу, шістдесят днів, тобто до 28 листопада 2025 року, включно.

Ухвала в частині продовження застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали надіслати до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України - для відома.

Ухвала в частині продовження застосування запобіжного заходу може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде оголошений 30.09.2025 о 17:50 год.

Суддя: ОСОБА_1