Провадження №1-кп/523/939/26
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

30.01.2026

Пересипський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000515 від 10.08.2025 року щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бєльці Республіки Молдова, громадянина Молдови, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2025 року народження, неофіційно працевлаштованого, маючого низку тяжких захворювань: ВІЧ та туберкульоз (зі слів обвинуваченого), зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 (оренда), раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

10.08.2025р., приблизно о 18год. 10хв., ОСОБА_5 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння , знаходячись на відкритій ділянці місцевості неподалік перехрестя вул. Дорожня та Вапняна у м. Одесі, в ході спровокованого ним конфлікту з раніше не знайомим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вирішив заподіяти йому тілесні ушкодження. Так, ОСОБА_8 переслідуючи раптово виниклу мету заподіяння шкоди здоров?ю ОСОБА_7 , з мотивів особистої до нього неприязності, будучи агресивно налаштованим, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, бажаючи при цьому їх настання, стиснувши в своїй правій руці розкладний ніж як знаряддя злочину, умисно наніс чотири удари ОСОБА_7 , а саме два удари по тулубу зліва, один удар по лівому плечу та один удар по лівій кінцівці, тим самим спричинивши останньому, згідно п.2.3.3. і 4.6. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. (далі - Правила), легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді непроникаючих колото-різаних ран на грудній клітці по лівій передній пахвовій лінії в проекції 5-го ребра, на лівому плечі по задній поверхні у верхній третині та в області лівого ліктьового згину, а також заподіяв небезпечну для життя колото-різану рану в області попереку зліва, проникаючу в заочеревинний простір із ушкодженням паренхіми в області зовнішнього краю лівої нирки, заочеревинною гематомою в ділянці кореня брижі тонкої кишки, що супроводжувалась кровотечею в заочеревинному просторі, яка згідно з п. 2.1.1 «а» та п. 2.1.3 «к» Правил відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченні, крім того, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного ним при вказаному вище обставинах кримінального правопорушення, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєних ним кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор та обвинувачений не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини проваджень в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин проваджень, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останнього.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення доведена повністю, та дії вказаної особи кваліфікує за ч.1 ст.121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_8 , суд приймає до уваги характер і обставини вчинених кримінальних правопорушень, ступінь їх тяжкості, особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Судом враховується особа ОСОБА_8 , який є особою раніше не судимою, вперше вчинив кримінальне правопорушення та притягається до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, який є громадянином Молдови, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2025 року народження, неофіційно працевлаштованого, маючого низку тяжких захворювань: ВІЧ та туберкульоз (зі слів обвинуваченого), маючого постійне місце проживання в м. Одесі, де проживає разом із родиною.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , передбачені ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст.67 КК України, суд визнає: вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженні, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини цього кримінального провадження, беручи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який є особою раніше не судимою, вперше вчинив кримінальне правопорушення та притягається до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, який є громадянином Молдови, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2025 року народження, неофіційно працевлаштованого, маючого низку тяжких захворювань: ВІЧ та туберкульоз (зі слів обвинуваченого), маючого постійне місце проживання в м. Одесі, де проживає разом із родиною, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому - щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину та наявність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому - вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини і вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, беручи до уваги суспільну небезпеку та характер вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, приймаючи до уваги заяву потерпілого ОСОБА_7 , відповідно до якої, останній просить призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане із позбавленням волі, при цьому не має будь-яких претензій до ОСОБА_8 , з метою запобігання вчиненню останнім нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про те, що виправлення ОСОБА_8 та недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе без його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавлення волі з випробуванням (із застосуванням ст.75 КК України).

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, передбаченого санкцією ч.1 ст.121 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі з випробуванням за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Згідно обвинувального акту, під час досудового розслідування відсутні витрати на залучення експертів.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки із покладанням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили відносно ОСОБА_5 змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши останнього з-під варти.

Речові докази: чоловічу футболку, дитячу футболку, змиви речовини бурого кольору, та шорти, змиви, зрізи нігтьових пластин, ніж - знищити;

оптичний носій - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Пересипський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Копії вироку вручити під розписку учасникам судового засідання, а також надати іншим заінтересованим особам.

Суддя ОСОБА_1