Провадження № 1-кп/359/835/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 листопада 2025 року м.. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду кримінальне провадження №0001701, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.09.2025, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ Донецької області, громадянина України, без освіти, неодруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, маючого непогашену та не зняту судимість, звільненого по відбуттю строку покарання 07.03.2025 року,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

Так, 06.09.2025 року близько 19 год. 00 хв., ОСОБА_4 перебував неподалік будинку АДРЕСА_2 та в цей час у нього виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з вищевказаного домоволодіння.

Реалізуючи свій кримінальний протиправний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 06.09.2025 року близько 19 год. 00 хв., ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, запровадженого на всій території України, проник через незачинену хвіртку на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому ОСОБА_4 підійшов до господарського приміщення, де поруч знаходився трицикл марки «Corso FINN» чорного кольору із зарядним пристроєм, загальною вартістю 28 008 грн. 08 коп., що належить ОСОБА_6 , Потім ОСОБА_4 від`єднав трицикл від зарядного пристрою, поклав зарядний пристрій до трициклу та відкотив транспортний засіб до хвіртки.

Після цього ОСОБА_4 повернувся до господарського приміщення, зайшов в середину, де побачив бензопилу марки «Белорусмарш» вартістю 500 грн., взяв її до рук, виніс на подвір`я, підійшов до трицикла, який попередньо відкотив до хвіртки, поклав бензопилу на трицикл та повернувся у напрямку житлового будинку з метою подальшого таємного викрадення майна.

Однак, довести свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_4 не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки його протиправні дії були вчасно помічені та припинені мешканцями житлового будинку.

Такими своїми злочинним діями, які виразилися у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище та інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення-злочин, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні зазначеного злочину не визнав, а в подальшому зазначив, що мав намір лише на проникнення в приміщення потерпілої.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений показав, що він зайшов у двір, де побачив трицикл на який сів, оскільки раніше такого не бачив. Трицикл почав сигналити і йому стало не приємно, тому зайшов в будинок, щоб попросити виключити сигналізацію. Про що говорив в будинку не пам`ятає. Після чого він сам вийшов з будинку і пішов у напрямку заправки. Його наздоганяли молоді люди на червоному автомобілі, в яких він просив вибачення та повідомив, що такого більше не повториться. Приїхала поліція і його забрали. Він не намагався викрасти речі та не може пояснити чому заходив на подвір`я. Бензопилу брав в руки, щоб подивитися. Йому ніхто не давав дозволу сідати на трицикл. Він не пам`ятає, щоб відкочував трицикл чи знімав зарядний пристрій. На уточнюючі запитання зазначив, що зайшов до будинку, щоб попросити вибачення, а не для, того, щоб подивитися хто є в будинку. В будинку він попросив вибачення у молодого хлопця. Коли спрацювала сигналізація на трициклі з будинку ніхто не виходив. В той день, перед подією, він випив пива один літр.

У судових дебатах обвинувачений та його захисник просили перекваліфікувати дії ОСОБА_4 на ч.1 ст. 162 КК України або виправдати за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.4 ст.185 КК України.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні показала, що обвинуваченого знає наглядно, особисто з ним не знайома. У вересні вона перебувала в будинку АДРЕСА_2 . ЇЇ племінник ОСОБА_9 повідомив, що вигнав з будинку чоловіка. Після цього вона викликала поліцію. Особисто вона не бачила момент вчинення злочину, але під час цієї події був присутній ОСОБА_9 , який вказав на ОСОБА_10 . Вона навесні придбала бензопилу червоного кольору за 5000-6000 гривень, яка лежала в господарському приміщенні, а також трицикл купила за 33000 гривень, який стояв на зарядці. Трицикл був знятий із зарядки і на нього покладена бензопила, які хотіли викрасти.

В судовому засіданні 04.11.2025 року в присутності законного представника був допитаний неповнолітній свідок ОСОБА_8 , який, показав, що близько 19 год. 00 хв. він перебував у кімнаті будинку АДРЕСА_2 , до якої зайшов чоловік. Він його вивів з будинку за ворота та зателефонував сестрі ОСОБА_11 , якій розповів про цю подію. Коли він разом із сестрою ОСОБА_11 та її хлопцем ОСОБА_12 наздогнали на автомобілі цього чоловіка, то останній стверджував, що шукав місце для ночівлі. Далі вони повернулися додому, де побачили, що трицикл відкочений і на ньому лежить бензопила і зарядний пристрій. Розповіли про все тітці, яка викликала поліцію. ОСОБА_13 проник до будинку, який хитався та мав нерозбірливу мову. В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 вказав на обвинуваченого, як на особу, яка проникла до будинку. На його думку ОСОБА_13 хотів викрасти бензопилу, бо вона лежала зверху на трициклі, а не в господарському приміщенні. Зазначив, що чув як сигналив трицикл, але він на це не звернув увагу.

В судовому засіданні 04.11.2025 року в присутності законного представника була допитана неповнолітній свідок ОСОБА_7 , яка показала, що ОСОБА_4 раніше не знала, вперше побачила як подія мала місце. Надала аналогічні покази та вказала, що трицикл стояв на зарядці біля дверей літньої кухні, який був на сигналізації. Брат казав, що чув сигнал, але не звернув уваги, бо груши падали і сигналізація спрацьовувала. Трицикл відкотили від дверей літньої кухні на 1 метр. ОСОБА_14 ніхто не користується, бо немає дров, тому вона лежала в господарському приміщенні. Наявність бензопили та зарядного пристрою на трициклі дозволяло поїхати на ньому. Свідок в судовому засіданні вказала на обвинуваченого як на людину, яку вони наздогнали на автомобілі. Каламбай був у стані алкогольного сп`яніння, бо у нього був запах з ротової порожнини. Їй не було відомо, що ОСОБА_13 її сусід. Блокування трициклу можна зняти шляхом натискання кнопки. При блокуванні трицикл можна трохи котити.

Зазначені покази свідків та потерпілої судом оцінені у відповідності до вимог КПК України щодо їх очевидності, допустимості та достатності, з урахуванням інших досліджених судом доказів сторони обвинувачення.

Вказаними показаннями свідка, які є процесуальними джерелами доказів, у розумінні ст. 84 КПК України, підтверджується обставини регламентовані ст. 91 КПК України.

Крім показань потерпілого та свідка, вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину підтверджується також наступними доказами:

- карткою первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону о 20 год. 06 хв. 06.09.2025 року від ОСОБА_6 про те, що знайомий щойно проник на територію землеволодіння. Місце скоєння: АДРЕСА_2 ;

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення) від 06.09.2025року, відповідно до якого слідчий СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_15 прийняв заяву про вчинення злочину. Обставини події: 06.09.2025 близько 19 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 . Невідома особа намагалася викрасти трицикл марки «Corso», зарядний пристрій до трицикла та бензопилу марки «Белорусмаш»;

- заявою ОСОБА_6 від 06.09.2025 року, якою остання надала дозвіл працівникам поліції на проведення огляду місця події за адресою: : АДРЕСА_2 ;

- протоколом огляду місця події від 06.09.2025 року з фототаблицею до даного протоколу за участю двох понятих та ОСОБА_6 . В ході цієї слідчої дії встановлено, що оглядом місця події є територія домоволодіння, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Вхід на територію здійснюється через металеві двері червоного кольору. На момент огляду двері відчинені. Зайшовши на територію по правій стороні було виявлено трицикл марки «Corso», бірюзового кольору, на якому виявлено змотаний зарядний пристрій до троциклу та бензопилу марки «Белорусмаш». Позаду вищевказаних предметів розташована одноповерхова будівля виготовлена з цегли. Дана будівля сірого кольору. Вхід всередину будинку здійснюється через коричневі дерев`яні двері, які на момент огляду були відчинені. Слідів взлому не виявлено. Всередині даного домоволодіння знаходиться велика кількість електроінструментів. Зайшовши в приміщення по правій стороні виявлено вікно., яке на момент огляду зачинене. Слідів взлому не виявлено. По лівій стороні від входу до літньої кухні виявлено драбину виготовлену з дерева, яка веде до даху. Також на території заходиться двоповерховий житловий будинок. Всередині якого не виявлено ознак порушення обстановки. На момент огляду слідів взлому не зафіксовано. З місця події було вилучено та передано під відповідальне зберігання потерпілій трицикл марки «Corso», зарядний пристрій до трицикла, бензопилу марки «Белорусмаш». Фрагмент папілярних ліній, змив з лівої рукоятки трицикла, змив з бензопили, змив з правої рукоятки трицикла, упаковані до паперових конвертів. Під час огляду застосовані технічні засоби: фотоапарат. Огляд проводився при штучному освітленні. Протокол прочитаний, записано вірно;

- протоколом опитування про зовнішній вигляд особи, яка підлягає впізнанню від 08.09.2025;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.09.2025 року. В ході цієї слідчої дії свідок ОСОБА_7 вказав, що впізнає особу, яка зображена на фотознімку №3, який виходив з домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 та намагався викрасти майно;

- додатком №1 та додатком №2 до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімкам, з яких вбачається, що на фотознімку №3 зображений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Особи, зображені на фотознімках 1,2,4 відношення до матеріалів кримінального провадження не мають;

- протоколом опитування про зовнішній вигляд особи, яка підлягає впізнанню від 08.09.2025;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.09.2025 року. В ході цієї слідчої дії свідок ОСОБА_8 вказав, що впізнає особу, яка зображена на фотознімку №1, який проник до будинку за адресою: АДРЕСА_2 та намагався викрасти майно;

- додатком №1 та додатком №2 до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімкам, з яких вбачається, що на фотознімку №1 зображений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Особи, зображені на фотознімках 2,3,4 відношення до матеріалів кримінального провадження не мають;

- протоколом слідчого експерименту від 15.09.2025 року за участю підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , двох працівників батальйону конвойної служби в Київській області, проведеного з метою перевірки і уточнення відомостей (показів) отриманих в ході допиту підозрюваного. Під час проведеної слідчої дії застосовано безперервний відеозапис, який додано до протоколу;

- постановою старшого слідчого СВ Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_16 від 06.09.2025 року про визнання і приєднання до кримінального провадження речових доказів, якою визнано речовим доказом у кримінальному провадженні електро трицикла «Corso FINN FN 15 (72 V 600W 20AH), бензопила марки «Белорусмарш». Речові докази передані потерпілій на відповідальне зберігання;

- висновком експерта судової товарознавчої експертизи №2260 від 15.09.2025 року, з якого вбачається, що ринкова вартість майна, в справному стані, станом на 06.09.2025: електро трицикла «Corso FINN FN 15 (72 V 600W 20AH), який придбаний 12.04.2025 складає 33609,69 грн. з ПДВ та 28008,08 грн. без ПДВ. Бензопила марки «Белорусмарш», придбана в 2015 році не визначалась, оскільки наданої інформації недостатньо для проведення дослідження.

Також в судовому засіданні судом були дослідженні докази, що свідчать про особу обвинуваченого.

Обвинувачений та сторона захисту не оспорювали належність та допустимість досліджених у судовому засіданні доказів.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, належні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд їх прийняв. Матеріали досудового розслідування були відкриті сторонам кримінального провадження, відповідно до ст. 290 КПК України, про що свідчить відповідні протоколи та не заперечувалось ними в судовому засіданні.

Крім того, відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Оголошені вище судом протоколи слідчих дій, що покладені в основу вироку, відповідають вимогам Кодексу в частині питання їх оформлення. Порушень вимог ст.ст. 104-106, 223 КПК України судом не встановлено та сторонами не доведено.

Як наслідок, цими процесуальними джерелами доказів, у розумінні ст.84 КПК України, підтверджуються обставини, регламентовані ст.91 КПК України.

При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення. Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, підстав для цього судом не встановлено.

Щодо вирішення справи по суті, слід зазначити наступне.

Суд обґрунтовує свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, а також на інших матеріалах кримінального провадження, які були надані прокурором на підтвердження висунутого обвинувачення.

Крім того, стороною обвинувачення у даному кримінальному проваджені заявлялося клопотання про допит ОСОБА_17 однак надалі прокурор, у судовому засіданні 04.11.2025 року, відмовився від клопотання щодо допиту вказаного свідка.

Відмова сторони обвинувачення від допиту свідка не потягла за собою погіршення становища обвинуваченого, так як відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви у доведенні винуватості особи мають тлумачитись на користь обвинуваченого, а лише призвела до зміни обсягу доказів, які досліджувались у судовому засіданні, що передбачено ч.2 ст. 349 КПК України.

Крім того, відповідно до усталеної судової практики, суд не може вживати активних дій для забезпечення явки свідків обвинувачення, оскільки це суперечитеме засаді об`єктивності і неупередженості суду, відображеної, зокрема, у ч. 6 ст. 22 КПК України (постанова ВС від 29.07.2020 № 740/526/19).

Суд також враховує те, що показання потерпілої у відповідності до положень Глави 4 КПК України є самостійним джерелом доказів і потребують оцінці в цій частині у сукупності з іншими.

Таким чином, показання потерпілої ОСОБА_6 як в цілому, так і в окремих деталях узгоджуються з іншими доказами у справі, що свідчить про те, що вони є правдивими та такими, що відповідають дійсності.

До джерел доказів відносяться і показання у розумінні ст. 95 КПК України, серед яких і показання свідка.

Для з`ясування достовірності показань свідка (ст. 96 КПК України), сторони мають право ставити свідку запитання щодо можливості сприймати факти, про які він дає показання, а також щодо інших обставин, які можуть мати значення для оцінки достовірності показань свідка. Для доведення недостовірності показань свідка сторона має право надати показання, документи, які підтверджують його репутацію, зокрема, щодо його засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність свідка. Свідок зобов`язаний відповідати на запитання, спрямовані на з`ясування достовірності його показань. Свідок може бути допитаний щодо попередніх показань, які не узгоджуються із його показаннями.

Разом з тим, суд не враховує незначні розбіжності у даних показаннях свідків, потерпілого та обвинуваченого по не істотних питаннях, а саме щодо дати вчинення кримінального правопорушення, оскільки з моменту події злочину до їх допиту пройшов певний проміжок часу, а отже їх показання можуть містити неточності, які обумовлюються особливостями пам`яті людини.

З цього приводу суд приймає до уваги свідчення неповнолітніх свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відносно обставин вчинення ОСОБА_4 відповідних дій.

В свою чергу, згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами обвинувачення та обвинуваченим надано не було. При цьому, сторони кримінального провадження були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, враховуючи також, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив сторонам кримінального провадження необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Таким чином, оцінюючи згідно вимог ст. 94 КПК України всі докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, розглянувши кримінальне провадження по суті, провівши у повному обсязі судовий розгляд, допитавши свідків запропонованих стороною обвинувачення, дослідивши запропоновані докази, висновок експертизи, перевіривши доводи учасників процесу, з`ясувавши у них, чи всі докази на підтвердження своїх доводів були ними надані, суд прийшов до переконання про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.3 ст.15, ч.4 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище та інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Таку кваліфікацію дій ОСОБА_4 суд вважає правильною.

Так, майно, яким намагався заволодіти обвинувачений, було для нього чужим, адже не перебувало в його власності чи законному володінні. ОСОБА_4 не мав на нього жодного права, цим майном він бажав заволодіти у спосіб, який заборонений законом. Це означає, що заволодіння майном відбулося протиправно. Викрадення майна здійснювалось обвинуваченим у відсутності потерпілих та інших осіб. За цією ознакою воно є таємним та визначається як крадіжка. ОСОБА_4 досяг віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за вчинення крадіжки. Його дії характеризуються умислом та корисливою метою. Зокрема, обвинувачений усвідомлював, що майно, яким він протиправно заволодівав, було для нього чужим, і він не мав права на нього.

Цей злочини обвинувачений вчиняв з проникненням в сховище. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 22 "Про судову практику у справах про злочини проти власності" № 10 від 06.11.2009 р., під сховищем слід розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо). Так, обвинувачений через хвіртку, тим самим опинився на території домоволодіння, де зберігалися електро трицикла «Corso FINN FN 15 (72 V 600W 20AH) та Бензопила марки «Белорусмарш», яка зберігалася у господарському приміщенні. Умисел на викрадення чужого майна у нього виник ще до проникнення у сховище. Тому крадіжка має ознаку її вчинення - поєднана з проникненням у сховище.

ОСОБА_4 скоїв незакінчений замах на вчинення злочину. В силу обставин, які не залежали від волі обвинуваченого, він не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця. Незавершеність об`єктивної сторони злочину є вимушеною. Обвинуваченим не доведено злочин до кінця не за власною ініціативою, а з причин які не залежали від його волі. Так, на момент скоєння кримінального правопорушення обвинувачений був помічений мешканцями житлового будинку. Тобто існували обставини, які зашкодили закінчити злочин всупереч докладеним зусиллям обвинуваченого. Злочин є незакінченим.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що в судовому засіданні сторона обвинувачення довела саме такий зміст обвинувачення, висунутого ОСОБА_4 який викладено в обвинувальному акті, що у формулюванні обвинувачення ОСОБА_4 за фактом вчинення крадіжки трицикла та бензопили у потерпілої ОСОБА_6 , його дії кваліфіковано правильно як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище та інше приміщення та вчинена в умовах воєнного стану.

Під житлом особи розуміється будь - яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення. Не є житлом приміщення, спеціально призначені для утримання осіб, права яких обмежені за законом. Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо його непричетності до крадіжки, суд вважає неправдивими та відкидає їх, оскільки вони повністю спростовані дослідженими судом доказами, аналіз яких наведено вище.

Так, ОСОБА_4 збирав речі на трицикл, а саме поклав на нього бензопилу та зарядний пристрій для трицикла. Потерпіла та свідки, що були допитані в ході судового розгляду заперечували, що зазначені речі перебували на трициклі до дій, що вчинив ОСОБА_4 . Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 готувався до вчинення викрадення зазначеного майна, а перешкодою цьому стало спрацювання сигналізації трициклу та автоматичне блокування руху останнього.

Саме тому суд не погоджується із твердженнями захисника, викладеними ним у виступі в судових дебатах в усній промові, щодо кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України, який вважає, що треба перекваліфікувати ч.4 ст.185 КК України на ч.1 ст.162 КК України, порушення недоторканності житла, а саме, як незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, які ОСОБА_4 визнає, оскільки в судовому засіданні сторона обвинувачення довела факт крадіжки предмету злочину (трицикла та бензопили), а також вина обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і досліджених доказів достатньо для визнання ОСОБА_4 винуватим у його вчиненні.

Таким чином, підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого, чи для виправдання обвинуваченого в пред`явленому обвинуваченні суд не вбачає.

З огляду на ці обставини суд дійшов до переконання, що ОСОБА_4 повинен бути засуджений: за ч.3 ст.15, ч.4 ст. 185 КК України, за незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище та інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання покарання, визначеного санкцією ч.4 ст. 185 КК України.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому суд враховує, що останній вчинив кримінальне правопорушення - злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких кримінальних правопорушень. Дане кримінальне правопорушення є умисним.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 66 КК України, не встановлено.

Суд бере до уваги, поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 під час судового розгляду, який не визнавав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, тобто не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, формально під час надання показів попросив вибачення у потерпілої.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого є рецидив злочину, оскільки має непогашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість за ч.1 ст. 115 та ст. 391 КК України.

Обвинувачений раніше судимий, має місце проживання, де характеризується виключно негативно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.

Обвинувачений не є інвалідом, не досяг пенсійного віку, та не є військовослужбовцем.

У зв`язку з вищевикладеним, призначаючи необхідне та достатнє покарання для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції вказаної статті.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України до обвинуваченого ОСОБА_4 суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.

У той же час, неодноразовість засудження ОСОБА_4 у минулому свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень, а тому дієвим механізмом запобігання вчиненню ним нових правопорушень є лише реальне покарання.

Підсумовуючи все вище зазначене, суд вважає, що саме дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

На переконання суду, саме таке покарання є необхідним, достатнім, справедливим для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.

Відповідно до положень ст. 72 КК України до строку покарання підлягає зарахуванню термін попереднього ув`язнення.

Крім того, з обвинуваченого на користь держави, слід стягнути витрати на проведення експертиз у розмірі 3 549 грн. 98 коп.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою слід залишити ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу, зважаючи на необхідність засудження обвинуваченого з ізоляцією від суспільства.

Керуючись ст.ст. 100, 122, 124, 126, 318, 322, 342-352, 358, 363-368 КПК України, ст.ст. 50, 65-67, ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку суду, тобто 04.11.2025 року.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення в період з 07.09.2025 року по 04.11.2025 року в порядку ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком суду законної сили залишити у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» МЮ України.

Після набрання вироком суду законної сили, речові докази в кримінальному провадженні, а саме: трицикл «Corso FINN» із зарядним пристроєм до нього, бензопилу марки «Беларусмаш», - передані на відповідальне зберігання потерпілій, - залишити в користуванні ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) - на користь Держави України (рахунок отримувача: UA0010004; отримувач коштів: Борисп. УК/Бориспіль/24060300; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38007070; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; код класифікації доходів бюджету: 24060300; призначення платежу справа №359/11473/25), - 3549 (три тисячі п`ятсот сорок три) грн. 98 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, потерпілій.

Суддя ОСОБА_1