КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/8467/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 з доповненнями на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2025 року щодо повідомлення про підозру від 14 березня 2025 року ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-2 КК України, у кримінальному провадженні №0000153 від 15 лютого 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2025 року у задоволені скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на повідомлення про підозру від 14 березня 2025 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-2 КК України, у кримінальному провадженні №0000153 від 15 лютого 2024 року - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-2 КК України, від 14 березня 2025 року у кримінальному провадженні №0000153 від 15 лютого 2024 року.

Уважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою.

У мотивування скарги зазначає, що ОСОБА_7 і під час допиту у якості підозрюваного, і під час обрання запобіжного заходу в суді, і після заявляв та заявляє, що весь товар, який з травня 2024 року імпортується ТОВ «Європос» з ОАЕ, вироблений безпосередньо на заводі в ОАЕ, що належить компанії Display System Production L.L.C., яка і є постачальником відповідного товару. Жодного товару російського походження після 24 лютого 2022 року ТОВ «Європос» не закуповувало і не планувало закуповувати.

Вказує, що Display System Production L.L.C. ніколи не закуповувало ні товар російського походження, ні сировину та/або інші матеріали, з яких виготовляється товар російського походження. Вся сировина та матеріали, з яких Display System Production L.L.C. виготовляло і виготовляє товари, що постачаються ТОВ «Європос», надходить від декількох постачальників, які знаходяться в ОАЕ та Китаї. Вона також не здійснювала жодних платежів на користь ТОВ «Європос» або інших компаній, зареєстрованих в рф.

Таким чином, на переконання сторони захисту, підозра, пред`явлена ОСОБА_7 , є необґрунтованою та незаконною.

Посилається на те, що повідомлення про підозру ґрунтується виключно на припущеннях та на «вирваному з контексту» трактуванні переписок у телефоні ОСОБА_7 і не підтверджено реальними доказами, які б вказували на російське, а не еміратське походження імпортованих ТОВ «Європос» товарів.

Звертає увагу на те, що у слідства немає жодного доказу того, що Display System Production L.L.C. здійснювало будь-які платежі на користь компаній з рф прямо або опосередковано, у тому числі через Posfix Retail Displays Traiding L.L.C., і що ОСОБА_7 знав про такі оплати та бажав фінансувати таким чином бюджет держави-агресора через здійснення платежів від ТОВ «Європос».

При цьому, надана слідством переписка між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 не містить даних, які б вказували на постачання в Україну будь-якої продукції з рф прямо чи опосередковано, через компанії з ОАЕ або інші країни.

Наголошує, що повідомлення про підозру, вручене ОСОБА_7 , в принципі не містить складу злочину, передбаченого статтею 111-2 КК України.

У доповненнях до апеляційної скарги зазначає, що у зафіксованих у протоколах огляду та протоколах за результатами НСРД переписках ОСОБА_7 , у тому числі з контактом «ПОС ОСОБА_10 » немає обговорень питань імпорту товарів з рф, також у них немає «інформації щодо іноземних юридичних осіб, на рахунки яких у подальшому спрямовувались кошти, а також можливість подальшого переказу цих коштів до рф».

Вказує, що саме по собі інформування ОСОБА_7 про фінансово-господарську діяльність ТОВ «Європос» (незалежно від того, кому така інформація передавалась) чи погодження ним придбання українським ТОВ певних побутових речей (напр. кавомашин) в українських постачальників, не становить складу злочину, передбаченого статтею 111-2 КК України.

Уважає, що слідчий суддя помилково не взяв до уваги докази сторони захисту, вирішивши, що такі докази мають отримуватись в рамках процедури міжнародного співробітництва та нібито не можуть бути отримані на підставі адвокатського запиту.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , яка проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила оскаржувану ухвалу залишити без змін, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000153 від 15 лютого 2024 року, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною першою статті 111-2 КК України.

14 березня 2025 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_7 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-2 КК України.

11 липня 2025 року до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на повідомлення про підозру від 14 березня 2025 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-2 КК України, у кримінальному провадженні №0000153 від 15 лютого 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2025 року у задоволені скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на повідомлення про підозру від 14 березня 2025 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-2 КК України, у кримінальному провадженні №0000153 від 15 лютого 2024 року - відмовлено.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги слідчий суддя виходив з того, що на час повідомлення про підозру органом досудового розслідування було зібрано достатній обсяг фактичних даних, які у своїй сукупності давали підстави вважати, що ОСОБА_7 міг бути причетним до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-2 КК України.

При цьому, слідчий суддя відхилив доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_7 та відсутності у матеріалах кримінального провадження доказів, на підтвердження наявності в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-2 КК України, оскільки правильність кваліфікації дій підозрюваного, так само як і наявність чи відсутність в його діях складу конкретного злочину, вирішуються виключно вироком суду та не підлягає вирішенню на досудовому провадженні слідчим суддею.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Згідно пункту 10 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Аналіз положень пункту 10 частини першої статті 303 КПК України дає підстави вважати, що в ході розгляду скарги на повідомлення про підозру підлягають з`ясуванню дотримання під час повідомлення про підозру Глави 22 КПК України, у тому числі щодо відповідності підозри вимогам статті 277 КПК України.

Відповідно до статті 277 КПК України повідомлення про підозру має містити такі відомості:

1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення;

2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;

3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення;

4) зміст підозри;

5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;

7) права підозрюваного;

8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Як убачається зі змісту повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 14 березня 2025 рокуу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-2 КК України, у кримінальному провадженні №0000153 від 15 лютого 2024 року, за формою та змістом відповідає вимогам статті 277 КПК України та містить усі передбачені вказаною статтею відомості, у тому числі зміст підозри, стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , із зазначенням часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру. Роз`яснено процесуальні права та обов`язки, передбачені статтею 42 КПК України.

Підстав для висновку про недотримання органом досудового розслідування вимог, визначених Главою 22 КПК України, під час складення повідомлення про підозру та порядку його вручення, колегія суддів не вбачає.

Аргументи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_7 і під час допиту у якості підозрюваного, і під час обрання запобіжного заходу в суді, і після заявляв та заявляє, що весь товар, який з травня 2024 року імпортується ТОВ «Європос» з ОАЕ, вироблений безпосередньо на заводі в ОАЕ, що належить компанії Display System Production L.L.C., яка і є постачальником відповідного товару. Жодного товару російського походження після 24 лютого 2022 року ТОВ «Європос» не закуповувало і не планувало закуповувати; Display System Production L.L.C. ніколи не закуповувало ні товар російського походження, ні сировину та/або інші матеріали, з яких виготовляється товар російського походження. Вся сировина та матеріали, з яких Display System Production L.L.C. виготовляло і виготовляє товари, що постачаються ТОВ «Європос», надходить від декількох постачальників, які знаходяться в ОАЕ та Китаї. Вона також не здійснювала жодних платежів на користь ТОВ «Європос» або інших компаній, зареєстрованих в рф; повідомлення про підозру ґрунтується виключно на припущеннях та на «вирваному з контексту» трактуванні переписок у телефоні ОСОБА_7 і не підтверджено реальними доказами, які б вказували на російське, а не еміратське походження імпортованих ТОВ «Європос» товарів; у слідства немає жодного доказу того, що Display System Production L.L.C. здійснювало будь-які платежі на користь компаній з рф прямо або опосередковано, у тому числі через Posfix Retail Displays Traiding L.L.C., і що ОСОБА_7 знав про такі оплати та бажав фінансувати таким чином бюджет держави-агресора через здійснення платежів від ТОВ «Європос»; надана слідством переписка між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 не містить даних, які б вказували на постачання в Україну будь-якої продукції з рф прямо чи опосередковано, через компанії з ОАЕ або інші країни; у зафіксованих у протоколах огляду та протоколах за результатами НСРД переписках ОСОБА_7 , у тому числі з контактом «ПОС ОСОБА_10 » немає обговорень питань імпорту товарів з рф, також у них немає «інформації щодо іноземних юридичних осіб, на рахунки яких у подальшому спрямовувались кошти, а також можливість подальшого переказу цих коштів до рф»; саме по собі інформування ОСОБА_7 про фінансово-господарську діяльність ТОВ «Європос» (незалежно від того, кому така інформація передавалась) чи погодження ним придбання українським ТОВ певних побутових речей (напр. кавомашин) в українських постачальників, не становить складу злочину, передбаченого статтею 111-2 КК України, фактично зведені до оцінки належності та допустимості зібраних у справі доказів, питань доведеності винуватості підозрюваного, наявності у його діях складу інкримінованих йому злочинів.

Однак, з`ясування вказаних обставин не є предметом доказування при розгляді скарги на повідомлення про підозру.

Так, доводи сторони захисту з приводу недопустимості та неналежності доказів потребують детального дослідження порядку їх зібрання та глибокого аналізу цих доказів, що має здійснювати суд, який розглядатиме кримінальне провадження по суті під час судового розгляду, який закінчується ухваленням вироку, про що обґрунтовано зазначено слідчим суддею.

Доводи захисника щодо невірної кваліфікації дій можуть бути перевірені та виправлені шляхом внесення змін до повідомлення про підозру в ході здійснення подальшого досудового розслідування.

Так, перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень статті 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень пункту 10 частини першої статті 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності таких доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Посилання захисника на те, що слідчий суддя помилково не взяв до уваги докази сторони захисту, вирішивши, що такі докази мають отримуватись в рамках процедури міжнародного співробітництва та нібито не можуть бути отримані на підставі адвокатського запиту, не є обов`язковою та самостійною підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді та вказаного повідомлення про підозру.

Докази, на які посилається сторона захисту, підлягають дослідженню у сукупності під час судового розгляду.

В апеляційній скарзі не наведено та під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено даних про порушення стороною обвинувачення вимог статей 276-278 КПК України під час складення та вручення повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 14 березня 2025 року, які б слугували підставою для її скасування.

Інші наведені у скарзі доводи висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, перевіркою матеріалів судового провадження в апеляційному порядку колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 303, 304, 306, 307, 404, 405, 407, 412, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 з доповненнями - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4