Справа № 305/2053/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.10.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/140/21 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 16.02.2021.

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, із середньою освітою, студент, непрацюючий, неодружений, несудимий, засуджений:

- за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 07 (сім) років.

Зараховано ОСОБА_6 у строк покарання період перебування його під вартою з 07.09.2018 по 12.04.2019.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді застави, визначеної у розмірі 140960 (сто сорок тисяч дев`ятсот шістдесят) грн залишено без змін, яку після вступу вироку в законну силу ухвалено повернути заставодавцю ОСОБА_6 .

Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_6 11.08.2018 близько 23 год, знаходячись у селищі Кобилецька Поляна, Рахівського району, Закарпатської області, на вул. Лесі Українки, поблизу торгового комплексу «Еліт», під час виниклої суперечки з ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, з метою заподіяння ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, наніс останньому декілька ударів руками стиснутими в кулак, з прикладенням значної сили в область голови та тулубу, чим заподіяв ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з переломом правої скроневої кістки, що переходить на кістки основи черепа, крововиливи над та під твердою мозковою оболонкою в лобно-тім`яно-скроневій ділянці голови справа, синця правої вушної раковини, перелому правої скулової кістки, перелому зовнішньої кістки правої гайморової пазухи та гематоми правої половини обличчя, трьох колосовидних саден на задньо-боковій поверхні правої половини грудної клітки. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 о 01 год 05 хв помер у Тячівській районній лікарні № 1 Закарпатської області.

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить вирок суду від 16.02.2021 щодо нього скасувати та ухвалити новий вирок, яким його виправдати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діянні складу кримінального

-2-

правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. В обґрунтування апеляційних вимог, обвинувачений зазначає про незаконність постановленого щодо нього вироку у зв`язку з однобічністю та неповнотою судового слідства, невідповідністю висновків фактичним обставинам справи. Вважає, що судом безпідставно не взято до уваги його показання про те, що жодних кримінальних правопорушень він не вчиняв, жодних тілесних ушкоджень потерпілому не наносив, а викладені у вироку суду показання як його власні, так і потерпілої й свідків не узгоджуються із звукозаписом перебігу судового засідання. Зокрема, у вироку зазначено, що потерпіла ОСОБА_9 стверджувала, що в ніч з 11.08.2018 на 12.08.2018 додому прийшов її син ОСОБА_8 та повідомив їй, що йому погано від того, що його вдарив ОСОБА_10 , однак фактично у своїх показаннях суду вона зазначала про те, що її син на запитання, хто його вдарив, тільки припускав, що це міг бути ОСОБА_11 , тобто він у цьому не був впевнений. Аналогічним чином, у вироку зазначено, що свідок ОСОБА_12 пояснив, що йому відомо про те, що потерпілого вдарив ОСОБА_11 , що не узгоджується з його показаннями, які він надав в судовому засіданні, зокрема, насправді він зазначав, що йому потерпілий повідомив про можливе заподіяння ударів ОСОБА_11 , прізвища якого не називав. Що стосується показів свідка ОСОБА_13 , то суд у вироку показання даного свідка виклав не в повному обсязі, зміст яких до того ж перекрутив, зокрема щодо припущення потерпілого з приводу можливого нанесення йому ударів особою на ім`я ОСОБА_11 . Окрім того, звертає увагу на те, що з показань свідка ОСОБА_14 слідує, що вона була очевидицем суперечки, яка виникла у компанії хлопців поблизу бару, де працювала, вона зробила їм зауваження, а через якийсь час повернулась та побачила бійку між ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , далі на землі лежав ОСОБА_8 , при цьому він поблизу потерпілого не перебував та в сутичці участі не приймав, а знаходився на значній відстані разом з ОСОБА_17 . Ці ж обставини підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 , який також вказував, що обвинувачений участі у бійці не приймав та знаходився на відстані. Таким чином, на його переконання, жоден із свідків чітко не вказав, що потерпілому ОСОБА_8 він спричинив тілесні ушкодження, при цьому як слідує з показань потерпілої, ОСОБА_8 прийшов додому і на ньому будь-яких видимих слідів побоїв не було, але з такими тілесними ушкодженнями, які вказані у виноску експерта, потерпілий ОСОБА_8 , навряд чи міг би самостійно пересуватися та розмовляти. Стороною обвинувачення було заявлено клопотання про допит свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які не були допитані як свідки на досудовому розслідування та свідок ОСОБА_19 повідомив, що ОСОБА_21 йому повідомив, що потерпілого вдарив саме ОСОБА_11 , однак, на його переконання, показанням цих свідків слід дати критичну оцінку, оскільки такі спростовуються показаннями свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , які вказували, що по дорозі до лікарні потерпілий з машини не виходив, з ОСОБА_24 не розмовляв, а тому не міг показати на обвинуваченого, як на особу, що спричинила йому тілесні ушкодження. Свідок ОСОБА_20 також дав неправдиві свідчення про те, що бачив кров на голові потерпілого, що спростовується показаннями потерпілої ОСОБА_25 , яка в суді показала, що жодних видимих тілесних ушкоджень на тілі свого сина не помітила та свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_26 , які теж не бачили у потерпілого тілесних ушкоджень. Окрім іншого, обвинувачений вказує і на те, що потерпілий міг отримати описані судово-медичним експертом численні тілесні ушкодження вдома, оскільки первинно ОСОБА_27 оглядав фельдшер, який жодних серйозних ушкоджень не виявив, а тим більше таких, які несумісні з життям потерпілого, при наявності яких останній дістався додому. В силу наведеного, стороною захисту було заявлено клопотання про допит в судовому засіданні судово-медичного експерта ОСОБА_28 , однак даний експерт в судове засідання жодного разу не з`явилась. Окрім того, судом першої інстанції за клопотанням сторони захисту було призначено комплексну судово-медичну експертизу, проведення якої не видалось можливим через ненадання судом

-3-

амбулаторної картки та історії хвороби ОСОБА_27 . Вважає, що в справі необхідно провести комплексну судово-медичну експертизу, тим більше, що при призначення такої вдруге судом було відмовлено. Таким чином, все обвинувачення ґрунтується на показаннях потерпілої, яка припускає, що її сина вдарив він, однак у матеріалах кримінального провадження немає жодних доказів, що саме він заподіяв тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_27 , і вина його не наведена.

Судове провадження розглядається за відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника-адвоката ОСОБА_29 та потерпілого ОСОБА_25 , неявка яких, з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на вирок суду, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 та захисник-адвокат ОСОБА_29 повідомлені за допомогою смс-повідомлення, про що свідчать відповідні довідки. Указане свідчить про те, що апеляційним судом вжито всіх можливих заходів щодо повідомлення учасників судового розгляду про час та місце розгляду кримінального провадженні і вони вважаються належним чином повідомленими. Разом з тим, від захисника та потерпілого не надходило заяв про відкладення апеляційного розгляду на інший день та відомостей про поважність причин їх неявки, а клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про відкладення апеляційного розгляду справи не береться до уваги, оскільки відповідно до наданої ним повістки на відправку, він вибуває на військову службу за мобілізацією лише з 14.11.2025. Крім того, апеляційний суд бере до уваги те, що відповідно до вимог ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку проте, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

За результатами апеляційного перегляду оскарженого вироку колегією суддів встановлені істотні порушення вимог КПК України, які відповідно до положень ст. 412 КПК України, тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, з огляду на таке.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

-4-

Засада судочинства щодо гласності судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, яка передбачена статтею 129 Конституції України, розкрита у ст. 27 КПК України і складається із трьох взаємопов`язаних елементів: 1) гласність судового провадження; 2) відкритість судового провадження; 3) повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Ураховуючи те, що зазначена засада є цілісною, фіксування судового засідання є допоміжним елементом щодо двох інших елементів гласності судового процесу, яка полягає у забезпеченні обізнаності учасників судового провадження щодо результатів судового розгляду та у праві на ознайомлення з процесуальними рішеннями й отримання їхніх копій, а також на отримання в суді інформації про дату, час і місце судового розгляду та про ухвалені в ньому судові рішення (ч. 1 ст. 27 КПК), та відкритості судового процесу право кожного бути присутнім під час судового розгляду, за винятком випадків, визначених законом (ч. 2 ст. 27 КПК).

Частиною 4 статті 107 КПК України передбачено, що фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим, окрім випадків, визначених у цій нормі (у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб).

Водночас ч. 6 ст. 107 КПК України встановлено виключення із загального правила обов`язковості фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження.

Зазначеною нормою передбачено, що незастосування технічних засобів фіксування кримінального провадження у випадках, якщо воно є обов`язковим, але якщо при цьому сторони не заперечують проти визнання такої дії та результатів її здійснення чинними, не веде до недійсності відповідної процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів.

Колегія суддів звертає увагу, що встановивши обставину відсутності у матеріалах кримінального провадження технічного запису, підлягає вирішенню чи є у даному кримінальному провадженні вказана обставина підставою безумовного скасування оскарженого вироку, чи допущене саме істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке могло б вплинути на законність і обґрунтованість подальшого судового рішення та вирішення провадження по суті.

Апеляційний суд звертає увагу на зміст ст. 412 КПК України, якою визначено, що невід`ємною властивістю поняття «істотність порушення вимог кримінального процесуального закону» є його здатність перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Системно-структурний аналіз зазначених норм КПК України свідчить, що для з`ясування питання про те, як неповне фіксування судового провадження за допомогою технічних засобів вплинуло на законність ухваленого судом рішення, необхідно виходити з «рівня істотності» відхилень від вимог норми кримінального процесуального права.

Також колегія суддів враховує практику Верховного Суду, відповідно до якої відсутність технічного запису судового засідання не завжди є істотним та тотожним порушенню, передбаченому п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК, яке є безумовною підставою для скасування судового рішення, зокрема викладеною в постановах від 20.09.2022 (справа № 334/3880/17, провадження № 51-482 км 22), від 16.12.2020 (справа № 219/828/18, провадження № 51-2460км20), від 26.05.2021 (справа № 492/1259/15-к, провадження № 51-317км21) від 29.09.2020 (справа № 554/41/17, провадження № 51-6509км19).

Колегія суддів враховує, що за певних обставин відсутність звукозаписів окремих судових засідань може стати підставою для скасування судових рішень, якщо сторона,

-5-

яка посилається на цю обставину, доведе, що це істотно вплинуло або могло вплинути на законність та вмотивованість судового рішення чи істотно порушило її процесуальні права.

Судовий розгляд кримінального провадження відбувається у порядку, передбаченому статтями 318-380 КПК.

Статтею 343 КПК України регламентовано, що секретар судового засідання повідомляє про здійснення повного фіксування судового розгляду, а також про умови фіксування судового засідання, які передбачені ч. 5 ст. 27 КПК України, а саме: під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Крім того, відповідно до ст. 103 КПК України, процесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватися: у протоколі; на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії; у журналі судового засідання.

Попри це, при перевірці матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_6 апеляційним судом встановлено, що у ньому відсутня фіксація судового засідання суду першої інстанції від 11.02.2019, в ході якого відбувався судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , в тому числі проведено допит свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_14 та ОСОБА_18 , у зв`язку з чим перевірити доводи обвинуваченого про невірне відображення у вироку суду показань цих свідків неможливо.

Наведене свідчить про порушення вимог кримінального процесуального закону, передбачених ст. 107 КПК України.

Зважаючи на відсутність технічних носіїв інформації, та значимість тих процесуальних дій, які проводились у судовому засіданні від 11.02.2019 і мали стати «інформативною основою» ухваленого судового рішення, але інформація про них виявилась відсутньою на технічному носії, такі порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, такими, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

За наведених вище обставин висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, є передчасними та зробленими без повного, всебічного, об`єктивного дослідження та аналізу наявних у кримінальному провадженні доказів, а тому не може визнаватися законним та обґрунтованим.

Таким чином, зважаючи на часткову відсутність фіксування судового провадження у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , колегія суддів позбавлена можливості перевірити доводи апеляційної скарги обвинуваченого, дати їм відповідну оцінку та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Більш того, ніким з учасників судового розгляду не заявлялось клопотання щодо витребування з суду першої інстанції архівної копії звукозапису від 11.02.2019, а виходячи з аналізу ст. 93 КПК України, збирання доказів не є обов`язком суду та здійснюється, зокрема, сторонами кримінального провадження.

Отже, встановлені та наведені в ухвалі апеляційного суду порушення кримінального процесуального закону є істотними, оскільки торкаються прав та законних інтересів обвинуваченого, потерпілого, сторони обвинувачення, перешкодили суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження, і вплинули, чи могли вплинути на постановлення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення, а тому вирок підлягає скасуванню. Дані порушення не можуть бути усунуті апеляційним судом в ході апеляційного розгляду, а тому відповідно до вимог п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України (у редакції на момент розгляду кримінального провадження судом першої інстанції), є безумовною підставою для скасування вироку.

-6-

З огляду на викладене колегія суддів уважає, що допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 є істотними і такими, що перешкодили суду всебічно, повно та об`єктивно розглянути кримінальне провадження, що є безумовною підставою для скасування вироку.

Апеляційним судом встановлено порушення п. 7 ч. 2 ст .412 КПК України (у редакції на момент розгляду кримінального провадження судом першої інстанції), що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 415 цього Кодексу є безумовною підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Згідно п. 3 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статі 412 КПК України (у редакції на момент розгляду кримінального провадження судом першої інстанції) судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 місцевим судом допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства та об`єктивного з`ясування всіх обставин кримінального провадження, які мають значення для правильного його вирішення, що є безумовною підставою для скасування судового рішення та призначення, відповідно до ст. 415 КПК України нового розгляду у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

При новому розгляді кримінального провадження, суду першої інстанції необхідно усунути встановлені недоліки, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, ретельно перевірити доводи апеляційної скарги обвинуваченого, дати відповідну оцінку доказам у їх сукупності та ухвалити законне й обґрунтоване рішення, яке б відповідало вимогам ст. 370 КПК України.

З урахуванням наведеного, змінена апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає задоволенню частково, вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 16.02.2021 - скасуванню, а матеріали кримінального провадження - направленню до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 16.02.2021 щодо ОСОБА_32 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді