Справа № 522/1120/26
Провадження по справі № 1-кс/522/809/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Одеського районного управління №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеса, громадянки України, із середньою освітою, не одруженої, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимої:

- вироком Суворовського районного суду міста Одеси від 18.12.2020 року за ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі;

- вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 21.12.2021 року, за ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст.185 КК України до покарання у виді 2 (двох) років і 6 (шести) місяців обмеження волі;

- вироком Суворовського районного суду міста Одеси від 31.05.2022 року, за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч.2 ст.185 КК України, до покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі;

- вироком Приморського районного суду міста Одеси від 13.04.2024 року, за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 2 місці обмеження волі

підозрюваного в рамках кримінального провадження №0000635 від 23.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та кримінального проступку, передбаченого ч.1, ч.3 ст. 357 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділенням відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню за №0000033 від 12.01.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 11.01.2026 о 09 годині 57 хвилин ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи неодноразово судимою за вчинення корисливих злочинів, перебувала у торговій залі магазину ПП «ТАВРІЯ ПЛЮС» який розташований за адресою

вул. Колонтаївська буд. № 8/1 в місті Одесі та помітивши на стелажах магазину різноманітні товари, вирішила ними таємно заволодіти.

З метою приховання своїх дій, ОСОБА_4 вирішила використати паперові пакети для подарунків, які також провались у магазині і у них складати товар в магазині, яким вона вирішила заволодіти.

Діючи з вказаною метою з корисливих мотивів та переслідуючи ціль особистого збагачення, ОСОБА_4 взяла зі стелажів магазину паперові пакети для подарунків у кількості 3 штук вартістю за один пакет 55 гривень 68 копійок, загальною вартістю за три пакети 167 гривень 05 копійок.

Продовжуючи свої навмисні дії з вказаною метою та переконавшись, що її дії непомітні для персоналу магазину, діючи повторно, ОСОБА_4 швидко почала брати зі стелажу магазину вибраний нею товар та складати у зазначені паперові пакети. В результаті зазначених навмисних дій ОСОБА_4 упродовж декількох хвилин таємно склала у вказані пакети наступний товар:

- печиво Мілка, 112 г у кількості 7 упаковок вартістю за кожну 75 гривень 44 копійки, загальною вартістю 528 гривень 11 копійок;

- цукерки Шторк Мерсі Асорті 250 г у кількості 4 упаковки, вартістю за кожну 326 гривень 70 копійок, загальною вартістю 1306 гривень 80 копійок,

- цукерки Шторк Мерсі молочні, 250 г. у кількості 4 упаковки, вартістю за кожну 320 гривень 02 копійки, загальною вартістю 1280 гривень 07 копійок;

- цукерки Раффаело у кількості 10 упаковок, вартістю за кожну 102 гривні 18 копійок, загальною вартістю 1021 гривень 77 копійок;

- вафлі Kinder, 103 г у кількості 6 упаковок, вартістю 109 гривень 79 копійок за кожну, загальною вартістю 658 гривень 72 копійки.

При цьому ОСОБА_4 діяла в умовах воєнного стану, який впроваджено на території України відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_7 від 24.02.2022 року № 64/2022 та затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, термін дії якого неодноразово було продовжено відповідними нормативними актами.

Склавши зазначений товар у вказані пакети для подарунків, ОСОБА_4 о 10:00 год вказаного дня пройшла з зазначеним товаром повз каси магазину, не розрахувавшись за нього та покинувши приміщення зазначеного магазину з вищеописаним чужим майном, заволодівши таким чином товаром ПП «ТАВРІЯ ПЛЮС» на загальну суму 4962,52 грн. (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві гривень 52 коп.), маючи первинну можливість розпорядитись викраденим на власний розсуд.

15.01.2026 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України яке кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу підозрюваної, а саме те, що ОСОБА_4 будучі обізнаною, що їй може бути призначена реальна міра покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою його уникнення, в тому числі шляхом виїзду на тимчасово окуповану території України; п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, свідчення яких прямо вказують на причетність до вчинення злочину саме ОСОБА_4 тобто перебуваючи на волі може чинити тиск на свідків, що перешкоджатиме органу досудового розслідування у встановленні істини у провадженні та в повному обсязі всебічному дослідженні всіх доказів; п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 може вчиняти інші аналогічні кримінальні правопорушення, так як вона раніше неодноразово судима за вчинення корисливих злочинів, офіційно не працевлаштована, джерела доходів для існування її не відомі, а тому перебуваючи на волі вчиняє нові злочини з метою забезпечення власного проживання.

У зв`язку з чим, слідчий за погодженням із прокурором, звернулась до суду із клопотанням про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиція учасників

У судовому засіданні прокурор підтримала вимоги клопотання слідчого та просила його задовольнити в повному обсязі, застосувавши до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що наявні ризики, передбачені п.1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити нові кримінальні правопорушення.

Підозрювана ОСОБА_4 та її захисник заперечували щодо задоволення клопотання слідчого та просили застосувати більш м`який запобіжний захід.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, допитавши підозрювану, заслухавши учасників, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Мотиви слідчого судді

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Погоджуючись з прокурором, слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Юридична оцінка діяння у межах висунутого обвинувачення належить до кола питань, що вирішуються судом під час ухвалення вироку (пункт другий частини першої статті 368 КПК). Відповідне судове рішення, як передбачено частиною другою статті 371 зазначеного Кодексу, ухвалюється в нарадчій кімнаті. До цього часу висловлювати власну позицію по суті справи, а також вчиняти будь-які дії, що є прямим або опосередкованим проявом такої позиції, суд не вправі, оскільки це може викликати обґрунтований сумнів у його неупередженості.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке законом віднесено до категорії тяжких та за яке законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, офіційно не працює, раніше неодноразово судима, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не стала, що свідчить про відсутність в підозрюваної міцних соціальних зв`язків, тому є підстави вважати що станом на теперішній час існує низка ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Пред`явлена ОСОБА_4 підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні та долученими до клопотання доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про вчинення ОСОБА_4 злочину за вищеописаних обставин; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про вчинення ОСОБА_4 злочину за вищеописаних обставин; протоколом огляду місця події від 11.01.2026 згідно до якого було зафіксовано перелік та кількість товару з магазину, який ОСОБА_4 викрала з магазину;протоколом огляду відеозапису від 13.01.2026, а саме запису з камер спостереження магазину, на якому зафіксовано вищеописані дії підозрюваної; іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Висновки органу досудового розслідування щодо причетності підозрюваної до вчинення кримінальних правопорушень, які їй інкримінуються, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими, тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Щодо існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що наразі продовжують існувати ризики, визначені ст. 177 КПК, і що необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.

Запобіжні заходи застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження. Їх дія носить превентивний (попереджувальний) характер реалізації особами дій, направлених на перешкоджання здійсненню правосуддя у справі.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченими зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Крім того, суд враховує, що вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення як обставина, яка впливає на вибір судом виду запобіжного заходу (пункт 1 частини 1 статті 178 КПК), має опосередкований вплив й на оцінку рівня ймовірності вчинення підозрюваним тих чи інших дій, які кваліфікуються як ризики за статтею 177 КПК. Чим меншою є вагомість зібраних доказів на підтвердження підозри та чим нижчим є рівень її обґрунтованості, тим меншою є вірогідність незаконного втручання особи підозрюваної у хід досудового розслідування чи переховування від правосуддя, і навпаки.

Тобто, в даному випадку слідчий суддя має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволяють стрведжувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) суд використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК, у цьому кримінальному провадженні.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Під час досудового слідства встановлено обставини, які слід врахувати при обранні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, а саме:

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною ОСОБА_4 тяжкого кримінального правопорушення у разі визнання її винуватою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення;

- вік та стан здоров`я підозрюваної ОСОБА_4 ;

- міцність соціальних зв`язків підозрюваної ОСОБА_4 .

За таких обставин, наявні достатні підстави вважати, що обрання менш суворого запобіжного заходу до ОСОБА_4 не запобігатиме наведеним ризикам.

Враховуючи наведені міркування, на думку слідчого судді, обставин, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчому судді не надано.

Окрім цього, слідчий суддя враховує, що рамках вказанного кримінального провадження ще не проведені усі необхідні слідчі дії, не встановлені усі причетні до вчинення злочину особи, а тому вірогідність наявності зазначених ризиків дуже висока.

Відповідно до приписів ч.1 ст.219 КПК України, досудове розслідування має бути завершене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

За результатом розгляду клопотання слідчого чи прокурора про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя застосовує запобіжний захід в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачення ч. 4 ст. 185 КК України 15.01.2026. Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 лютого 2025 року (справа №369/16172/20), виходячи з положень статей 115, 219 КПК, при обчисленні двомісячного строку досудового розслідування, день коли особу було повідомлено про підозру, не береться до уваги як день, від якого починається вказаний строк, а тому досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні закінчується 16.03.2026, а тому саме до цього строку слідчий суддя може обрати запобіжний захід.

Щодо розміру застави

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків (ч. 1 ст. 182 КПК України).

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до практики ЄСПЛ, якщо тримання під вартою триває тільки через побоювання, що обвинувачений буде переховуватись від правосуддя, проте його слід звільнити з-під варти, якщо він представить відповідні гарантії, що не переховуватиметься від суду, наприклад внесе заставу (правова позиція, викладена у п. 46 рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції»).

Зважаючи на положення ч. 3 ст. 183 КПК України, а також практику ЄСПЛ, приймаючи до уваги дані про особу підозрюваного, вважаю за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Здіно ЗУ «Про Державний Бюджет 2026 року» 1 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3328 гривень, а тому саме з цього розрахунку буде визначена сума застави.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя, враховуючи вимоги абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а також з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, враховуючи дані про особу підозрюваної, яка раніше неодноразово судима, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за яке передбачає позбавлення волі до 8 років, ніде не навчається, не працює, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, з урахуванням стану здоров`я підозрюваної, беручи до уваги майновий та сімейний стан підозрюваної, її характеристики, доведеності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вважаю за доцільне обрати відносно підозрюваної запобіжний захід у виді тримання під вартою та вважаю за необхідне визначити розмір застави як альтернативного запобіжного заходу у мінімальному розмірі - 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 176- 178, 183, 186, 193, 194-197, 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Одеського районного управління №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор», на 60 (двадцять) днів, тобто до 16.03.2026 включно.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 66 560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

Підозрювана або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за підозрювану; провадження по справі 1-кс/522/809/26.

Підозрювана звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрювану, обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- прибувати до прокурора, слідчого або суду за вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Роз`яснити підозрюваній наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрювана, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обчислюється з моменту винесення ухвали слідчого судді, тобто з 28.01.2026.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_10

28.01.2026