Справа № 632/1725/25
провадження № 1-кп/632/181/25

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року м. Златопіль

Златопільський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ( в режимі відеоконференції), обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 на підставі ч. 5 ст. 401 КК України за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002185 від 03 квітня 2024 року щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, який має середню-спеціальну освіту, військовослужбовця, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за висунутим обвинуваченням за ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

І. Суть питання, що вирішується ухвалою, за чиєю ініціативою воно розглядається і позиція інших учасників.

На розгляді Златопільського міськрайонного суду Харківської області знаходиться вищезазначене кримінальне провадження № 0002185 від 03 квітня 2024 року щодо ОСОБА_4 , якому висунуто обвинувачення за ч. 5 ст. 407 КК України.

Захисником ОСОБА_5 було подано письмове клопотання, яке підтримано стороною захисту в судовому засіданні 18 грудня 2025 року, про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КПК України на підставі ч. 5 ст. 401 КК України та закриття вказаного кримінального провадження.

В обґрунтування клопотання сторона захисту посилалась на те, що командуванням військової частини НОМЕР_1 надано письмову згоду на продовження проходження ОСОБА_4 військової служби. Його підзахисний має намір продовжувати проходження військової служби у вказаній військовій частині.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання, зазначивши, що зробив відповідні висновки та більше ніколи не вчинить подібних дій, має бажання в подальшому продовжувати службу на лавах ЗСУ та боронити Державу від російської агресії.

Прокурор проти задоволення клопотання сторони захисту не заперечував, подавши заяву, відповідно до якої також прохав звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України, в порядку, встановленому ч. 5 ст. 401 КК України, для продовження проходження військової служби та зобов`язати ОСОБА_4 невідкладно, але не пізніше 72 годин після набрання ухвалою законної сили прибути до військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України для продовження проходження військової служби, враховуючи, що ОСОБА_4 вперше висунуто обвинувачення за ч. 5 ст. 407 КК України. На стадії досудового розслідування питання, щодо направлення до суду клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України на підставі ч. 5 ст. 401 КК України та закриття вказаного кримінального провадження, не було вирішено, оскільки військова частина своєчасно не надала письмову згоду, відтак до суду було направлено обвинувальний акт. На сьогодні наявні всі підстави, передбачені ч. 5 ст. 401 КК України для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, для продовження проходження ОСОБА_4 військової служби.

Також прокурор, наголосив, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачений ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності за статтями 407, 408 КК України не притягувався, а відтак відсутні заборони щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі частини 5 статті 401 КК України.

ІІ. Встановлені судом обставин.

Згідно з обвинувальним актом, обвинуваченому ОСОБА_4 висунуто обвинувачення у нез`явленні вчасно на службу військовослужбовцем та самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинених в умовах воєнного стану за таких обставин.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за мобілізацією, перебуваючи у розпорядженні командира військової частини № НОМЕР_2 , під час проходження військової служби та обіймаючи посаду зовнішнього пілота (оператора) безпілотних літальних апаратів 3 відділення 1 взводу оперативного призначення 1 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, на порушення статей 17, 65 Конституції України, статей 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, статей 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасового ухилення від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість і несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, за відсутности законних підстав, в умовах воєнного стану, без поважних причин та відповідного дозволу командирів, не повернувся вчасно 11 листопада 2023 року з лікувального закладу до місця тимчасового розташування підрозділу військової частини НОМЕР_2 НГУ в районі АДРЕСА_3 та перебував за межами місця служби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, до 7 листопада 2024 року до моменту затримання співробітниками правоохоронних органів.

Надалі, обвинувачений ОСОБА_4 , під час проходження військової служби, перебуваючи у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 НГУ, реалізуючи свій злочинний умисел, на порушення статей 17, 65 Конституції України, статей 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, статей 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасового ухилення від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість і несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, за відсутности законних підстав, в умовах воєнного стану, без поважних причин та відповідного дозволу командирів, 10 листопада 2024 року самовільно залишив тимчасове місце дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_2 НГУ в районі АДРЕСА_4 та перебував за межами місця служби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, до 7 січня 2025 року до моменту затримання співробітниками правоохоронних органів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 5 ст. 407 КК України як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану та нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

06 грудня 2025 року командиром військової частини НОМЕР_1 надано письмову згоду про можливість продовження проходження військової служби віськовослужбовцем ОСОБА_4 згідно якої, військовою частиною НОМЕР_1 попередньо вивчено, відібрано та погоджено кандидата для продовження військової служби ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який буде прийнятий на військову службу на посаду солдата резерву 311 запасної роти військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_3 Збройних Сил України, та поставлений на всі види забезпечення, згідно з чинним законодавством.

ІІІ. Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Приписами частини 5 статті 401 КК України передбачено особливий порядок звільнення від кримінальної відповідальності осіб, які мають намір повернутися до військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби.

Зокрема, визначено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Як вбачається з ч. 2 ст. 286 КПК України, у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Згідно зі ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

Водночас, суд приймає до уваги усталену практику Верховного Суду, викладену у постанові від 09 квітня 2025 року (справа № 761/41888/17, провадження № 51-4788км24) відповідно до якої, Верховний Суд наголосив, що пунктом 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Вказане положення становить підґрунтя для регламентації цього принципу в національному законодавстві. Згідно із ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Такий конституційний принцип презумпції невинуватості майже аналогічно закріплено безпосередньо в тексті закону України про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 2 КК), а також відображено у кримінальному процесуальному законі (ст. 7 та ч. 1 ст. 17 КПК). Отже, згідно з чинним законодавством винуватість особи може бути встановлено лише обвинувальним вироком суду.

24 лютого 2022 року Президентом України було видано Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який було затверджено Законом України 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан. Також Президентом України було видано Указ № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», яким постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався та діє дотепер.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 НГУ від 31 травня 2023 року № 168 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого кулеметника 2-го відділення 3-го взводу оперативного призначення 1-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 3-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_2 НГУ.

Судом з`ясовано, що обвинуваченому ОСОБА_4 вперше висунуто обвинувачення у вчиненні протиправних дій, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, зокрема, останній раніше до кримінальної відповідальності за статтями 407, 408 КК України не притягувався ( відсутні дані щодо наявності обвинувальних вироків стосовно ОСОБА_4 ).

Командиром військової частини НОМЕР_1 надано письмову згоду від 06 грудня 2025 року про можливість продовження проходження військової служби солдатом ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє підстави та наслідки закриття провадження відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України, звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, безумовної можливості судового розгляду провадження з його вирішенням по суті, між тим він підтримав заявлене клопотання.

Виходячи з фактичних обставин справи, викладених в обвинувальному акті, та з огляду на особливий порядок звільнення від кримінальної відповідальності осіб, які мають намір повернутися до військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби, передбачений ч. 5 ст. 401 КК України, зокрема, на відсутність інших даних (зокрема обвинувальних вироків щодо ОСОБА_4 ), які могли б свідчити про притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за статтями 407, 408 КК України, а також враховуючи, що останній висловив бажання продовжити проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 та письмову згоду командування зазначеної військової частини на продовження проходження обвинуваченим військової служби, суд доходить висновку про наявність усіх передбачених законом підстав для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України, та закриття кримінального провадження.

ІV. Інші питання, що вирішуються судом.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 21 серпня 2025 року ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 19 жовтня 2025 року, включно. Ухвалами Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 14 жовтня та 03 грудня 2025 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено, останній раз, до 31 січня 2026 року, включно.

Згідно з ч. 1 ст. 377 КПК України, якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання; звільнення від відбування покарання; засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі; ухвалення обвинувального вироку без призначення покарання. Означена норма не регулює питання звільнення з-під варти в залі судового засідання обвинуваченого, якого судом звільнено від кримінальної відповідальності та закрито кримінальне провадження з цієї підстави.

Водночас, відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу. Пунктом 5 частини 1 статті 7 КПК України визначено таку загальну засаду кримінального провадження, як "забезпечення права на свободу та особисту недоторканність".

Відповідно до частини 4 статті 12 КПК України, яка регулює загальну засаду кримінального провадження «Забезпечення права на свободу та особисту недоторканність»: кожен, хто понад строк, передбачений цим Кодексом, тримається під вартою або позбавлений свободи в інший спосіб, має бути негайно звільнений.

Відповідно до статті 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, після закриття судом кримінального провадження в зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності, для продовження проходження військової служби, ухвала про застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою припиняє свою дію на підставі ст. 203 КПК України, а такий обвинувачений, в силу положень ч. 6 ст. 9, ч. 4 ст. 12, ч. 1 ст. 377 КПК України, підлягає звільненню з-під варти в залі судового засідання.

Відтак, зважаючи на закриття кримінального провадження з вищевказаних підстав, суд вважає за необхідне скасувати застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, звільнивши його з з-під варти негайно в залі суду.

Керуючись ст. ст. 284, 286, 288, 331, 370-372, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України, в порядку, встановленому ч. 5 ст. 401 КК України, для продовження проходження військової служби.

Кримінальне провадження № 0002185 від 03 квітня 2024 року щодо ОСОБА_4 , за висунутим обвинуваченням за ч. 5 ст. 407 КК України - закрити.

Зобов`язати ОСОБА_4 невідкладно, але не пізніше 72 годин після набрання ухвалою законної сили прибути до військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України для продовження проходження військової служби.

Зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України після набрання ухвалою суду законної сили, невідкладно забезпечити поновлення на військовій службі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повідомити про це Златопільський міськрайонний суд Харківської області.

Запобіжний захід, обраний щодо ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою продовжений ухвалою Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 03 грудня 2025 року - скасувати. Звільнити ОСОБА_4 з-під варти негайно в залі суду.

Ухвала в частині звільнення обвинуваченого від відповідальності та закриття кримінального провадження набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала в частині скасування запобіжного заходу набирає законної сили з моменту її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Златопільський міськрайонний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя:ОСОБА_1