У Х В А Л А

Іменем України

№ 610/4077/25 № 1-кп/610/72/2026
м. Балаклія06 лютого 2026 року

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

судді: ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру: ОСОБА_4 (відеоконференція),

законного представника: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 (відеоконференція),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру до

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця м. Лозова Харківської області; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; громадянина України; без освіти; неодруженого ; офіційно не працевлаштованого; раніше не судимого. Під вартою з 30.08.2025,

за вчинення суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введений та неодноразово продовжувався воєнний стан, зокрема, Указом Президента України від 14.07.2025 № 478/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 15.07.2025 № 4524-ІХ, до 05.30 05.11.2025.

В умовах воєнного стану, 29 серпня 2025 року, приблизно о 20.30 годині, за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 через незачинені двері проник до житлового будинку, де з кімнати таємно викрав належний ОСОБА_7 мобільний телефон «Nokia C21 TA-1352 DS 2/32» вартістю 2008 гривень, а під час залишення будинку був помічений потерпілою, яка виявила зникнення майна і стала викликати поліцію, проте незважаючи на це продовжив свої дії з метою заволодіння майном.

Далі, ОСОБА_4 , не маючи законних підстав, без дозволу потерпілої, як власниці житла, порушуючи ст. 30 Конституції України, згідно якої кожному гарантується недоторканість житла, незаконно проник до житлового будинку. ОСОБА_4 наніс потерпілій близько десяти ударів кулаками обох рук в область обличчя, заподіявши їй: перелам дна орбіти передньої та задньої стінок лівого верхньощелепного синусу, виличної дуги зі зміщенням уламків, гематосинус, що потягло за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня), тобто середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Потерпіла просила судовий розгляд проводити за її відсутності (т. 1 а.с. 102). Категорично відмовилася приїздити до суду.

ОСОБА_4 в суді пояснив, що потерпіла не дала йому напитися води, тому він вибив вхідні двері її будинку та побив її. Телефон потерпіла йому віддала сама.

29.08.2025 за результатом надання ОСОБА_7 невідкладної медичної допомоги їй видано медичну довідку. У неї встановлені чисельні тілесні ушкодження (т. 2 а.с. 7).

За висновком експерта судово-медична експертиза встановила, що за даними медичної документації потерпіла з 30.08.2025 по 08.09.2025 (допущено описку на 30.08.2025) знаходилась на лікуванні у відділенні хірургії голови та шиї КНП ХОР "ОКЛ" м. Харків з діагнозом "Травматичний перелом дна орбіти, передньої та задньої стінок лівого верхньощелепного синусу, виличної дуги зі зміщенням уламків, гематосинус. Гематома верхньої повіки лівого ока. Забійно-рвана рана верхньої повіки лівого ока. Садно ділянки лівої лопатки. Супутній діагноз: Вправлена пупкова кила".

Встановлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупого твердого предмету (предметів), можуть відповідати строку 29.08.2025 та кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознаками тривалості розладу здоров`я (для загоєння переламів потрібний строк більше 21 дня) (т. 2 а.с. 128-129).

30.08.2025 під час огляду місця події за місцем проживання потерпілої виявлені пошкодження вхідних дверей житлового будинка, у приміщенні будинку на підлозі та окремих предметах обільні плями речовини бурого кольору, схожої на кров, на столі коробка з-під мобільного телефона «Nokia C21 TA-1352 DS 2/32», а на коробці сліди папілярних візерунків пальців рук, які були вилучені (т. 2 а.с. 27-46).

За висновком експерта дактилоскопічна експертиза встановила, що один вилучений при огляді місці події з упаковки мобільного телефона слід пальця руки залишений безіменним пальцем правої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 2 а.с. 77-88).

За висновком експерта товарознавча експертиза встановила, що ринкова вартість предмета кримінального правопорушення - мобільного телефона на той час становила 2008 гривень (а.с. 12-18).

Під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпіла впізнала ОСОБА_4 , як того, який вчинив додо неї неправомірні дії 29.08.2025 за місцем її проживання (т. 2 а.с. 8-10).

30.08.2025 під час затримання ОСОБА_4 у нього вилучені мобільний телефон Nokia, футболка "поло", джинсові штани, черевики Bona зі слідами речовини бурого кольору (т. 2 а.с. 55-57).

30.08.2025 після затримання ОСОБА_4 у нього виявлені забій п`ястно-фалангових суглобів обох кистей, садна обох ліктьових суглобів (т. 2 а.с. 64).

За висновком експерта судово-медична експертиза встановила, що садна в ділянці ліктьових суглобів ОСОБА_4 утворилися від дії тупого твердого предмету (предметів), можуть відповідати строку 29.08.2025 та кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, як поодинці, так і разом (т. 2 а.с. 66).

За висновками експертів судово-медичні імунологічні експертизи встановила, що вилучених у ОСОБА_4 при затриманні одязі і взутті виявлена кров людини, властива самому ОСОБА_4 , проте не можна також виключити походження даної крові від потерпілої (т. 2 а.с. 95-110).

Проте суд переконаний, що за відсутності у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень з відкритою рясною кровотечою, кров на одязі і взутті ОСОБА_4 належить потерпілій і попала туди під час її побиття останнім.

19.09.2025 під час проведення слідчого експерименту з відеозаписом у потерпілої на обличчі маються крововиливи темного кольору. Вона пояснила і відтворила обставини події, як відпочиваючи у кімнаті побачила відчинені міжкімнатні двері, побачила як будинок залишав ОСОБА_4 та виявила зникнення зі столу іншої кімнати мобільного телефону Nokia. Вона з іншого телефону почала викликати поліцію, зачинилася у будинку, а ОСОБА_4 повернувся, вибив вхідні двері та побив її (т. 2 а.с. 90-94).

Кримінальний кодекс України визначає крадіжку як таємне викрадення чужого майна. Натомість грабіж це відкрите викрадення чужого майна. Тобто ці склади злочинів відрізняються за способом їх вчинення.

Крадіжка це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Таємність як спосіб вчинення крадіжки характеризується за допомогою двох критеріїв об`єктивного та суб`єктивного. Перший стосується зовнішньої обстановки вчиненого викрадення вважається таємним, коли заволодіння майном відбувається за відсутності будь-яких осіб (власників, очевидців, осіб, у володінні чи під охороною яких знаходиться майно), у присутності інших осіб, але непомітно для них, або вони у зв`язку з фізичними чи психічними особливостями були нездатні дати належну правову оцінку заволодінню майном, при розрахунку на потурання від інших осіб, чи коли інші особи переконані у правомірності дій винного.

Суб`єктивний критерій таємності як способу крадіжки означає прагнення винного діяти непоміченим з боку інших осіб, таким чином, щоб не зустріти будь-якого опору.

Натомість, грабіж це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, котра у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені й оцінюються як викрадення. При грабежі винний діє відкрито, ігноруючи можливий опір з боку потерпілого та інших сторонніх осіб. При цьому не має значення, чи вживали вказані особи заходів до того, щоб покласти край викраденню. Останнє при грабежі вчинюється заздалегідь очевидно, помітно для інших осіб, і така відкритість підвищує (порівняно з крадіжкою) суспільну небезпеку викрадення.

Відтак, розрізняючи крадіжку та грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий або інші особи характер вчинюваних винною особою дій. Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.

Так, грабіж вважається закінченим злочином з моменту заволодіння майном. Таким моментом визнається поява у злочинця реальної початкової можливості розпорядитися вилученим майном (винести, передати іншим особам тощо).

Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати як замах на грабіж.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за:

ч. 4 ст. 186 КК України -

відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у житло, вчинений в умовах воєнного стану,

ч. 1 ст. 162 КК України -

незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи,

ч. 1 ст. 122 КК України -

умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

За висновком експерта амбулаторна комісійна судово-медична експертиза від 06.10.2025 встановила, що ОСОБА_4 страждав і страждає на хронічне психічне захворювання у формі помірної розумової відсталості з порушенням поведінки. Відповідно до свого психічного стану не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На час вчинення суспільно-небезпечного діяння перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання. Не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Відповідно до свого психічного стану потребує застосування примусових заходів медичного характеру - госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом (т. 2 а.с. 144-149).

Осудність є однією з загальних ознак суб`єкта злочину, юридичною підставою вини та кримінальної відповідальності. Виходячи з передбачених ст. 19 КК України критеріїв, відповідний стан особи характеризується здатністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Неосудна особа позбавлена такої здатності унаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Особа, що вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, а може бути піддана за рішенням суду примусовим заходам медичного характеру.

Виходячи з положень статей 23, 24 КК України умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання.

Усвідомлення означає розуміння не лише фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони складу конкретного злочину, а і його негативного соціального значення у виді суспільної небезпеки. Зокрема, при вчиненні крадіжки винний усвідомлює, що він порушує право власності, таємно викрадає чуже майно і тим самим завдає потерпілому майнової шкоди.

Передбачення є адекватним розумовим уявленням особи про неминучість чи можливість конкретних результатів своєї дії (бездіяльності). Бажання полягає у прагненні досягти чітко визначеної мети і спрямованості волі на її досягнення.

Таким чином, умисна форма вини передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак злочину, обов`язковою передумовою чого є осудність.

Мотив злочину - це усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яке викликає намір діяти певним чином. Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб.

Мотивованість та цілеспрямованість є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини. Прояв таких ознак є неможливим у разі порушень психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними.

Відповідно до дослідженого судом висновку судово-психіатричного експерта хронічне психічне захворювання позбавило ОСОБА_4 можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними під час вчинення суспільно небезпечного діяння.

Тобто, у ОСОБА_4 встановлено наявність як медичного критерію (помірна розумова відсталість з порушенням поведінки), так і інтелектуальної й вольової ознак юридичного критерію (нездатність розуміти свої дії та керувати ними).

З зазначеним станом, що є юридичним критерієм неосудності, несумісні наявність у свідомості чітко сформованого умислу у розумінні ст. 24 КК України, а також мети і мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину.

Тому, обвинувачення про таке психічне ставлення неосудної особи до вчиненого суспільно небезпечного діяння не ґрунтується на правильному тлумаченні закону про кримінальну відповідальність, яке б відповідало його точному змісту, що беззаперечно є свідченням неправильного застосування такого закону.

Суд звертає увагу, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру гарантує захист прав, свобод та законних інтересів осіб з психічними розладами, тому розгляд таких проваджень має спеціальну процедуру, яка урегульована спеціальними нормами закону.

Зокрема, статтею 505 КПК України передбачено, що обов`язковими обставинами, які підлягають доказуванню у такому кримінальному проваджені є: час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння та вчинення цього суспільно небезпечного діяння цією особою, при цьому враховуються і інші обставини (інформація про психічні розлади, поведінка, небезпечність особи, розмір завданої шкоди).

Тобто, предмет доказування у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, а умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони саме злочину та встановлюються лише щодо осудної особи, на що сторона обвинувачення увагу не звернула.

Тому, внаслідок виявлення неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність (посилання на спрямованість умислу, мету і мотив дій, як на складові злочину, у той час коли вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру), необхідно виправити допущену стороною обвинувачення помилку та виключити із обвинувачення зайві посилання на спрямованість умислу, мету і мотив дій ОСОБА_4 при вчиненні суспільно небезпечного діяння.

За правилом ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно до ч. 4 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду.

Питання про речові докази по справі суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 124, 498-516 КПК України,

п о с т а н о в и в:

1.Клопотання задовольнити повністю.

2.Застосувати до ОСОБА_4 примусовий захід медичного характеру - госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

3.Речові докази: мобільний телефон, упаковку з нього - повернути потерпілій ОСОБА_7 ; змиви з рук, зрізи нігтьових пластин, зразки речовин, липку стрічку - знищити; інші предмети повернути ОСОБА_4 , скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області від 03.09.2025.

4.Процесуальні витрати у сумі 5348,40 гривень за проведення дактилоскопічної експертизи та 400 гривень за проведення товарознавчої експертизи - віднести на рахунок держави.

5.ОСОБА_4 продовжити строк поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку - Дніпровська філія «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України до набрання ухвалою законної сили.

6.До поміщення ОСОБА_4 до Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» утримувати у Державній установі "Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)".

7.Етапування ОСОБА_4 з Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)" до Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» доручити Батальйону конвойної служби № 1 ГУНП в Дніпропетровській області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, через Балаклійський районний суд Харківської області, протягом 30 днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1