Справа № 159/3048/21
Провадження № 1-кс/159/2249/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

26 листопада 2025 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу голови фермерського господарства «Ставеччина» на бездіяльність слідчого та прокурора у кримінальному провадженні №0000430,

у с т а н о в и в:

26.11.2025 до суду надійшла скарга голови фермерського господарства «Ставеччина» ОСОБА_2 , в якій заявник просив зобов`язати слідчого ОСОБА_3 та прокурора ОСОБА_4 упродовж десяти днів визначитися із повідомленням про підозру особам, винним у спричиненні значної майнової шкоди ФК «Ставеччина» шляхом підроблення документів. На переконання заявника орган досудового розслідування вдається до безпідставного затягування повідомлення про підозру незважаючи на встановлені судовим рішенням обставини (рішення господарського суду Волинської області від 09.04.2024 у справі №903/842/18).

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Згідно із ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку передбаченому цим кодексом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування встановлено статтями 303-308 КПК.

Наведені норми дозволяють звернутися до слідчого судді зі скаргою не на будь-яке рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, наведений пунктами 1-11 частини 1 статті 303 КПК і кореспондується із визначеними у ст.307 КПК України повноваженнями слідчого судді за результатами розгляду скарг.

Бездіяльність, як одна із перелічених у п.1 ч.1 ст.303 КПК України підстава для оскарження, полягає у нездійсненні інших процесуальних дій і передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор зобов`язані вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

За змістом статей 276-279 КПК України повідомлення про підозру є виключною компетенцією слідчого, прокурора.

Верховний Суд у постанові від 05.05.2023 у справі №188/1146/22 вказав, що повідомлення про підозру - це система процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора під час досудового розслідування, спрямованих на формування законної та обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваною, можливості захищатися усіма дозволеними законом засобами та способами.

Викладена в письмовому повідомленні підозра служить підґрунтям для початку реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні. У підозрюваного з`являються можливості впливати на зміст підозри та на подальше формулювання обвинувачення у обвинувальному акті, яким завершується досудове розслідування. Сформульована підозра встановлює межі здійснення слідчим і прокурором обвинувальної діяльності, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість більш цілеспрямовано реалізовувати функцію захисту.

Із системного аналізу норм глави 22 КПК України вбачається, що одним із етапів процедури здійснення повідомлення про підозру особі є етап прийняття рішення щодо необхідності здійснення особі повідомлення про підозру, який передбачає перевірку підстав здійснення такого повідомлення згідно з ч.1 ст.276 цього Кодексу, дотримання процесуальних гарантій під час проведення тих чи інших слідчих або оперативно-розшукових дій або застосування запобіжних заходів, які вчинялись до моменту здійснення такого повідомлення. На цьому етапі відбувається формування волевиявлення уповноваженої посадової особи (слідчого або прокурора) про необхідність здійснення повідомлення про підозру.

Вищезазначене свідчить проте, що право прийняття рішення про повідомлення особи про підозру належить до дискреційних повноважень слідчого та прокурора в кримінальному провадженні.

Законодавство не встановлює строків для повідомлення особі про підозру, водночас орієнтує орган досудового розслідування на дотримання розумних строків проведення розслідування.

Для розгляду клопотань щодо розумних строків розслідування у ст.308 КПК України визначений спеціальний порядок. Рішення чи бездіяльність з питань дотримання розумних строків є окремою підставою п.9-1 ч.1 ст.303 КПК України для подання скарги слідчому судді.

В силу ст.26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Слідчий суддя не уповноважений зобов`язувати орган досудового розслідування вчиняти дії спрямовані на повідомлення підозри.

Відповідно до частини четвертої статті 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Таким чином відсутні підстави для відкриття провадження за скаргою.

Керуючись статтями 303, 304, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою голови фермерського господарства «Ставеччина» на бездіяльність слідчого та прокурора у кримінальному провадженні №0000430.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1