Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/29/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2025 Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді- ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

захисника - ОСОБА_10 ,

обвинуваченого - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_8 , з доповненнями, на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 грудня 2023 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 24.01.2017 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.1 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки,

визнано невинуватим та виправдано за ч.1 ст. 115 КК України та п.4, 13, ч. 2 ст. 115 КК України за відсутністю в його діях складу зазначених кримінальних правопорушень.

Вказаним вироком вирішено питання речових доказів, відповідно до ст. 100 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та умисного протиправного заподіяння смерті іншій особі, вчиненого з особливою жорстокістю, особою, яка раніше вчинила вбивство, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 4, 13 ч.2 ст. 115 КК України за наступних обставин:

В листопаді 2016 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_11 перебував за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_12 , де в цей час з невстановлених слідством причин у ОСОБА_11 , виник конфлікт з ОСОБА_13 .. В ході конфлікту у ОСОБА_11 виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_13 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_11 взяв до рук невстановлений слідством предмет, яким наніс численні удари по голові та тулубу ОСОБА_13 .. Таким чином, ОСОБА_11 спричинив ОСОБА_13 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 312 від 31.04.2017 року тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, крововиливу під м`які ткані мозкової ополонки, дірчастий перелом тім`яної і височної кісток, закритої тупої травми грудної клітки: множинні переломи ребер з права 3-12, зліва 2-7 з крововиливом навколо, осколковий перелом правої плечової кістки з крововиливом навкруги, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення та крововиливу в області лівого передпліччя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. ОСОБА_13 від сукупності отриманих тілесних ушкоджень у вигляді черепно-мозкової травми і закритої тупої травми грудної клітки з множинними переломами ребер помер на місці.

В подальшому ОСОБА_11 з метою приховування кримінального правопорушення відніс труп ОСОБА_13 до берега річки Інгул, а саме за домоволодіння АДРЕСА_3 , де за допомогою підручних засобів закопав труп ОСОБА_13 .

Крім того, 24.02.2020 року у період часу з 12 год. 00 хв. по 19 год. 00 хв. 24.02.2020 року ОСОБА_11 знаходився за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , де разом із ним також знаходились його знайомі ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 та спільно вживали алкогольні напої.

Цього ж дня, 24.02.2020 року у період часу з 19 год. 00 по 20 год. 00 хв., між ОСОБА_11 та ОСОБА_16 під час вживання алкогольних напоїв на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виникла конфліктна ситуація, в ході якої ОСОБА_11 , вирішив вчинити вбивство ОСОБА_16 .

З цією метою, ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в приміщенні належного йому домоволодіння, взявши до рук невстановлений в ході досудового розслідування твердий предмет, який утримуючи двома руками, наніс 1 удар в область життєво-важливого органу - голову потерпілого, від якого ОСОБА_16 , втратив рівновагу та впав на підлогу. В подальшому, ОСОБА_11 , розуміючи, що нанесене тілесне ушкодження ОСОБА_16 , є не достатнім для настання смерті потерпілого, обравши знаряддям вчинення злочину та нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_16 , невстановлені тупі тверді металеві предмети, діючи умисно реалізуючи свій умисел, направлений на позбавлення життя потерпілого із значною силою наніс в загальній кількості не менше 70 ударів, в область життєво-важливих органів - голови, грудної клітини, а також тулубу та кінцівок потерпілого тим самим спричинивши ОСОБА_16 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 185 від 17.03.2020 року тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: забійна рана тім`яної ділянки голови зліва, забійна рана тім`яно-потиличної ділянки голови справа, забійні рани лівої вушної раковини; крововиливи в м`які тканини голови; лінійний перелом правої тім`яної кістки з розповсюдженням на задню черепну ямку основи черепа справа, дифузний крововилив під м`які мозкові оболонки тім`яної долі головного мозку зліва; забій тканини головного мозку в ділянці полюса лівої скроневої долі, комбінованої тупої травми органів грудної клітки, органів черевної порожнини і органів заочеревинного простору: множинні синці в лопаткових і поперекових ділянках справа і зліва; крововиливи в м`які тканини навколо, повні переломи четвертого, п`ятого, сьомого, восьмого, дев`ятого, десятого, одинадцятого, дванадцятого ребр справа по бічним і заднім бічним лініям; повні переломи дев`ятого, десятого, одинадцятого, дванадцятого ребр зліва по задньо-бічним і заднім анатомічним лініям; щілиноподібні ушкодження пристінкової плеври уламками деяких ребр справа; крововилив у праву плевральну порожнину; забій тканини легень. Щілиноподібні розриви діафрагмальної поверхні правої долі печінки; крововиливи в правий купол діафрагми; крововилив в черевну порожнину, крововиливи в приниркову клітковину і фіброзну капсулу правої і лівої нирок, які відносять до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння. Крововиливу у слизову нижньої губи зліва, поверхневі рани на слизовій нижньої губи зліва з крововиливами навколо, повний вертикальний розгинальний перелом тіла нижньої щелепи зліва, які відносять до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили розлад здоров`я строком понад 21 день. Рани в ділянці лівої брови, синці та садна на обличчі, які відносять до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили і короткочасний розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності тривалістю понад 6 днів, але не більше 21 дня. Садна та синці верхніх і нижніх кінцівок, які відносять до категорії легких тілесних ушкоджень.

Внаслідок заподіяних ОСОБА_11 , тілесних і ушкоджень, потерпілий ОСОБА_16 помер на місці події.

Смерть ОСОБА_16 настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалась формуванням лінійного перелому кісток склепіння і основи черепа, забоєм речовини головного мозку, крововиливами під м`які мозкові оболонки внаслідок разових тупих травмуючих впливів.

За наслідком розгляду кримінального провадження, вироком суду першої інстанції ОСОБА_11 визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115 КК України та п.4, 13, ч. 2 ст. 115 КК України за відсутністю в його діях складу зазначених кримінальних правопорушень.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення, в їх сукупності, прийшов до висновку про те, що по епізоду вбивства ОСОБА_13 докази надані строною обвинувачення жодним чином не доводять вину обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а тому він має бути виправданий за ч.1 ст.115 КК України за відсутності складу злочину.

По епізоду вбивства ОСОБА_17 , суд першої інстанції зазначив, що докази, досліджені судом, не доводять причетність ОСОБА_18 до інкримінованого злочину. Висунуте ОСОБА_11 обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.4,13 ч.2. ст. 115 КК України, не знайшло свого підтвердження, оскільки достатніх та допустимих доказів на доведення участі у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, стороною обвинувачення не надано, судом не виявлено, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне в силу презумпції невинуватості, виправдати обвинуваченого.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду першої інстанції, в апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_11 визнати винним за ч. 1 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років; за п. 4, 13 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді довічного позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити до відбуття довічне позбавлення волі.

Прийняти рішення щодо процесуальних витрат, а саме стягнути з ОСОБА_11 витрати пов`язані із проведенням судових експертиз на загальну суму 140185 гривень 87 копійок.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в даному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_11 судом проігноровано клопотання про долучення до матеріалів провадження матеріальний носій у вигляді DVD - диску на якому знаходиться відео та аудіозапис підготовчого судового засідання від 15.06.2020 у справі №404/3477/20 під головуванням судді Кіровського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_19 за обвинуваченням ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та прохання його безпосереднього дослідження, з метою доведення недостовірних показів ОСОБА_14 , які остання надала суду при своєму допиті 03.03.2021 та під час одночасного допиту зі свідком ОСОБА_20 23.02.2022.

За епізодом вчинення вбивства ОСОБА_13 .

Судом на підтвердження обставин було досліджено докази, проте, ряд доказів, які судом в порушення п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України не було зазначено мотивів з яких суд їх відкинув.

- не враховано протокол огляду трупа від 02.04.2017 в ході чого було виявлено та вилучено окрім речей також військовий квиток на ім`я ОСОБА_13 , що мав №9588954.

- відсутні дані стосовно дослідженого протоколу ОМП від 03.04.2017 проведеного по АДРЕСА_2 , де було виявлено та вилучено чорні спортивні штани з білим логотипом та темними плямами, зелену кофту з темними плямами, сіру куртку з чорними вставками та темними плямами, білі штани спортивного типу з темними плямами, які в подальшому стали основним предметом дослідження та прямим доказом вини ОСОБА_11 у вбивстві ОСОБА_13

- висновок експерта №312 від 31.04.2017 у вироку є неповним, проте, повний виклад висновку є суттєвим елементом для доведення обставин вчинення злочину, оскільки в ньому зафіксовано стан тіла, який є муміфікований, повний комплекс тілесних ушкоджень, а також виключення можливості утворення ушкоджень при падінні, боротьбі чи самообороні.

- не зазначено у рішенні також про наявність висновку №245 від 20.04.2017 згідно до якого при визначенні групової належності за ізосерологічною системою АВО у м`язовій тканині та аорті трупа ОСОБА_13 виявлено антиген Н, що свідчить про належність його групи до ОаВ.

- не достатньо уваги приділено дослідницькій частині висновку експерта №311 від 30.05.2017, де зазначено серед розмірів та її опису, що куртка значного ступеня зношеності, втратила первинний колір, з великою кількістю пошкоджень цілісності як самої тканини так і швів куртки, деякі з обпаленими краями, внутрішній шар куртки через пошкодження повилазив ззовні. Куртка неймовірно забруднена - майже повністю покрита злитими слідами сіро- білуватого, сіро-коричневого, темно-сірого кольорів з нечіткими контурами, засмальцьована при цьому було зроблено вирізки з лицьової частини куртки.

- без уваги також залишилися протоколи пред`явлення речей для впізнання зі свідками ОСОБА_21 та ОСОБА_22 на яких останні вказали на куртку, яку носив саме ОСОБА_11

- однобоко викладені покази ОСОБА_11 та не зазначено наступне, що з ОСОБА_13 бійок і сварок не мав, пояснити наявність крові не зміг та вказав, що куртку одягав для вигулу собаки.

Загалом, суд допустив порушення при оцінці доказів, що полягає в безпідставному невизнанні доказом ряд належної інформації без відповідних мотивів.

По епізоду вчинення вбивства ОСОБА_16 .

На переконання сторони обвинувачення в діях ОСОБА_11 чітко прослідковується наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого п. 4,13 ч. 2 ст. 115 КК України.

При цьому суд однією з підстав виправдання ОСОБА_11 зазначив про те, що ОСОБА_14 нібито покази під час проведення досудового розслідування в тому числі і при слідчому експерименті, надала під тиском.

Із вказаним висновком неможливо погодитися, оскільки вбачаючи можливість зміни показів свідком ОСОБА_14 недаремно було проведено судово-психологічну експертизу, висновок №1659/1660/20-27 від 15.05.2020 знаходиться в матеріалах кримінального провадження та залишився без відповідної оцінки суду. Вказаний висновок експерта містить в собі значущу інформацію.

Покази свідка ОСОБА_20 як при проведенні досудового розслідування в тому числі і слідчому експерименті так і при судовому розгляді були єдиними та незмінними що можна сказати про їх достовірність та посилання суду на їх неправдивість по причині неузгодження в часовому просторі з іншими показами не свідчить про їх недостовірність.

Крім того, інші свідки не є прямими очевидцями злочину.

Що стосується показів наданих свідком ОСОБА_23 слід звернути увагу на наступне, що при оцінці їх на предмет достовірності необхідно обачливо застосовувати вимоги ч. 2 ст. 96 КПК України якими передбачено, що для доведення недостовірності показань свідка сторона має право надати показання, документи, які підтверджують його репутацію, зокрема, щодо його засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність свідка.

Крім того, свідок ОСОБА_23 , 25.09.2023 вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда засуджений за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік та покладанням відповідних обов`язків передбачених ст. 76 КК України та як встановлено з показів ОСОБА_11 є його товаришем.

Аналізуючи викладені дані необхідно прийти до висновку про недостовірність показів ОСОБА_23 так як вони є показами з чужих слів, не викликають довіру чим є порушення засад справедливого кримінального провадження та не узгоджуються з іншими доказами по справі.

Що стосується висновків судово-медичних експертиз.

В цілому, на всіх речах яких знайдено кров належить ОСОБА_16 або ОСОБА_11 , оскільки в них є спільна групова належність крові, проте належність ОСОБА_11 можливе за умови наявності пошкоджень, які супроводжувались зовнішньою кровотечею.

Однак, походження крові від ОСОБА_11 є неможливим, оскільки під час затримання та поміщення до ІТТ проведено медичний огляд та згідно довідки від 25.02.2020 останній тілесних ушкоджень не мав.

Без належної оцінки залишилися висновок судово-медичної експертизи №185 від 17.03.2020 за результатом яких на тілі ОСОБА_16 знайдено тілесні ушкодження. Причиною смерті ОСОБА_16 явилася відкрита черпно-мозкова травма, що супроводжувалася формуванням лінійного перелому кісток склепіння і основи черепа, забоєм речовини головного мозку, кровоиливами під м`які мозкові оболонки внаслідок багаторазових травмувальних впливів. Ушкодження, що були виявлені на трупі ОСОБА_16 є прижиттєвими та за результатами мікроскопічного патоморфологічного дослідження давністю приблизно 1-3 годин.

Сукупність тілесних ушкоджень знайдених на трупі ОСОБА_16 не характерні для виникнення внаслідок падіння з висоти. Слідів волочіння та ушкоджень, що можуть виникнути під час боротьби чи самооборони не знайдено.

Вказаний висновок є суттєвим з точки зору мотивів суду.

Як вбачається покази свідка ОСОБА_20 суд оцінив як недостовірні по причині невідповідності часовим рамкам, оскільки не збігаються з показами свідка ОСОБА_24 .

Проте, висновок судово-медичного експерта №185 чітко вказує на достовірність показів як джерела доказу і це вбачається з наступного.

Початок експертизи 25.02.2020 з 10:00 год. до 14:00 год., тобто якщо брати розрахунок експерта (за 8-12 годин до моменту розтину настала смерть) то моментом смерті є період часу починаючи з 22:00 год. до 02:00 год., при цьому слід звернути увагу на момент нанесення ушкоджень давністю 1-3 години та в загальному слід прийти до висновку події спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_16 в період часу з 19:00 год. до 22:00 год.

Крім того, суд також зазначив, що висновок судово-медичного експерта №185/2 вказує на переважну більшість не тяжких ушкоджень ОСОБА_16 , що утворилися за обставин слідчого експерименту з ОСОБА_14 та є підтвердженням сумнівності показів на досудовому розслідуванні.

Проте, вказаний висновок вказує на можливість утворення ушкоджень в ділянці лоба у вигляді рани, синців або саден; садна в правій виличній ділянці; рани в правій тім`яно-потиличній ділянці; ушкоджень в ділянці рота та по передньо-бічним поверхням нижніх кінцівок.

Проте, неможливо говорити про їх нетяжкість, що суперечить висновку судово-медичного експерта №185 та залежність від розташування самої ОСОБА_14 й можливості вірного сприйняття обставин.

Всі ці докази отримані судом в належному процесуальному порядку оцінені невірно та висновки суду містять в собі суттєві протиріччя, які не дозволяють надати вірну оцінку наслідком чого ухвалення справедливого рішення.

Також прокурор зазначає, про істотне порушеннями вимог кримінального процесуального закону, яке виразилось у відсутності оцінки суду доказів стосовно показань ОСОБА_14 та ОСОБА_20 з відповідним обгрунтуванням своїх висновків на основі сукупності всіх обставин.

Відсутність поза увагою та не зазначення комплексної оцінки експертиз, окрім того, що вони не підтверджують вину ОСОБА_11 не грунтується на вимогах кримінального процесуального Закону, який зобов`язує надавати оцінку комплексно з урахуванням сукупності доказів.

Посилання суду у вироку на покази ОСОБА_16 , як свідка в епізоді злочинної діяльності стосовно смерті ОСОБА_13 надані слідчому суперечать приписам ст. 23 та 95 КПК України, як ознакам безпосередності дослідженню доказів.

Крім того, за епізодом смерті ОСОБА_13 суд зазначив, що не може покласти в основу вироку висновки експертиз з мотивів їх недостатності та взаємозв`язку з іншими доказами, що свідчить про те, що виправдання ОСОБА_11 повинно відбуватися на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати, а не як зазначив суд у зв`язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень.

В даному кримінальному провадженні суд через невірну оцінку доказів допустив вказане порушення і як наслідок не застосував норми Кримінального закону передбачені ч. 1 ст. 115, п.4,13 ч. 2 ст. 115 КК України, в тому числі з обтяжуючими обставинами.

В своїй сукупності, вказані обставини свідчать про явні порушення судом першої інстанції вимог ст. ст. 370, 374 КПК України, які безпосередньо впливають на загальну справедливість.

В доповненнях до апеляційної скарги прокурор зазначає, що суд 1 інстанції під час підготовчого судового засідання 19.10.2020 в порушення вимог ч.1 ст.384 КПК України не роз`яснив ОСОБА_11 , який обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.4, 13 ч.1 ст.115 КК України, за яке передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.

Так само, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, які б підтверджували виконання судом І інстанції вимог ч. 1 ст.384 КПК України під час подальшого судового розгляду.

Таким чином, судом І інстанції допущено порушення вимог ч.1 ст.384 КПК України, внаслідок чого розгляд кримінального провадження та ухвалення судового рішення здійснено незаконним складом суду, що відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.412 КПК України є істотним порушенням кримінального процесуального закону та є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Крім того, згідно із ч.1 ст.319 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні повинен бути проведений в одному складі суддів. Після заміни судді судовий розгляд розпочинається спочатку, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті та статтею 320 цього Кодексу.

Положеннями п.1 ч.2 ст.319 КПК України визначено, що суд вмотивованою ухвалою може прийняти рішення про відсутність необхідності розпочинати судовий розгляд з початку та здійснювати повторно всі або частину процесуальних дій, які вже здійснювалися під час судового розгляду до заміни судді, якщо таке рішення не може негативно вплинути на судовий розгляд та за умови, що сторони кримінального провадження, потерпілий не наполягають на новому проведенні процесуальних дій, які вже були здійсненні судом до заміни судді.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_11 за ч.1 ст. 115 К К України здійснювався колегією суддів у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_25 та ОСОБА_26 .

В подальшому, у складі суду відбулась заміна судді ОСОБА_26 на суддю ОСОБА_27 та за згодою сторін кримінального провадження продовжено судовий розгляд об`єднаного кримінального провадження.

Водночас, в порушення вимог п.1 ч.2 ст.319 КПК України вирішення питання щодо можливості продовження судового розгляду кримінального провадження здійснювалось без з`ясування думки потерпілої ОСОБА_28 , яка всупереч вимог п.1 ч.3 ст.56 КПК України належним чином судом І інстанції не була поінформована про час і місце судового розгляду.

Таким чином, розгляд судового провадження відносно ОСОБА_11 за ч.1 ст.115, п.п.4, 13 ч.2 ст.115 КК України здійснено за відсутності потерпілої ОСОБА_28 , належним чином не повідомленої про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до ч.1, п.5 ч.2 ст.412 КПК України є істотним порушенням кримінального процесуального закону та є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Потерпіла ОСОБА_28 будучи належним чином повідомленою про час та місце апеляційного розгляду в судове засідання апеляційного суду не з`явилась.

Заслухавши доповідь судді доповідача, доводи прокурорів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги та доповнень до неї, заперечення обвинуваченого ОСОБА_11 , його захисника ОСОБА_10 , потерпілу ОСОБА_9 , провівши дослідивши докази за клопотанням сторони обвинувачення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та доповнень до неї, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Однією із загальних засад кримінального провадження, передбачених п.10 ч.1 ст.7 та ст.17 КПК, є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка визначає, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до положень статті 84 КПК доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно статей 85 та 86 КПК належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.ч.1,4 ст.95 КПК показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Рішення про визнання невинуватим та виправдання ОСОБА_11 за ч.1 ст. 115, п.п.4,13, ч.2 ст. 115 КК України суд першої інстанції ухвалив без належної оцінки доказів, які мають вирішальне значення для правильного та повного встановлення істини по справі, без перевірки їх зв`язку із обставинами даного кримінального провадження, не проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку, в результаті чого ухвалив помилкове судове рішення, яке не відповідає вимогам закону.

З матеріалів кримінального провадження та вироку суду першої інстанції вбачається, що висновок суду про відсутність в діях ОСОБА_11 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115 КК України та п.4, 13, ч. 2 ст. 115 КК України ґрунтується на відомостях, які не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Доводи прокурора про безпідставність виправдання ОСОБА_11 й доведеність винуватості останнього у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 115, п.п.4,13, ч.2 ст. 115 КК України, сукупністю доказів у матеріалах кримінального провадження, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Виходячи з положень п.3 ч.1 ст.407 та п.3 ч.1 ст.420 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції.

Відповідно до п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.409 КПК України підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Однак наведене вище залишилось поза увагою місцевого суду, який не оцінив досліджені докази як того вимагає ст.94 КПК України, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про визнання невинуватим і виправдання ОСОБА_11 за ч.1 ст. 115, п.п.4,13, ч.2 ст. 115 КК України.

Окрім того, суд при ухваленні даного вироку допустив суперечності у своїх висновках. Зокрема у мотивувальній частині рішення суд зазначив про не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати, при цьому у резолютивній частині вироку зазначив, що ОСОБА_11 слід виправдати за відсутністю в його діях складу зазначених кримінальних правопорушень, що свідчить про істотне порушення кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

За результатами проведеного апеляційного розгляду, дослідивши надані стороною обвинувачення докази, колегія суддів прийшла до висновку про доведеність вини ОСОБА_11 у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_11 в листопаді 2016 року, точної дати не встановлено, перебував за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_12 , де в цей час з невстановлених слідством причин у ОСОБА_11 , виник конфлікт з ОСОБА_13 .. В ході конфлікту у ОСОБА_11 виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_13 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_11 взяв до рук невстановлений слідством предмет, яким наніс численні удари по голові та тулубу ОСОБА_13 .. Таким чином, ОСОБА_11 спричинив ОСОБА_13 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 312 від 31.04.2017 року тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, крововиливу під м`які ткані мозкової ополонки, дірчастий перелом тім`яної і височної кісток, закритої тупої травми грудної клітки: множинні переломи ребер з права 3-12, зліва 2-7 з крововиливом навколо, осколковий перелом правої плечової кістки з крововиливом навкруги, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення та крововиливу в області лівого передпліччя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. ОСОБА_13 від сукупності отриманих тілесних ушкоджень у вигляді черепно-мозкової травми і закритої тупої травми грудної клітки з множинними переломами ребер помер на місці.

В подальшому ОСОБА_11 з метою приховування кримінального правопорушення відніс труп ОСОБА_13 до берега річки Інгул, а саме за домоволодіння АДРЕСА_3 , де за допомогою підручних засобів закопав труп ОСОБА_13 .

Апеляційний суд зазначені вище дії ОСОБА_11 кваліфікує за ч.1 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Крім того, 24.02.2020 року у період часу з у період часу з 19 год. 00 по 20 год. 00 хв., точний час в ході досудового розслідування не встановлено, між ОСОБА_11 та ОСОБА_16 під час вживання алкогольних напоїв на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла конфліктна ситуація, в ході якої ОСОБА_11 , являючись особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, вирішив вчинити вбивство ОСОБА_16 .

Цього ж дня, 24.02.2020 року у період часу з 19 год. 00 по 20 год. 00 хв., між ОСОБА_11 та ОСОБА_16 під час вживання алкогольних напоїв на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виникла конфліктна ситуація, в ході якої ОСОБА_11 , вирішив вчинити вбивство ОСОБА_16 .

З цією метою, ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в приміщенні належного йому домоволодіння, взявши до рук невстановлений в ході досудового розслідування твердий предмет, який утримуючи двома руками, наніс 1 удар в область життєво-важливого органу - голову потерпілого, від якого ОСОБА_16 , втратив рівновагу та впав на підлогу.

В подальшому, ОСОБА_11 , розуміючи, що нанесене тілесне ушкодження ОСОБА_16 , є не достатнім для настання смерті потерпілого, обравши знаряддям вчинення злочину та нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_16 , невстановлені тупі тверді металеві предмети, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та реалізуючи свій умисел, направлений на позбавлення життя потерпілого та бажаючи настання злочинного результату у вигляді смерті ОСОБА_16 , проявляючи особливу жорстокість по відношенню до ОСОБА_16 , із значною силою наніс в загальній кількості не менше 70 ударів, в область життєво-важливих органів - голови, грудної клітини, а також тулубу та кінцівок потерпілого тим самим спричинивши ОСОБА_16 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 185 від 17.03.2020 року тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: забійна рана тім`яної ділянки голови зліва, забійна рана тім`яно-потиличної ділянки голови справа, забійні рани лівої вушної раковини; крововиливи в м`які тканини голови; лінійний перелом правої тім`яної кістки з розповсюдженням на задню черепну ямку основи черепа справа, дифузний крововилив під м`які мозкові оболонки тім`яної долі головного мозку зліва; забій тканини головного мозку в ділянці полюса лівої скроневої долі, комбінованої тупої травми органів грудної клітки, органів черевної порожнини і органів заочеревинного простору: множинні синці в лопаткових і поперекових ділянках справа і зліва; крововиливи в м`які тканини навколо, повні переломи четвертого, п`ятого, сьомого, восьмого, дев`ятого, десятого, одинадцятого, дванадцятого ребр справа по бічним і заднім бічним лініям; повні переломи дев`ятого, десятого, одинадцятого, дванадцятого ребр зліва по задньо-бічним і заднім анатомічним лініям; щілиноподібні ушкодження пристінкової плеври уламками деяких ребр справа; крововилив у праву плевральну порожнину; забій тканини легень. Щілиноподібні розриви діафрагмальної поверхні правої долі печінки; крововиливи в правий купол діафрагми; крововилив в черевну порожнину, крововиливи в приниркову клітковину і фіброзну капсулу правої і лівої нирок, які відносять до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння. Крововиливу у слизову нижньої губи зліва, поверхневі рани на слизовій нижньої губи зліва з крововиливами навколо, повний вертикальний розгинальний перелом тіла нижньої щелепи зліва, які відносять до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили розлад здоров`я строком понад 21 день. Рани в ділянці лівої брови, синці та садна на обличчі, які відносять до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили і короткочасний розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності тривалістю понад 6 днів, але не більше 21 дня. Садна та синці верхніх і нижніх кінцівок, які відносять до категорії легких тілесних ушкоджень.

Внаслідок заподіяних ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, потерпілий ОСОБА_16 помер на місці події.

Смерть ОСОБА_16 настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалась формуванням лінійного перелому кісток склепіння і основи черепа, забоєм речовини головного мозку, крововиливами під м`які мозкові оболонки внаслідок разових тупих травмуючих впливів.

Апеляційний суд зазначені вище дії ОСОБА_11 кваліфікує за п.п.4,13, ч.2 ст. 115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, вчинене з особливою жорстокістю, особою, яка раніше вчинила вбивство.

Такий висновок підтверджується безпосередньо дослідженими колегією суддів належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми та взаємозв`язаними доказами.

Натомість, рішення про визнання невинуватим і виправдання ОСОБА_11 суд першої інстанції ухвалив виключно на підставі поверхневої оцінки показань обвинуваченого та свідків, письмових доказів в сукупності, у тому числі протоколів оглядів місця події, даних слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_14 її показами наданими безпосередньо в суді, даними висновків судових експертиз, без перевірки їх зв`язку із обставинами даного кримінального провадження, без належної оцінки більшої частини доказів сторони обвинувачення, які мають вирішальне значення для правильного та повного встановлення істини по справі, не вказавши, чому суд бере до уваги одні докази та відкидає інші, однобічно, вибірково й відокремлено один від одного оцінив докази, не проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку, в результаті чого ухвалив помилкове судове рішення, яке не відповідає вимогам закону.

З кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_11 в суді першої інстанції хоча й не визнав вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів, однак не заперечував те, що ОСОБА_13 знав давно, неприязних відносин до нього не мав, інколи з ним вживав спиртні напої. Нічого не знає про обставини загибелі ОСОБА_13 , та стверджував, що жодним чином не причетний до вбивства ОСОБА_13 . Останній раз бачив ОСОБА_13 незадовго до дати його зникнення, коли ОСОБА_13 був на ринку «Ідеал» біля торгового місця його сестри. Наявність слідів крові ОСОБА_13 на куртці пояснив тим, що вона могла потрапити значно раніше за будь-яких обставин.

По обвинуваченню за ч.2 ст.115 КК України (епізод вбивства ОСОБА_16 ) повідомив суду, що 25.02.2020 року він спільно з ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_29 вживали спиртні напої по місцю проживання ОСОБА_11 . Зазначив, що о 22-23 годині, вживши значну кількість спиртного, заснув, а інші продовжили пити спиртне. Через деякий час, він проснувся від крику ОСОБА_14 і побачив, як ОСОБА_29 «навис» над ОСОБА_16 , тримаючи в руці сокиру. З`ясувавши у ОСОБА_14 , що ОСОБА_29 та ОСОБА_16 побилися, ОСОБА_11 припинив бійку і запропонував продовжити застілля. При цьому, ОСОБА_16 був живий і лежав на землі. Оскільки спиртне закінчилося, ОСОБА_29 запропонував піти до сусідки за горілкою, давши їй в якості застави казан. ОСОБА_14 , в цей час була біля ОСОБА_16 та витирала йому кров. На переконання ОСОБА_11 і ОСОБА_14 , життю ОСОБА_16 нічого не загрожувало і його стан всі пов`язували із вжиттям значної кількості алкоголю. Оскільки ОСОБА_29 тривалий час не повертався з горілкою, ОСОБА_11 і ОСОБА_14 пішли в нічний магазин, а повернувшись виявили, що ОСОБА_29 не має, а ОСОБА_16 лежить в іншому місці. Перевіривши дихання ОСОБА_16 , вони зрозуміли, що ОСОБА_16 помер, тому вийшли з будинку та побігли до ринку «Босфор». Там, зустрівши знайомого ОСОБА_23 , вони повідомили йому про вбивство ОСОБА_29 . ОСОБА_16 , а потім, всі разом поїхали на таксі до обласної лікарні, де повідомили про смерть ОСОБА_16 .

ОСОБА_11 стверджував, що ОСОБА_16 вбив саме ОСОБА_29 на ґрунті ревнощів та, скориставшись нагодою, що ОСОБА_11 вже обвинувачується в умисному вбивстві, вказав на обвинуваченого, як на особу, що вчинила ще одне вбивство.

Зазначав, що не міг вбити ОСОБА_16 близько 20-ої години, як зазначає свідок ОСОБА_29 , оскільки в цей час перебував разом із ОСОБА_14 в кафе, при цьому посилався на покази свідка ОСОБА_24 .

Проте, вищевикладені покази ОСОБА_11 не знайшли всвого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Повторно дослідженні у судовому засіданні суду апеляційної інстанції обставини, встановлені під час кримінального провадження та докази, подані стороною обвинувачення, доводять про хибність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, по епізоду вбивства ОСОБА_13 , вина ОСОБА_11 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України підтверджується сукупністю наступних доказів, а саме:

- показами свідка ОСОБА_16 , який допитаний слідчим суддею в порядку ст. 225 КПК України 22.09.2017 року, відповідно до яких останній повідомив суду, що ОСОБА_11 , через 2 дні після вбивства ОСОБА_13 , йому розповів, що він ( ОСОБА_11 ) разом з ОСОБА_13 розпивали спиртні напої в будинку ОСОБА_11 . З невідомих причин, ОСОБА_13 напав з ножем на ОСОБА_11 , а він у відповідь наніс ОСОБА_13 удар сокирою. На запитання слідчого судді, якою саме частиною сокири, повідомив, що ОСОБА_11 вдарив ОСОБА_13 обухом сокири. Потім, вони лягли спати. ОСОБА_11 прокинувшись виявив, що ОСОБА_13 мертвий. Після цього ОСОБА_11 , звернувся за допомогою свого товариша на ім`я « ОСОБА_30 », з яким вивезли тіло ОСОБА_13 на берег річки та закопали (Т.5 а.п. 86);

- протоколом ОМП від 24.11.2016 року, в ході якого оглянуто місце проживання ОСОБА_13 , за адресою АДРЕСА_4 , де виявлено та вилучено зубну щітку та куртку спортивну чоловічу чорного кольору (Т. 1 ап.10);

- протоколом ОМП від 02.04.2017 року, в ході якого оглянуто ділянку місцевості біля домоволодіння АДРЕСА_3 де було виявлено труп ОСОБА_13 , під час якого було також виявлено та вилучено окрім речей військовий квиток № НОМЕР_1 належний ОСОБА_13 (Т.1 а.п 20-27);

- протоколом ОМП від 03.04.2017 року, в ході якого оглянуто домоволодіння АДРЕСА_2 (за місцем проживання ОСОБА_11 ) де було виявлено та вилучено: чорні спортивні штани з білим логотипом та темними плямами, зелена кофта з темними плямами, сіра куртка з чорними вставками та бурими плямами, білі спортивні штани спортивного типу з бурими плямами (Т.1 а.п 39-40);

- протоколом пред`явлення трупа для впізнання від 02.04.2017 року, в ході якого, ОСОБА_28 впізнала свого брата ОСОБА_13 (Т.1 а.п.79-80);

- висновком експерта №90 від 29.05.2017 року згідно якого вказано на механізм виникнення тілесних ушкоджень в області голови та тулубу у ОСОБА_13 (Т. 2 а.п. 7-26);

- висновком експерта №312 від 31.04.2017 року яким встановлено наявність на тілі ОСОБА_31 значної кількості тілесних ушкоджень, в тому числі у виді черепно мозкової травми, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні в момент спричинення. Імовірною причиною смерті ОСОБА_13 є сукупність тілесних ушкоджень у виді черепно-мозкової травми і закритої травми грудної клітини (Т. 2 а.п. 28-33);

- висновком експерта №311 від 30.05.2017 року згідно якого на куртці з сірими вставками та штанях світлого кольору виявлено кров людини, яка може походити від ОСОБА_11 , або ОСОБА_16 . Не виключається можливість домішки крові ОСОБА_13 (Т.2 а.п.37-39);

- висновком експерта №470 від 06.09.2017 року згідно якого генетичні ознаки слідів крові, виявлених на спортивних штанях світлого кольору (об`єкти №4, 5, 6, 8, 9) збігаються між собою та з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_16 і не збігаються з генетичними ознаками відбитка м`яза потерпілого ОСОБА_13 та зразка крові ОСОБА_11 .

Генетичні ознаки слідів крові, виявлених на спортивних штанях світлого кольору (об`єкти №7, 10) є змішаними, збігаються між собою, належать більше ніж одній особі, містять генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_11 та ОСОБА_16 і не містять генетичних ознак відбитка м`яза потерпілого ОСОБА_13 .

Генетичні ознаки слідів крові, виявлених на куртці з сірими вставками (об`єкти №14-15) збігаються між собою та з генетичними ознаками відбитка м`яза потерпілого Доненка і не збігаються з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_11 та ОСОБА_16 .

Генетичні ознаки слідів крові, виявлених на куртці з сірими вставками (об`єкт №16) є змішаними, належать більше ніж одній особі, містять генетичні ознаки відбитка м`яза потерпілого ОСОБА_13 та зразка крові ОСОБА_11 і не містять генетичних ознак зразка крові ОСОБА_16 (Т. 2. а.п. 57-83);

- висновком експерта №727 від 30.11.2017 року, згідно якого генетичні ознаки клітин, виявлених на поверхні коміра збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_11 і не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_13 та ОСОБА_16 (Т.2 а.п.88-97);

- висновком судово-психіатричного експерта №13 від 16.01.2018 року згідно якого ОСОБА_11 в момент скоєння правопорушення виявляв і на даний час виявляє психічні розлади і розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю. Проте, вказані розлади не досягають ступені душевного захворювання і недоумковатості. У відношенні інкримінованого діяння слід вважати осудним (Т.2 а.п. 103-104).

Виходячи з показів ОСОБА_16 надані в порядку ст. 225 КПК України, які узгоджуються з викладеними вище письмовими доказами, колегія суддів приходить до висновку, що вина ОСОБА_11 в умисному вбивстві потерпілого ОСОБА_13 доведена належними та допустимими доказами, які узгоджуються між собою.

Наносячі удари твердим предметом в життєво важливий орган голову потерпілого ОСОБА_13 , обвинувачений ОСОБА_11 усвідомлював та передбачав, що внаслідок його протиправних дій може настати смерть потерпілого.

Колегія суддів враховує, характер заподіяних тілесних ушкоджень, їх локалізацію, кількість, спрямованість ударів у життєво важливий орган - голову; силу ударів, що на переконання колегії суддів у своїй сукупності свідчать про спрямованість умислу обвинуваченого саме на вбивство потерпілого, тому його дії апеляційний суд кваліфікує за ч.1 ст.115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_13 .

З матеріалів справи вбачається, що підставою для виправдання ОСОБА_11 було визнання недопустимими ряду письмових доказів, які були безпосередньо дослідженні судом. При цьому суд першої інстанції не обґрунтовано, не аналізуючи докази в їх сукупності та не вдаючись до їх співставлення, безпідставно відкинув частину доказів обвинувачення.

Мотиви, з яких суд першої інстанції визнав зазначені вище докази недопустимими, не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. За правилами ст. 23 КПК України показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

За приписами ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 КПК.

Так, суд першої інстанції аналізуючи докази у справі належним чином не врахував протокол огляду трупа від 02.04.2017 під час якого було виявлено та вилучено окрім речей, також військовий квиток № НОМЕР_1 належний ОСОБА_13 .

Згідно протоколу ОМП від 03.04.2017 проведеного за адресою АДРЕСА_2 (місце проживання ОСОБА_11 ), де було виявлено та вилучено чорні спортивні штани з білим логотипом та темними плямами, зелену кофту з темними плямами, сіру куртку з чорними вставками та темними плямами, білі штани спортивного типу з темними плямами, які були предметом дослідження експертів.

Відповідно до висновку експерта №312 від 31.04.2017 встановлено, що під час дослідження трупа ОСОБА_13 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: а) закритої черепно-мозкової травми: крововиливів під м`яку мозкову оболонку, дірчатий перелом правої тім`яної та височної кісток. Пошкодження утворилися від не менше 5 локальних травматичних дій тупим предметом з обмеженою поверхнею, форма і розміри контактуючої поверхні не відобразилися; б) закрита тупа травма грудної клітини: множинні переломи ребер справа 3-12, зліва 2-7 з крововиливами навколо утворилися від неодноразової дії тупого предмета; в) оскольчатий (косий) перелом правої плечової кістки з крововиливом навколо виник в результаті дії тупого предмета який діяв під кутом до поверхні кістки з прикладанням сили з боку задньої поверхні, крововилив в ділянці лівого передпліччя виник від дії тупого предмета та давність спричинення тілесних ушкоджень важко повідомити в зв`язку з гнилісними змінами трупа.

Тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного в момент заподіяння згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ від 17.01.1995 №6 п. 2.1.3 тілесні ушкодження у вигляді множинних переламів ребер справа 3-12, зліва 2-7 мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечного в момент заподіяння згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ від 17.01.1995 №6 п. 2.1.3.

Тілесне ушкодження у вигляді перелому правої плечової кістки має ознаки середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ від 17.01.1995 №6 п. 2.1.1 а,в. Крововилив м`яких тканин лівого передпліччя має ознаки легких тілесних ушкоджень згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ від 17.01.1995 №6 п. 2.3.1. а.

Переломи кісток черепа утворилися від не менше 5 травматичних впливів, переломи ребер близько 5-7 травматичних впливів, оскольчатий перелом правої плечової кістки від не менше 1 травматичного впливу. Будь-яких захворювань, які могли призвести до смерті не виявлено. При судово-токсикологічному досліджені етиловий алкоголь не виявлено.

По причині гнилісних змін результат необхідно рахувати відносним, так як з моменту смерті та до відбору матеріалу пройшов тривалий проміжок часу та за цей період алкоголь може зруйнуватися.

Так як труп находиться в стані різко виражених гнилісних змін категорично говорити про причину смерті не є можливим. Враховуючи наявність тілесних ушкоджень, відсутність захворювань, які могли привести до смерті орієнтовно можна говорити про те, що смерть ОСОБА_13 настала від сукупності тілесних ушкоджень у вигляді: черепно-мозкової травми та закритої тупої травми грудної клітини з множинними переламами ребер.

Характер та локалізація і взаєморозташування пошкоджень виключає можливість утворення пошкодження при падінні з положення стоячи, як на плоску так і виступаючу поверхню. Пошкодження, які могли утворитися при боротьбі та самообороні при експертизі трупа не виявлено.

Зазвичай черепно-мозкова травма супроводжується втратою свідомості, судово-медичних даних по яким можна було б говорити мало місце втрата свідомості чи ні відсутні. Саме тому говорити про можливість чи неможливість здійснювати активні дії потерпілим після спричинення тілесних ушкоджень, неможливо.

Відповідно до висновку експерта №245 від 20.04.2017 встановлено, що при визначенні групової належності за ізосерологічною системою АВО у м`язовій тканині та аорті трупа ОСОБА_13 виявлено антиген Н, що свідчить про належність його групи до ОаВ. Тобто, з м`язової тканини та частини аорти (судини) вдалося визначити групу крові ОСОБА_13 .

З висновку експерта №311 від 30.05.2017 убачається, що на куртці з сірими вставками та спортивних штанях, ( які були виявлено в будинку ОСОБА_11 ) виявлено кров, яка може походити від ОСОБА_11 , ОСОБА_16 та не виключаються домішки крові потерпілого ОСОБА_13 .

З дослідницької частини даного висновку убачається, що куртка (з сірими вставками) значного ступеня зношеності, втратила первинний колір, з великою кількістю пошкоджень цілісності, як самої тканини так і швів куртки, деякі з обпаленими краями, внутрішній шар куртки через пошкодження повилазив ззовні. Куртка неймовірно забруднена - майже повністю покрита злитими слідами сіро- білуватого, сіро-коричневого, темно-сірого кольорів з нечіткими контурами, засмальцьована при цьому було зроблено вирізки з лицьової частини куртки.

У відповідності до висновку судової біологічної експертизи №470 від 06.09.2017 встановлено серед іншого, що сліди крові виявлені на куртці з сірими вставками (об`єкти №№ 14,15) збігаються між собою та з генетичними ознаками відбитка м`яза потерпілого ОСОБА_13 і не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_11 та ОСОБА_16 .

Також генетичні ознаки слідів крові виявлених на куртці з сірими вставками (об`єкт №16) є змішаними, належать більше ніж одній особі, містять в собі генетичні ознаки відбитка м`яза ОСОБА_13 та зразка крові ОСОБА_11 .

При цьому відповідно до протоколів пред`явлення речей для впізнання за участі свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , дані свідки вказали на куртку, як належну саме яку носив саме ОСОБА_11 .

Висновком експерта №727 від 30.11.2017 встановлено, що генетичні ознаки клітин виявлених на поверхні коміра (об`єкт №2) (поверхня коміра куртки) збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_11 і не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_13 і ОСОБА_16 .

Тобто, вказаним висновком експерта підтверджено належність куртки саме ОСОБА_11 , оскільки саме його клітини було виявлено на частинах куртки, які прилягають до тіла. Вказана обставина підтверджена протоколами впізнання за участі свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , а також показами самого ОСОБА_11 , який зазначав про належність куртки йому, яку він використовував, як повсякденну біля будинку та вигулу собаки.

При цьому обвинувачений ОСОБА_11 зазначав, що з ОСОБА_13 мав добрі стосунки, бійок і сварок між ними не було ніколи. Проте, пояснити наявність крові на належній йому куртці не зміг.

Між тим, суд першої інстанції належним чином не перевірив покази ОСОБА_16 та не надав їм належної оцінки в сукупності з іншими доказами у справі. Зокрема вказаний свідок пояснив, що ОСОБА_11 , наніс ОСОБА_13 удар сокирою (обухом). Вказані покази частково узгоджуються з висновком експерта №312 від 31.04.2017.

Висновки суду першої інстанції про те, що на досудовому розслідуванні свідок ОСОБА_16 17.04.2017 року повідомляв слідчого про те, що про факт вбивства ОСОБА_13 , дізнався від когось із знайомих в квітні 2017 року, тобто наявність розбіжностей у його показах наданих слідчому судді в порядку ст. 225 КПК України не ґрунтуються на приписах ч.1 ст. 94, ст. 23 КПК України, відповідно до яких суд оцінює докази під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку; суд досліджує докази безпосередньо, і не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів критично відноситься до показів обвинуваченого ОСОБА_11 про його непричетність до вбивства ОСОБА_13 , оскільки дана позиція обвинуваченого спростовується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, а саме, показаннями свідка ОСОБА_16 наданих ним в порядку ст. 225 КПК України, який зазначив, що ОСОБА_11 йому особисто повідомив про вбивство ОСОБА_13 , протоколу ОМП від 02.04.2017 яким встановлено місце захоронення трупу потерпілого біля річки неподалік місця проживання ОСОБА_11 ; висновку експерта №470 від 06.09.2017 року згідно якого генетичні ознаки слідів крові, виявлених на куртці з сірими вставками, яка належить ОСОБА_11 (об`єкти №14-15) збігаються між собою та з генетичними ознаками відбитка м`яза потерпілого ОСОБА_32 і не збігаються з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_11 та ОСОБА_16 , тобто у сукупності вказані докази свідчать про наявність плям крові на куртці обвинуваченого, що свідчить про винуватість ОСОБА_11 у вбивстві ОСОБА_13 .

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позиція ОСОБА_11 , є способом захисту від пред`явленого обвинувачення і не може бути взята судом до уваги, оскільки спростована сукупністю інших належних та допустимих доказів, сумніватися у достовірності яких у суду відсутні жодні підстави.

По епізоду вчинення вбивства ОСОБА_16 .

Обвинувачений ОСОБА_11 в суді апеляційної інстанції пояснив, що з ОСОБА_16 мав дружні стосунки протягом довгого часу. 24.02.2020 року в день він з ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_33 ) перебував на ринку «Босфор». ОСОБА_34 він раніше також знав, однак товаришував з ним більше ОСОБА_16 . Там на ринку вони всі разом відпочивали вживали спиртні напої приблизно десь до 16 17 год. Через деякий час вони всі разом вирішили поїхати до центру міста. Йому теж потрібно було у центр міста по своїх справах, тому він погодився. Добровольський і ОСОБА_35 щось тав вживали, на його думку наркотики, а він разом із ОСОБА_14 зайшли в кафе «Лісова пісня» біля центрального ринку і сиділи там приблизно до 20 20.30 год. Через деякий час до них прийшов ОСОБА_36 , сказав що ОСОБА_16 пішов десь у інше місце, і вони у трьох поїхали до нього ( ОСОБА_37 ) додому. Подорозі заїхали на «Ковалівку» до магазину, там їх чекав ОСОБА_16 , а потім поїхали вже додому. У нього вдома він з ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_29 вживали спиртні напої о 22-23 годині, він заснув, а інші продовжили пити спиртне. Через деякий час, він проснувся від крику ОСОБА_14 та побачив, що ОСОБА_16 лежить на підлозі, над ним стоїть ОСОБА_29 з сокирою в руці. ОСОБА_29 пояснив, що він з ОСОБА_16 все вирішилі і він хоче випити. Він ( ОСОБА_11 ) сказав, що випити вже немає нічого і грошей теж немає. Запропонував ОСОБА_38 щось закласти (алюміневий посуд) і взяти у сусідки горілки. ОСОБА_16 був живий і лежав на землі щось там хропів. ОСОБА_36 пішов з алюміневим посудом до сусідки за горілкою, однак довго не повертався. Він також вже хотів випити, і він із ОСОБА_14 пішли до нічного магазину на «Балашівці». Там випили і повернулись додому, виявили ОСОБА_16 на іншому місці і зрозуміли, що він не подає ознак життя. ОСОБА_29 теж ніде не виявили. Він разом із ОСОБА_14 побігли на «Ковалівку» до ринку «Босфор» там зустріли ОСОБА_39 та повідомили йому про вбивство ОСОБА_29 . ОСОБА_16 , а потім, всі разом поїхали на таксі до обласної лікарні, де повідомили про смерть ОСОБА_16 .

Колегія суддів, перевіривши та проаналізувавши такі показання обвинуваченого ОСОБА_11 , вважає що вони не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та спростовуються сукупністю взаємоузгоджених між собою доказів у кримінальному провадженні.

Потерпіла ОСОБА_9 , суду першої інстанції надала покази про те, що ОСОБА_11 та її син ОСОБА_16 тривалий час дружили та спільно вживали спиртні напої. 25.02.2020 року близько 3-ої години їй зателефонував товариш ОСОБА_16 та повідомив про смерть її сина. Вона зателефонувала в поліцію та впевнилася в тому, що це правда. Про обставини події їй нічого не відомо, але впевнена, що ОСОБА_11 не міг вбити її сина. Повідомила, що розмовляла з свідком ОСОБА_20 і останній повідомив, що він не бачив через вікно, як ОСОБА_11 вбивав когось. Вважає, що винним у вбивстві є або ОСОБА_20 , або ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_20 . В судових дебатах уточнила, що їй зателефонувала якась жінка та повідомила, що ОСОБА_20 убив ОСОБА_16 .

В суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_9 надала аналогічні покази, та уточнила, що незнає з ким проживав її син, зокрема про те, що ОСОБА_16 проживав із ОСОБА_14 їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_14 , повідомила районному суду, що померлого знала, вона з ним проживала в цивільному шлюбі. ОСОБА_11 теж знає. Час, дату не пам`ятає, здається це була весна, знаходились в гостях у ОСОБА_11 , вона, ОСОБА_40 на прізвисько « ОСОБА_41 », прізвище не знає, та ОСОБА_16 .. Спілкувались та випивали горілку. Пили всі. В ході спілкування почалася сварка, « ОСОБА_41 » почав звинувачувати ОСОБА_17 , що той був з його дружиною, поки ОСОБА_40 «Спорт» сидів в тюрмі. Почалася сварка, «Спорт» взяв сокиру під ліжком, та обухом почав бити ОСОБА_16 , який сидів напроти нього. Скільки було ударів, вона не пам`ятає. ОСОБА_16 упав, «Спорт» його далі бив. ОСОБА_14 почала кричати, після чого «Спорт» кинув сокиру та втік. ОСОБА_14 та ОСОБА_11 пішли до обласної лікарні та повідомили, що там сталася бійка, та людині потрібна допомога. В райвідділі на неї здійснювали тиск та залякували, щоб вона сказала, що вбив саме ОСОБА_11 , а не « ОСОБА_41 ». Слідчим, ОСОБА_14 говорила все так, як вони хотіли, аби тільки вони відпустили її додому. Зазначає, що ОСОБА_11 не приймав участь у бійці, а намагався словесно зупинити Руслана «Спорт».

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_14 надала аналогічні пояснення за своєю суттю. На запитання суду чому її пояснення надані під час проведення слідчого експерименту від 25.02.2020 року, під час проведення якого вона розказала та показала на місці, про події 24.02.2020 року та докладно зазначала, як ОСОБА_11 наносив удари ОСОБА_16 сокирою, від яких настала смерть останнього, ОСОБА_14 пояснила, що оговорила ОСОБА_11 під примусом працівників поліції.

Свідкок ОСОБА_42 , місцевому суду надала покази про те, що вона працювала продавцем в магазині «Крамниця». В лютому місяці, приблизно після 20-00 год. в магазин зайшла ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , випили 100 грам горілки і ОСОБА_14 почала кричати, плакати та закатувати істерику, що ОСОБА_16 вбили. Після чого до магазину зайшов ОСОБА_23 , він гуляв із собакою, вони все йому розповіли, про що саме, вона не чула. ОСОБА_23 залишив у неї в магазині собаку, і пішов десь з ОСОБА_14 та ОСОБА_11 . В ОСОБА_43 був номер брата ОСОБА_23 , вона зателефонувала йому, щоб той забрав собаку.

Свідок ОСОБА_23 , пояснив у районному суді, що він ввечері гуляв з собакою по районі «Ковалівка», підійшов до магазину «Крамниця», побачив що ОСОБА_14 та ОСОБА_11 приїхали на таксі, також до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». ОСОБА_23 стояв біля магазину та говорив з охоронцем. До них підійшли ОСОБА_14 та ОСОБА_11 та повідомили йому, що Добровольський мертвий. ОСОБА_23 ОСОБА_16 добре знав, вони товаришували. ОСОБА_23 залишив собаку продавщиці магазину, та поїхав разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_11 до лікарні, та там викликав поліцію. ОСОБА_14 , говорила йому ( ОСОБА_23 ), що ОСОБА_16 вбив «Спорт», якого він знає як ОСОБА_44 та втік через вікно. Охоронець магазину, теж чув, що говорила ОСОБА_14 . На ОСОБА_14 та на ОСОБА_11 крові він не бачив. Ходили слухи по району, що «Спорт» погрожував ОСОБА_16 .

Свідок ОСОБА_20 , в суді першої інстанції надав покази про те, що він приїхав у справах в м. Кропивницький, після чого вживав алкогольні напої на «Ковалівці», а потім вживав алкогольні напої у ОСОБА_11 , вдома, там ще була дівчина на ім`я « ОСОБА_45 » ( ОСОБА_14 ). Через деякий час прийшов ОСОБА_16 , вони, ще з ним вживали алкогольні напої. Після чого, ОСОБА_11 , дав йому ( ОСОБА_20 ) казан, та відправив його, до сусідки по горілку, а казан, щоб залишив, як заставу за горілку. Сусідка не відкрила йому двері, тому він залишив казан та повернувся до домоволодіння ОСОБА_11 . Через вікно він побачив, що відбвувалась бійка між ОСОБА_11 та ОСОБА_16 , при цьому останній лежав на підлозі, а ОСОБА_11 бив його, якимось предметом. Оскільки він не бажав приймати участі в бійці, тому розвернувся та пішов на автобусну зупинку, так як автобуси уже не ходили, оскільки було уже пізно, ОСОБА_20 переночував у знайомих на вул. Андріївська. Чим саме ОСОБА_11 , наносив удари ОСОБА_16 , він не бачив, ніби була якась палиця, але більш детально він не роздивився. Де перебувала під час бійки ОСОБА_14 , він не бачив, проте її крики чув у будинку під час нанесення ударів ОСОБА_11 потерпілому. Більш детальних подій він не пам`ятає, оскільки пройшло багато часу.

Апеляційному суду свідок ОСОБА_20 надав аналогічні покази, при цьому уточнив, що з ОСОБА_16 він товаришував з дитинства, жодних конфліктів чи сварок між ними ніколи не було. В той день він зустрівся на ринку «Босфор» з ОСОБА_16 та випивали з ним. Потім прийшов ОСОБА_46 з дівчиною на ім`я « ОСОБА_45 ». Він її раніше знав, оскільки вона спів мешкала з ОСОБА_16 , а потім вона почала жити з ОСОБА_47 , якого він раніше також знав. В той день вони всі пили, випивали вино та горілку. Коли прибули до місця проживання ОСОБА_11 , то десь у сусіда взяли ще вина та горілки. Двері у будинку ОСОБА_37 були зачінені на замок, наскільки він зрозумів, то нібито колишня дружина ОСОБА_37 їх закрила, тому до будинку вони залазили через вікно, яке знаходилось з боку біля дверей. Кімната у якій вони всі сиділиі випивали знаходилась одразу за вікном через яке вони залазили до будинку. Близько 17.00 18.00 год., точного часу він не пам`ятає (вже темніло) закінчилась випивка. Він пішов до сусідки ОСОБА_37 з алюміневим казаном взяти горілки. Оскільки вже пити алкогольні напої він не хотів, тому кинув казан через паркан до сусідки, щоб потім сказати що її немає вдома. Повернувшись до будинку ОСОБА_37 , підійшов до вікна та почув жіночій крик, зазирнувши через вікно до будинку побачив, що ОСОБА_46 зверху над ОСОБА_16 та наносить удари якимось предметом. Як саме почався конфлікт він не бачив, спостерігав за подіями через вікно кілька секунд та вирішив з відти піти і не хотів приймати участь у конфлікті.

Також свідок ОСОБА_20 пояснив, що йому було відомо зі слів ОСОБА_16 , що між ним та ОСОБА_11 були якісь непорозуміння з приводу кримінального провадження стосовно ОСОБА_11 , однак щодо їх подробиць йому не відомо.

Також винуватість ОСОБА_11 по епізоду вбивства ОСОБА_16 підтверджується дослідженими судом письмовими доказами:

- протоколом ОМП від 25.02.2020 року та додаткового протоколу ОМП від 25.02.2020 року, згідно яких оглянуто домоволодіння АДРЕСА_2 , де виявлено труп ОСОБА_17 , вилучено одяг та взуття із слідами РБК (Т. 3 а.п. 48-62, а.п.68-68-1);

- висновком експерта №185 від 17.03.2020 року згідно якого на тілі ОСОБА_17 виявлено значну кількість тілесних ушкоджень, в тому числі відкриту черепно-мозкову травму: забійна рана тім`яної ділянки голови зліва, забійна рана тім`яно-потиличної ділянки голови справа, забійної рани лівої вушної раковини, крововиливи в м`які тканини голови, лінійний перелом правої тім`яної кістки з розповсюдженням на задню черепну ямку основи черепа справа, дифузний крововилив під м`які мозкові оболонки тім`яної долі головного мозку зліва, забій тканини головного мозку в ділянці полюса лівої скроневої долі; комбінованої тупої травми органів грудної клітки, органів черевної порожнини і органів заочеревинного простору. Дані тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Причиною смерті ОСОБА_16 є відкрита черепно-мозкова травма, яка перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті (Т.3 а.п.83-95);

- висновком експерта №48 від 01.04.2020 року згідно якого на змивах з металевого відра виявлено кров людини, яка може походити від трупа ОСОБА_16 . Не виключається також домішок крові від ОСОБА_11 (Т. 3 а.п. 119-121);

- висновком №255 від 14.04.2020 року згідно якого на куртці з капюшоном, яка нележить ОСОБА_11 знайдено кров людини, яка може походити від ОСОБА_16 чи ОСОБА_11 (Т.3 а.п. 131-133);

- висновком експерта №229 від 27.03.2020 року згідно якого на кофті зеленого кольору, спортивних штанах, чорного кольору з помаранчевою підкладкою, на кросівках виявлено кров людини, яка може походити від ОСОБА_16 чи ОСОБА_11 (Т.3 а.п.137-140);

- висновком експерта №228 від 26.03.2020 року згідно якого на шкіряній куртці виявлено кров людини, яка може походити від ОСОБА_16 чи ОСОБА_11 (Т.3 а.п.144-146);

- висновком експерта №231 від 25.03.2020 року згідно якого на наволочках та обшивці дивану виявлено кров людини, яка може походити від ОСОБА_16 чи ОСОБА_11 (Т.3 а.п.151-153);

- висновком експерта №227 від 25.03.2020 року згідно якого на куртці трикотажній чорно-сірого кольору, належній ОСОБА_16 виявлено кров людини, яка може походити від ОСОБА_16 чи ОСОБА_11 (Т.3 а.п.157-160);

- висновком експерта №79 від 15.04.2020 року згідно якого краплі у верхній частині правої пілочки куртки вільно падали на поверхню тканини під кутом, у переважному напрямку зверху вниз, з висоти небільше 40 см. На рівні середньої третини лівої пілочки куртки й на передній поверхні нижньої третини лівого рукава знайдено помарки крові, які утворилися внаслідок динамічної взаємодії будь-якої поверхні, забрудненою речовиною червоно-бурого кольору, з поверхнею тканини лівої пілочки куртки з поверхнею трикотажного полотна лівого рукава по дотичній (Т.3 а.п.166-175);

- висновком №90 від 14.05.2020 року згідно якого не виключається можливість спричинення рани на клапті шкіри правої тім`яно-потиличної ділянки голови (№2) трупа ОСОБА_16 краєм нижньої частини металевого відра, що діяв під кутом до поверхні шкіри (Т.3 а.п.180-180-187);

- висновком №185/2 від 29.03.2020 року згідно якого при положенні, взаємному розташуванні учасників події, напрямках травмувальної дії та місцях прикладення сили, вказаних в протоколі слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_14 не виключається утворення деяких з ушкоджень, що були виявлені на тілі ОСОБА_16 (Т.3 а.п.190-192);

- висновком експерта №363 від 23.07.2020 року генетичні ознаки слідів крові людини, виявлених на кофті зеленого кольору (об`єкти №1,3,4,5,6,7) та на кросівках (об`єкти №13,14,15) збігаються між собою і з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_16 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_11 ;

Генетичні ознаки слідів крові людини, виявлених на спортивних штанях з помаранчевою підкладкою (об`єкт №10) є змішаними, належать більше ніж одній особі та містять генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_16 та невстановленої особи жіночої статі.

Генетичні ознаки клітин з ядрами та слідів крові людини, виявлених на внутрішній поверхні спортивних штанів чорного кольору (об`єкт №12) є змішаними, містять генетичні ознаки крові ОСОБА_11 та іншої невстановленої особи жіночої статі.

Генетичні ознаки клітин з ядрами та слідів крові людини, виявлених на кросівках (об`єкт №16) є змішаними містять генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_16 та іншої особи жіночої статі (Т.3 а.п.225-254);

- висновком експерта №366 від 15.07.2020 року згідно якої генетичні ознаки крові людини, виявлені на шкіряній куртці ОСОБА_11 (об`єкти №1,2) збігаються між собою, є змішаними належать більше ніж одній особі та містять генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_16 та зразка крові ОСОБА_11 .

Генетичні ознаки слідів крові людини, виявлені на шкіряній куртці ОСОБА_11 збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_16 та не збігаються із зразками крові ОСОБА_11 (Т. 4 а.п. 6-16);

- висновком експерта №365 від 20.07.2020 року згідно якої генетичні ознаки крові людини, виявлені на куртці з капюшоном (об`єкти №1,2,3,4,5) збігаються між собою і з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_16 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_11 .

Генетичні ознаки клітин з ядрами та слідів крові людини, виявлених на куртці з капюшоном (об`єкт №6) є змішаними, належать більше ніж одній особі та містять генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_16 та зразка крові ОСОБА_11 (Т. 4 а.п. 22-35);

- висновком експерта №364 від 14.07.2020 року згідно якої генетичні ознаки крові людини, виявлені на витяжках з металевого відра (об`єкти №1,2,3) збігаються між собою і з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_16 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_11 (Т. 4 а.п. 40-52);

- висновком експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи №1659/1660/20-27 від 15.05.2020 року згідно якого за матеріалами відеозипису слідчих дій задана ОСОБА_14 кількість відкритих питань, виключають несамостійність відповідей та стимулюють до змістовного розширення її повідомлень у відповідності з психологічною специфікою спілкування (Т.4 а.п. 74-77);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.02.2020 року за участю ОСОБА_14 згідно якого свідок розказала та показала на місці, про події 24.02.2020 року та як ОСОБА_11 наносив удари ОСОБА_16 сокирою, від яких настала смерть останнього (Т.4 а.п. 112-113);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.05.2020 року за участю свідка ОСОБА_20 , згідно якого свідок розказав та показав про події 24.02.2020 року та вказав на обвинуваченого, як на особу, яка наносила ОСОБА_16 удари сокирою (Т. 4 а.п.162-164).

Колегія суддів критично відноситься до показів свідка ОСОБА_14 в тій частині, що потерпілого вбив ОСОБА_20 , оскільки такі покази спростовується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, а саме, показаннями свідка ОСОБА_20 , який категорично заперечував свою причетність, при цьому весь час надавав незмінні покази, які суд вважає логічними і послідовними та такими, що узгоджуються з іншими доказами у справі. Зокрема даними протоколу ОМП від 25.02.2020 року та додаткового протоколу ОМП від 25.02.2020 року, щодо місця виявлення трупу ОСОБА_17 ; змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 25.02.2020 року за участю ОСОБА_14 яка розказала та показала на місці, як саме ОСОБА_11 наносив удари ОСОБА_16 сокирою; висновком №185/2 від 29.03.2020 року згідно якого при положенні, взаємному розташуванні учасників події, напрямках травмувальної дії та місцях прикладення сили, вказаних в протоколі слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_14 не виключається утворення деяких з ушкоджень, що були виявлені на тілі ОСОБА_16 ; висновком експерта №363 від 23.07.2020 року, про те що генетичні ознаки слідів крові людини, виявлених на кофті зеленого кольору збігаються між собою і з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_16 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_11 генетичні ознаки слідів крові людини, виявлених на спортивних штанях з помаранчевою підкладкою є змішаними, належать більше ніж одній особі та містять генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_16 та невстановленої особи жіночої статі / генетичні ознаки клітин з ядрами та слідів крові людини, виявлених на кросівках є змішаними містять генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_16 та іншої особи жіночої статі; висновком експерта №366 від 15.07.2020 року згідно якої генетичні генетичні ознаки слідів крові людини, виявлені на шкіряній куртці ОСОБА_11 збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_16 та не збігаються із зразками крові ОСОБА_11 ; висновком експерта №365 від 20.07.2020 року згідно якої генетичні ознаки крові людини, виявлені на куртці з капюшоном збігаються між собою і з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_16 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_11 .

Також, щодо показів свідка ОСОБА_14 в частині того, що конфлікт розпочав саме ОСОБА_20 у зв`язку з висловами ОСОБА_16 про невірність його дружини, слід ставитись критично, оскільки така версія початку конфлікту з`явилась вже під час судового розгляду, при цьому під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_14 впевнено вказувала та показувала на обставини вчинення злочину ОСОБА_11 .

При цьому правдивість та добровільність її показів під час слідчого експерименту повністю підтверджується висновком експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи №1659/1660/20-27 від 15.05.2020 року згідно якого за матеріалами відеозапису слідчих дій задана ОСОБА_14 кількість відкритих питань, виключають несамостійність відповідей та стимулюють до змістовного розширення її повідомлень у відповідності з психологічною специфікою спілкування.

При оцінці доказів колегія суддів надає перевагу висновку експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи №1659/1660/20-27 від 15.05.2020 року згідно якого за матеріалами відеозапису слідчого експерименту задана ОСОБА_14 кількість відкритих питань, виключають несамостійність відповідей та стимулюють до змістовного розширення її повідомлень у відповідності з психологічною специфікою спілкування. Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_14 надала інформацію хронологічно, впорядковано, з подробицями про які могла знати тільки вона сама, покази не суперечать між собою. Наявність просторової інформації: де відбувалась подія та дії кожної особи яких називала (ідентифікувала) ОСОБА_14 в досліджуваній події. Надані покази дають можливість детально реконструювати подію по інформаційно смисловому змісту отриманих від ОСОБА_14 свідчень про подію.

Не приймаються колегією суддів до уваги покази потерпілої ОСОБА_9 в частині того, що їй хтось сказав, що її сина позбавив життя ОСОБА_20 , оскільки такі показання є показаннями з чужих слів та не доводяться жодним доказом у справі.

Що стосується показів наданих свідком ОСОБА_23 , колегія суддів також цінює їх критично, оскільки з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_11 та ОСОБА_23 мають дружні, товариські стосунки, а тому вказаний свідок на переконання колегії суддів є особою зацікавленою у вирішенні справи на корить обвинуваченого. Окрім того, його покази в частині причетності до злочину ОСОБА_20 йому стали відомі зі слів самого ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , яка в свою чергу на слідчому експерименті вказувала на погрози від ОСОБА_11 на її адресу, примушуючи її вказувати на ОСОБА_20 .

Критично ставиться колегія суддів також до показів ОСОБА_11 про те, що коли він проснувся то бачив, що ОСОБА_20 побив ОСОБА_16 , виходячи з наступного.

Так, у відповідності до висновку експерта №185 від 17.03.2020 року згідно якого на тілі ОСОБА_17 виявлено значну кількість тілесних ушкоджень, в тому числі відкриту черепно-мозкову травму, яка стала причиною його смерті. Проте, ОСОБА_11 , всупереч елементарній логіки, з його слів пішов з ОСОБА_14 до магазину де продовжив вживати напої. При цьому, свідок ОСОБА_14 на слідчому експеременті пояснювала, що ОСОБА_16 помирав близько години, після цього ОСОБА_11 наказав їй не видавати його та сказав звинувачувачувати ОСОБА_48 .

Виходячи з показів свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_14 наданих нею під час слідчого експерименту, сукупності письмових доказів, колегія суддів приходить до висновку, що вина ОСОБА_11 в умисному вбивстві потерпілого ОСОБА_16 доведена належними та допустимими доказами, які узгоджуються між собою.

Так, ОСОБА_11 будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, наніс множинні удари (близько 70) твердим предметом в життєво важливий орган голову потерпілого ОСОБА_16 та також у різні частини тіла, повною мірою усвідомлював, передбачав та бажав настання смерті потерпілого.

Характер заподіяних тілесних ушкоджень, їх локалізація, кількість, спрямованість ударів нанесених потерпілому у своїй сукупності свідчать про особливу жорстокість та спрямованість умислу обвинуваченого саме на вбивство потерпілого, тому його дії апеляційний суд кваліфікує за п.п. 4, 13 ч.2 ст.115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з особливою жорстокістю, особою, яка раніше вчинила вбивство.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позиція ОСОБА_11 щодо вчинення вбивства ОСОБА_16 іншою особою, є способом захисту від пред`явленого обвинувачення і не може бути взята судом до уваги, оскільки спростована сукупністю інших належних та допустимих доказів, сумніватися у достовірності яких у суду відсутні жодні підстави.

Оцінюючи визнані судом належними та допустимими докази, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд вважає, їх є достовірними, а в сукупності та їх взаємозв`язку - достатніми для прийняття рішення про визнання обвинуваченого ОСОБА_11 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.4.13 ч.2 ст.115 КК України.

Апеляційні доводи прокурора про те, що обвинуваченому ОСОБА_11 не було роз`яснено можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних, є безпідставним, оскільк це спростовується розпискою обвинуваченого з цього приводу (Т 3 а.м.п. 24), а також поясненнями сторони захисту, наданими в апеляційному суді, про те, що можливість розгляду справи стосовно ОСОБА_11 судом присяжних було роз`яснено.

Не заслуговують на увагу доводи прокурора про те, що вирок є незаконним з підстав розгляду справи за відсутності потерпілої ОСОБА_28 після зміни складу суду, оскільки вказана обставина не порушила право потерпілої. Окрім того, відповідно до заяви потерпілої ОСОБА_28 від 04.06.2018, остання просила суд подальний розгляд справи проводити без її участі (Т 3 а.м.п. 89). Більш того, потерпіла з даного приводу апеляційну скаргу не подавала.

При цьому колегія суддів керується висновками та рекомендаціями ЄСПЛ, висловлених в рішенні Суду у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010року, в п.58 якого зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку про скасування виправдувального вироку суду першої інстанції на підставі п.3 ч.1 ст. 420 КПК України, в частині кваліфікації та призначеного покарання та ухвалення нового вироку, яким ОСОБА_11 визнати винуватим за ч.1 ст. 115, п.п.4,13, ч.2 ст. 115 КК України.

За змістом приписів ст.ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_11 покарання апеляційний суд відповідно до ст.ст. 65, 66, 67 КК України враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, та особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, який раніше судимий за вчинення тяжкого умисного злочину, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, згідно довідки КНП «кіровоградський обласний наркологічний диспансер» знаходиться на диспансерному обліку з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності з 2013р. Звертався в 2019 р. з приводу стаціонарного лікування. На момент постановлення вироку відомості про працевлаштування обвинуваченого відсутні.

Відповідно до висновку судово психіатричного експерта № 116, ОСОБА_11 , в момент скоєння правопорушення виявляв і на даний час виявляє психічні розлади і розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, постійне вживання (згідно МКХ 10, F 10,20) проте вказані психічні розлади не досягають ступені душевного захворювання і недоумкуваті. Тому у відношенні інкримінує мого йому діяння слід вважати осудним. Підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України. Застосування заходів медичного характеру не потребує.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_11 судом апеляційної інстанції не встановлено, обставинами, які обтяжують покарання є рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вказані обставини, характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, яке посягає на одне із найцінніших соціальних благ людини - життя, враховуючи суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, беручи до уваги особу ОСОБА_11 , який раніше судимий до відбуття реального покарання, з попередніх судимостей жодних висновків не зробив, колегія суддів приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_11 можливе лише в умовах реального відбування покарання в межах встановленого санкцією статті кримінального закону за якими кваліфіковані його злочинні дії.

Саме таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України підлягає зарахуванню ОСОБА_11 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 28.12.2017 по 06.06.2017, а також з 27.02.2020 по 14.12.2023.

Відповідно до ч.7 ст. 72 КК України підлягає зарахуванню ОСОБА_11 у строк покарання строк строк його перебування під цілодобовим домашнім арештом в період часу з 06.06.2018 по 06.08.2018 із розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Розмір витрат, пов`язаних із залученням експерта, суд вирішує відповідно до ст. 126 КПК України, стягнувши з обвинуваченого ОСОБА_11 140185,87 грн. в дохід держави за проведення судових експертиз:

- судово-біологічної експертизи № 299 від 13.07.2020 24 421,75 грн.;

- судово-біологічної експертизи № 363 від 23.07.2020 28 888, 46 грн.;

- судово-біологічної експертизи № 366 від 15.07.2020 9 384, 48 грн.;

- судово-біологічної експертизи № 365 від 20.07.2020 11 929, 75 грн.;

- судово-біологічної експертизи № 364 від 14.07.2020 9 118, 95 грн.;

- судово-біологічної експертизи № 362 від 06.07.2020 11 384, 88 грн.;

- судової психологічної експертизи № 1659/1660/20-27 від 15.05.2020 4 903, 20 грн.;

- судово-біологічної експертизи №470 від 06.09.2017 року 35692,80 грн.;

- судово-біологічної експертизи №727 від 30.11.2017 року 4461,60 грн.

З огляду на вищевикладені обставини та вимоги норм процесуального права, колегія суддів, за наслідками апеляційного розгляду, вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_11 скасуванню в частині кваліфікації та призначеного покарання, з постановленням апеляційним судом нового вироку.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409 - 413, 420, 424, 615 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу прокурора прокурора Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_8 , з доповненнями - задовольнити частково.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 грудня 2023 року, щодо ОСОБА_11 скасувати.

Ухвалити новий вирок, в частині кваліфікації та призначеного покарання ОСОБА_11 .

ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.1 ст. 115, п.п.4, 13, ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років;

за п.п.4, 13, ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 15 років, без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років, без конфіскації майна.

ОСОБА_11 взяти під варту негайно в залі апеляційного суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_11 обраховувати з дня набрання вироком законної сили, тобто з 22 жовтня 2025 року.

На підставі ч.ч. 5 та 7 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_11 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в період часу з 28.12.2017 по 06.06.2018, та з 27.02.2020 по 14.12.2023 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а також строк його перебування під цілодобовим домашнім арештом в період часу з 06.06.2018 по 06.08.2018 із розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_11 судові витрати за проведення судових експертиз на суму 140185, 87 грн.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання ним законної сили а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4