У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2025 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , ознайомившись з матеріалами клопотання адвоката ОСОБА_2 , подане в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням, в якому просить скасувати заборону зняття з обліку транспортного засобу, накладену постановою старшого слідчого 2-го відділення відділу Управління СБУ в Закарпатській області майором юстиції ОСОБА_4 про визнання транспортного засобу речовим доказом та заборону зняття його з обліку від 21.01.2010 року на транспортний засіб VOLKSWAGEN LT 35, 2005 року випуску, власником якого є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований в Хмельницькій області Дунаєвецький район с. Лисець..

Ознайомившись із вказаним клопотанням приходжу до наступного висновку.

Згідно з ч.9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Відповідно змісту ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Порядок скасування арешту майна визначений статтею 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із аналізу вказаної норми вбачається, що із клопотанням про скасування арешту майна може звернутись підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Також, з аналізу ст. ст.171-174 КПК України слідує, що у клопотанні про скасування арешту має бути зазначено наступне: перелік і вид майна, арешт на яке має бути скасовано; яким процесуальним документом та коли був накладений арешт; мотивація чому слід скасувати арешт. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими заявник обґрунтовує доводи клопотання.

Однак, із доданих до клопотання матеріалів не можливо встановити чи накладався арешт на майно, яке вказує заявник у клопотанні, до дакого не додані додатки перелічені в такому. Вказане позбавляє можливості встановити чи накладався арешт на майно, підстави застосування арешту майна у кримінальному провадженні, а також позбавить можливості надати правову оцінку обґрунтованості його застосування та/або наявності (відсутності) потреби в його подальшому застосуванні.

Крім того, як вбачається із клопотання, таке подане та підписане адвокатом ОСОБА_2 , який зазначив що діє в інтересах власника майна ОСОБА_3 .

Положеннями ч.4, 5 ст.64-2 КПК України передбачено, що представником третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути: особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником; керівник чи інша особа, уповноважена законом або установчими документами, працівник юридичної особи за довіреністю - у випадку, якщо власником майна, щодо якого здійснюється арешт, є юридична особа.

Повноваження представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, на участь у кримінальному провадженні підтверджуються:

1) документами, передбаченими статтею 50 цього Кодексу, - якщо представником третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, є особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні;

2) копією установчих документів юридичної особи - якщо представником третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, є керівник юридичної особи чи інша уповноважена законом або установчими документами особа;

3) довіреністю - якщо представником третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, є працівник юридичної особи, яка є власником майна, щодо якого здійснюється процедура спеціальної конфіскації.

Встановлення будь-яких додаткових вимог, крім пред`явлення представником документа, що посвідчує його особу, або умов для підтвердження повноважень представника чи для його залучення до участі в кримінальному провадженні не допускається.

Частинами 3, 4 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом. Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Проте адвокатом ОСОБА_2 не долучено жодних документів на підтвердження своїх повноважень на представництво інтересів власника майна ОСОБА_3 .

При цьому до клопотання долучено ордер на надання правничої допомоги серії АА №1622957 на ОСОБА_3 .

Відповідно ч.1 ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищезазначене, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання про скасування арешту майна повернути особі яка його подала.

З наведених міркувань та керуючись ст.ст. 9, 26, 174, 369 - 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_2 , подане в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, повернути особі, яка його подала.

Роз`яснити заявнику, що повернення клопотання не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1