Справа № 146/1038/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2025 р. селище Томашпіль Вінницької області

Томашпільський районний суд Вінницької області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника обвинуваченої, адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000124 від 11 червня 2025 року на підставі обвинувального акта по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Кошаринці Барського району Вінницької області, українки, громадянки України, освіта середня-спеціальна, не працюючої, одруженої, на утриманні неповнолітніх дітей не має, учасником бойових дій, депутатом та потерпілою внаслідок аварії на ЧАЕС не є, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

З 10 червня 2025 року по 11 червня 2025 року поліцейський сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Тульчинського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Вінницькій області (далі СРПП відділення поліції № 2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області) майор поліції ОСОБА_6 спільно з поліцейським СРПП відділення поліції № 2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області майором поліції ОСОБА_7 , які згідно з п. 2 примітки до ст. 368 КК України є службовими особами, та посади яких згідно з п. 3 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну службу» відносяться до посад категорії «В», відповідно до графіку чергувань затвердженого начальником відділення поліції № 2 Тульчинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_8 , здійснювали добове чергування в складі групи реагування патрульної поліції на території Томашпільської територіальної громади Тульчинського району Вінницької області.

Приблизно о 21 год. 30 хв. на вул. Шевченка, 35 с.Вапнярки Тульчинського району Вінницької області, вказаним нарядом поліції зупинено автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21063» коричневого кольору реєстраційний номер « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , за порушенням ним п.2.3 Правил дорожнього руху України, а саме те, що ОСОБА_9 та пасажир ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не пристебнуті ременями безпеки під час руху вищевказаного транспортного засобу.

Під час перевірки по інформаційному порталу «Призовник» інформаційно комунікаційної системи інформаційного порталу Національної поліції встановлено, що згідно звернення з ІНФОРМАЦІЯ_4 Е1555339 від 11.03.2025 року ОСОБА_9 перебуває в активному розшуку, ухиляється від мобілізаційних заходів та підлягає доставці до ІНФОРМАЦІЯ_5 для складання адміністративних матеріалів за ст. 210 КУпАП. Після чого ОСОБА_9 працівниками поліції було повідомлено про те, що він підлягає доставці до ІНФОРМАЦІЯ_5 для складання відносно нього адміністративних матеріалів.

У свою чергу ОСОБА_4 усвідомлюючи, що працівник поліції є службовою особою, яка згідно ст. 262 КУпАП уповноважена на адміністративне затримання особи, а також відповідно до ч.5 ст. 24 Закону України «Про національну поліцію» працівники поліції за зверненням територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки уповноважені здійснювати адміністративне затримання та доставлення до цих центрів та органів призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розуміючи незаконність своїх дій та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, про яку була попереджена працівником поліції, діючи умисно запропонувала інспектору СРПП ВП №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області майору поліції ОСОБА_6 неправомірну вигоду, а саме грошові кошти в сумі 5000 гривень, з метою уникнення доставки її чоловіка ОСОБА_9 до ІНФОРМАЦІЯ_6 та уникнення адміністративної відповідальності за ст. 210 КУпАП.

Незважаючи на неодноразові попередження про кримінальну відповідальність за пропозицію, обіцянку або надання неправомірної вигоди службовій особі, відповідно до ст. 369 КК України, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи, що працівники поліції є службовими особами, розуміючи незаконність своїх дій, продовжувала пропонувати неправомірну вигоду у сумі 10000 грн працівникам поліції, з метою уникнення доставки ОСОБА_9 до ІНФОРМАЦІЯ_6 та уникнення адміністративної відповідальності за ст. 210 КУпАП.

За вказане суспільно небезпечне винне діяння ОСОБА_4 визнається судом винуватою, її діяння суд кваліфікує за ч. 1 ст. 369 КК України, тобто пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, чи надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, визнала повністю, щиро розкаялася у вчиненому, і вважає, як і інші учасники судового процесу за можливе при дослідженні доказів по справі обмежитись її допитом.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню, визначити допитом обвинуваченого, а також оглядом характеризуючих даних щодо особи обвинуваченого, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються.

По суті пред`явленого обвинувачення обвинувачена ОСОБА_4 суду пояснила, що 10 червня 2025 року близько восьмої години вечора вона з чоловіком поїхала за тюками. Коли поверталися за ними поїхали працівники поліції без мигалок. Працівники поліції зупинили їх і сказали, що вони порушили, бо їхали без ременя безпеки, на що вона відповіла, що в населеному пункті можна їхати без ременя. Далі працівники поліції подивилися в планшеті та сказали, що її чоловік знаходиться в розшуку і забрали його в ТЦК. Щоб його не забирали вона пропонувала працівнику поліції на прізвище ОСОБА_10 5000 гривень, а потім 10000 гривень, після цього працівник поліції повідомив, що їх знімає камера. Про вчинене шкодує, кається.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позицій.

Оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, які узгоджуються між собою, є належними та допустимими, заслухавши пояснення обвинуваченої ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що інкриміноване обвинуваченій ОСОБА_4 кримінальне правопорушення мало місце за встановлених обставин, остання винна у його вчиненні та підлягає покаранню в межах санкції відповідної статті.

Мотиви призначення покарання.

Згідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, ступеню їх тяжкості та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують його.

З врахуванням роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.8 ч.1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Пом`якшуючою обставиною, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченої.

Обтяжуючих обставин, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно висновку досудової доповіді про ОСОБА_4 , ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої, її спосіб життя, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства ( у тому числі окремих осіб).

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченої, яка на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, старостинський округ щодо обвинуваченої компрометуючими матеріалами не володіє, а також беручи до уваги досудову доповідь про особу обвинуваченої, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 можливе при призначенні їй покарання у виді штрафу.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Рішення щодо речових доказів та відшкодування процесуальних витрат.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Згідно ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Цивільний позов не заявлявся.

Витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 - не застосовувався.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 472, 474, 475 КПК України суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 1200 (однієї тисячі двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази, а саме DVD R диск на який поміщено відеозаписи з нагрудних відео реєстраторів ОСОБА_6 № 797965 за 10.06.2025, ОСОБА_7 № 798292 за 10.06.2025 та ОСОБА_11 за 10.06.2025 - залишити при матеріалах справи.

В умовах дії воєнного стану відповідно до ч.15 ст. 615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Згідно ст.ст. 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1