Номер провадження 1-кс/404/4763/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Кропивницький

Слідчий суддя Фортечного районного суду у місті Кропивницькому ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засідання скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого територіального управління Державного бюро розслідувань розташоване у місті Миколаєві з дислокацією у місті Кропивницькому по кримінальному провадженню №0001316, за ч. 1 ст. 365 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 подала слідчому судді скаргу про скасування постанови від 17 грудня 2025 року, якою слідчий третього відділу територіального управління Державного бюро розслідувань розташоване у місті Миколаєві з дислокацією у місті Кропивницькому по вказаному вище кримінальному провадженню за ч. 1 ст. 365 КК України, відмовив скаржнику визнати її потерпілою.

Слідчий долучив відомості, що за місцем вручення особі письмового повідомлення про підозру на постійній основі здійснюється підприємницька діяльність, надаються послуги.

Прокурор подав лист в якому просить вирішити вимоги скаржника без його участі.

Третій слідчий відділ територіального управління Державного бюро розслідувань розташоване у місті Миколаєві з дислокацією у місті Кропивницькому проводить досудове розслідування по кримінальному провадженню №0001316, за ч. 1 ст. 365 КК України.

Обставинами, які підлягають обов`язковому доказуванню у цьому провадженні є: перевірка права службових осіб проникнути у домоволодіння під час вручення ОСОБА_3 письмового повідомлення про підозру.

15.12.2025 року скаржник подала слідчому ДБР заяву в якій просила визнати її потерпілою по вказаному кримінальному провадженню.

17.12.2025 року слідчий виніс постанову якою відмовив у задоволенні клопотання, оскільки постанова про визнання потерпілим буде прийнята після надання ОСОБА_3 доказів спричинення шкоди.

Заявник не погодився з результатом розгляду поданого ним клопотання та відповідно ч. 1 ст. 304 КПК України подав слідчому судді скаргу, в якій просить визнати незаконною і скасувати постанову слідчого.

Пункт 7 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачає можливість оскаржити процесуальне рішення слідчого особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, отже скаржник вправі подати слідчому судді заявлену ним вимогу.

Згідно ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що підлягають доказуванню.

Обставиною, яка підлягає доказуванню є: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; обставини які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; предмет кримінального правопорушення, знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

На слідчого покладається обов`язок зібрати і перевірити докази (ст. 92 КПК України).

Процесуальне рішення приймається у формі постанови, яка має відповідати вимогам, передбаченим ст. 110 КПК України.

Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне. Постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови;прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про:зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення;місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови. Постанова слідчого, дізнавача, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов`язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.

Будь-яке процесуальне рішення повинно бути: законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є процесуальне рішення ухвалене компетентним суб`єктом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є процесуальне рішення ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є постанова, в якій наведені належні і достатні мотиви та підстави її ухвалення

Дізнавач, слідчий, прокурор обґрунтовує процесуальне рішення лише тими доказами, які були предметом дослідження під час досудового розслідування, та оцінює ці докази за своїм внутрішнім переконанням, що базується на всебічному, повному й об`єктивному аналізі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Правова визначеність являє собою вимогу до органів державної влади, здійснення правозастосовної діяльності. Реальне існування правової визначеності зумовлює довіру суспільства до діяльності держави, належне ставлення до права та закону. Практика Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) та Верховного Суду використовує такі складові як "непорушність прав", "якість та точність закону", "законні очікування".

Непорушність гарантованих прав та свобод людини: кожен повинен бути впевнений в тому, що гарантовані йому права є непорушними та підлягають належному захисту (ст.ст.21, 22, 64 Конституції України).

Якість, однозначність, точність формулювань правових норм: Венеціанська комісія у своїй доповіді від 04 квітня 2011 року "Верховенство права" вказала, що закон має бути сформульований з достатньою мірою чіткості, аби особа мала можливість скерувати свою поведінку. Національний закон не може розглядатися, якщо його не сформульовано з достатньою точністю так, щоб громадянин мав змогу, передбачити наслідки своєї поведінки. "Якість закону" означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, визначати чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб.

Передбачуваність, коли особа переконана у досягненні запланованого результату, має легітимні (законні) очікування, діючи згідно з нормами права, їй має бути гарантований захист цих очікувань.

Під час винесення оскаржуваної постанови слідчий не дотримався принципу юридичної визначеності, законності, обґрунтованості та вмотивованості прийнятого ним процесуального рішення, оскільки не вказав обставин, які йому доручили розслідувати та підлягають перевірці правоохоронним органом. Крім того посилався на порядок, який не передбачений КПК України, оскільки право потерпілого виникає внаслідок звернення з заявою, а не після надання доказів (ст. 55 КПК України).

15.12.2025 року скаржник подав слідчому заяву про визнання потерпілим і такою процесуальною дією набув процесуальний статус потерпілого по вказаному вище кримінальному провадженню.

Ухвалюючи рішення про відмову визнати потерпілим, слідчий не мотивував, не підтвердив, не спростував чи насправді проникнення було протиправним, чому виключається настання шкоди від проникнення сторонніх осіб.

Наданий ОСОБА_3 і переглянутий у судовому засіданні відеозапис фіксує дії сторонньої особи, яка з невідомих підстав наказує ОСОБА_3 заборонити зйомку у власному приміщенні.

Не перевірялася наявність добровільної згоди всіх власників і володільців на проникнення до житла.

Відсутня правова оцінка змісту іншого відеозапису який паралельно фіксував факт вручення повідомлення про підозру.

Не дослідили чи зробила ОСОБА_3 письмові зауваження на процесуальну дію, пов`язану з врученням їй повідомлення про підозру.

Хто вручив підозру та чому замість одного прокурора, який міг одноособово вручити повідомлення про підозру, до домоволодіння проникла група службових осіб з предметами зовні схожими на зброю та спецзасобами.

Чи існувала негайність, потреба і співмірність для проникнення групи осіб до житла скаржника, з метою вручення їй повідомлення про підозру.

Які докази ухилення ОСОБА_3 від вручення письмового повідомлення про підозру. Чи направили їй повістку з викликом для виконання цієї процесуальної дії.

Перелік службових осіб. Причинний зв`язок між діями службових осіб і наслідками, які від них настали.

Разом з цим, у місці вручення ОСОБА_3 повідомлення про підозру здійснювалась постійна господарська діяльність, рекламували надання послуг на: проживання, сауну, басейн, відпочинок. Під час розгляду скарги з`ясовано, що у комплексі домоволодінь постійно проводили біблійні курси «Свідків Ієгови», орендували кімнати. Таким чином оскаржувана постанова не містить обґрунтувань, чи було це місце загального доступу.

Насамперед на представника сторони обвинувачення покладається процесуальний обов`язок зібрати, перевірити докази на підтвердження обставин, що підлягають перевірці. Разом з цим слідчий хибно переклав власний обов`язок на особу, яка звернулась до правоохоронного органу за захистом порушеного права.

Текст оскаржуваної постанови не містить назв слідчих дій та переліку зібраних доказів, на підставі яких слідчий мав право наперед стверджувати про відсутність у особи прав потерпілого.

Частина 5 ст. 55 КПК України зобов`язує слідчого винести мотивовану постанову за наявності очевидних і достатніх підстав вважати, що особі шкоду не завдано.

Всупереч цьому, без наявних очевидних і достатніх підстав слідчий виніс не вмотивовану постанову, яка суперечить пунктам 2, 3 ч. 5 ст. 110 КПК України, оскільки мотивувальна частина постанови повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Перерахованих складових оскаржувана постанова не містить, отже підлягає скасуванню.

За результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування може бути прийняте рішення про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги (ст. 307 КПК України).

Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого територіального управління Державного бюро розслідувань розташоване у місті Миколаєві з дислокацією у місті Кропивницькому по кримінальному провадженню №0001316, за ч. 1 ст. 365 КК України - задовольнити

Скасувати постанову від 17 грудня 2025 року, на підставі якої слідчий третього відділу територіального управління Державного бюро розслідувань розташоване у місті Миколаєві з дислокацією у місті Кропивницькому по кримінальному провадженню №0001316 за ч. 1 ст. 365 КК України, відмовив ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнати їх потерпілими.

Починаючи з 15.12.2025 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 набула процесуальний статус потерпілої по вказаному вище кримінальному провадженню.

Ухвала не оскаржується в апеляційному порядку. Заперечення на цю ухвалу можуть бути подані під час проведення підготовчого судового засідання (ст. 307 КПК України).

Слідчий суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького ОСОБА_1