Справа № 545/5120/25
Провадження № 1-в/545/469/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.12.2025 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

представника адміністрації установи ОСОБА_4 ,

засудженого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

у с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що він відбув 1/2 частину призначеного покарання, а тому заслуговує на застосування щодо нього ст.81 КК України.

Засуджений у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.

Представник адміністрації установи у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити, посилаючись на те, що засуджений хоч і мав два стягнення, проте на теперішній час змінив свою поведінку, довів виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Прокурор проти задоволення подання не заперечував.

Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали клопотання та особової справи, суд проходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Подільського районного суду м. Києва від 11.08.2022, з урахуванням вироку Київського апеляційного суду від 05.10.2023: за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік; за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік; за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки; на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 24.09.2020 та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки та штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн, які вказано виконувати самостійно. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2024 року приведено вирок Подільського районного суду м. Києва від 11.08.2022, скасованого в частині призначення покарання вироком Київського апеляційного суду від 05.10.2023, у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX. Виключено з вироку Подільського районного суду м. Києва від 11.08.2022, скасованого в частині призначення покарання вироком Київського апеляційного суду від 05.10.2023, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 2 років позбавлення волі та штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн, які виконувати самостійно, обвинувачення за ч. 1 ст. 185 КК України, вчиненого 18.09.2021 о 07 год 16 хв на суму 310 грн та епізоди за обвинуваченням ч. 2 ст. 185 КК України, вчинені 18.09.2021 о 11 год 20 хв на суму 904, 90 грн, 18.09.2021 о 11 год 50 хв на суму 540, 00 грн, 18.09.2021 о 12 год 05 хв на суму 1349, 00 грн, 18.09.2021 о 12 год 40 хв на суму 625, 00 грн у зв`язку з декриміналізацією відповідно до Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року. Встановлено вважати ОСОБА_5 засудженим за вироком Київського апеляційного суду від 05.10.2023 за ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 2 років позбавлення волі та штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень, які виконувати самостійно.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, є нетяжким злочином.

Таким чином, відповідно до положень ст.81 КПК України засуджений відбув передбачену законом 1/2 строку покарання та формально має право на розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Відповідно до п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

За період відбування покарання засуджений ОСОБА_5 мав 2 заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього трудового розпорядку та вимог безпеки праці; 2 стягнення, які на теперішній час погашено.

Згідно з характеристикою, затвердженою начальником державної установи «Божковська виправна колонія (№16)», засуджений ОСОБА_5 характеризується посередньо, працевлаштований робітником майстерні установи, займається плетінням сітки МПП; до виконання робіт із благоустрою установи ставиться відповідально; підтримує рівні стосунки із засудженими як позитивної, так і негативної спрямованості; до установи виконавчі листи не надходили.

Адміністрація установи у своєму висновку щодо ступеня виправлення засудженого зазначила, що ОСОБА_5 довів своє виправлення, заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст.81 КК України(за підсумком 81 бал).

Так, одним із показників виправлення засудженого є висновок адміністрації установи про те, що засуджена особа довела своє виправлення.

Адміністрація установи у висновку щодо ступеня виправлення засудженого зазначила, що засуджений «довів своє виправлення». На обґрунтування свого висновку адміністрація установи навела певні обставини, які, на її думку, свідчать про те, що засуджений довів своє виправлення. Вказані обставини знайшли своє підтвердження і під час судового розгляду.

Повно та всебічно проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що засуджений довів своє виправлення і заслуговує умовно-дострокового звільнення від відбуття невідбутої частини покарання.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537,539 КПК України,-

у х в а л и в:

Заяву засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання -задовольнити.

Засудженого ОСОБА_5 звільнити умовно-достроково на 1 місяць 4 дні за вироком Київського апеляційного суду від 05.10.2023 за ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 2 років позбавлення волі та штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень, які виконувати самостійно.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1