Справа № 161/170/26
Провадження № 1-кс/161/139/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про застосування запобіжного заходу

м. Луцьк 05 січня 2026 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , погодженого із прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Веселий Гай Охтирського району Сумської області, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відносно останнього 30.12.2025 року скеровано до Луцького міськрайонного суду Волинської області обвинувальний акт за ч. 4 ст. 185 КК України,

про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшло клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , погодженого із прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 строком на шістдесят днів з визначенням розміру застави.

В клопотанні слідчий зазначає, що ОСОБА_6 , 03 січня 2025 року близько 01 години 12 хвилин, перебуваючи на прилеглій території до будинку №1 що розташоване за адресою: Волинська область, місто Луцьк, площа Театральний майдан, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, який введений на території України відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ХІ від 24.02.2022, строк дії якого неодноразово подовжений в передбаченому законом порядку та який діяв на час вчинення кримінального правопорушення, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, шляхом злому навісного внутрішнього замка, здвоєного циліндрованого механізму вхідних дверей, проник у торгівельний павільйон №4 під назвою «Шаурма і не тільки», звідки таємно викрав грошові кошти у сумі 2 000 гривень, мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 2A» вартість якого становить 4 000 гривень., 3 упаковки сосисок «баварських» загальна вартість яких становить 496 грн., 80 копійок, 1 кілограм сиру «Мацарела» вартість якого становить 248 грн., 2 кілограми 800 грамів м`яса вартість якого становить 457 гривень, один лаваш вартість якого становить 200 гривень, а також 2 упаковки булок вартість яких становить 65 гривень чим спричинив майнової шкоди потерпілій ОСОБА_8 на загальну суму 7 466 гривень 80 копійок.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у інше приміщення, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

03 січня 2026 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

04 січня 2026 року ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів в обґрунтування підозри ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Зокрема, причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (або таке, що готується) від 03 січня 2026 року; протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 від 03 січня 2026 року; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 03 січня 2026 року; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 03 січня 2026 року; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_6 , від 03 січня 2026 року; протокол огляду предмета (мобільного телефону) за участі потерпілого; протоколом огляду предмету відеозапису від 03 січня 2026 року; повідомлення про підозру; іншими доказами, які в сукупності підтверджують причетність ОСОБА_6 до вчинення злочину.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема того, що ОСОБА_10 , може переховуватись від органів досудового розслідування та суду задля уникнення кримінальної відповідальності; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчиняти інші кримінальні правопорушення.

В обґрунтування ризику, передбаченого у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні умисного корисливого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів та в разі визнання його винуватим, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що вказує на те, що у разі незастосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підозрюваний може переховуватись від слідства та суду задля уникнення кримінальної відповідальності.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що ОСОБА_10 може впливати на свідків у кримінальному провадженні, матиме змогу зустрічатися та незаконно на них впливати в результаті чого останні зможуть змінити свої показання під час судового розгляду.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України слід зазначити, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні злочину майнового характеру, що у поєднанні із відсутністю в останнього законних джерел для існування, свідчить про високу ймовірність того, що він може продовжувати і надалі вчиняти інші кримінальні правопорушення. Слід зазначити, що підозрюваний ОСОБА_6 є особою працездатного віку, проте не працює і не навчається, не займається суспільно-корисною діяльністю, не має постійного місця роботи, а також джерела доходів, що свідчить про високий ризик того, що ОСОБА_6 продовжуватиме вичиняти протиправну діяльність для отримання відповідних коштів.

На теперішній час відсутні такі гарантії щодо особи підозрюваного та характер інкримінованої дії, що свідчить про високу імовірність ухилення ОСОБА_6 від явки до слідчого, прокурора або суду та продовження злочинної діяльності.

Положеннями ч. 5 ст. 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Підстав та доцільності в застосуванні відносно ОСОБА_6 , менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, немає, оскільки інші заходи не забезпечать запобіганню встановленим ризикам, визначеним п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та належної процесуальної поведінки останнього під час досудового розслідування та судового розгляду у кримінальному провадженні.

Так, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосовано, так як підозрюваний не заслуговує на довіру та не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки. Особиста порука не може бути застосованою до підозрюваного, так як відсутня особа, яка б могла за останнього поручитись. Домашній арешт не може бути застосованим, так як підозрюваний, враховуючи санкцію покарання, може переховуватись від органів слідства з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також вільно проводячи дозвілля в умовах, не пов`язаних з позбавленням волі, підозрюваний буде мати можливість продовжувати вчиняти нові корисливі кримінальні правопорушення.

З огляду на викладене, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого є виправданим заходом, оскільки цього вимагає справжній інтерес суспільства, який незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу.

Вказане відповідає практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово в своїх рішеннях зазначав, що наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з врахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви" (Jeиius v. Lithuania), заява № 34578/97, рішення у справі "Нечипорук і Йонкало" (Nechiporuk and Yonkalov. Ukraine), заява № 42310/04).

Разом з цим, на підставі ст. 182 КПК України до підозрюваного у вчиненні тяжкого злочину може бути застосована застава у розмірі від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У зв`язку з цим, враховуючи обставини вчинення злочину, орган досудового розслідування вважає, що застава в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на рівні з запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою, може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 .

Враховуючи викладені обставини, які зумовлюють настання ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, і з метою їх запобігання та забезпечення дієвості даного кримінального провадження, враховуючи факт неможливості самостійного дотримання підозрюваним належної процесуальної поведінки, та з врахуванням того, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а також наявність вищевказаних ризиків, запобігти яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо, на думку слідчого, є доцільним застосування щодо нього запобіжного заходу в виді тримання під вартою, терміном на 60 днів, з правом внесення застави, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали в повному обсязі і просили його задовольнити.

В судовому засіданні захисник та підозрюваний заперечували проти задоволення клопотання, просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Суд заслухав учасників судового провадження, дослідив матеріали клопотання, дійшов висновку, що зазначене клопотання підлягає задоволенню за таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Луцького РУП ГУНП у Волинській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000024 від 03 січня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

03.01.2026 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

04.01.2026 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України.

Слідчий суддя не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Підставою застосування або продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, у клопотанні слідчим заявлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Наведені ризики знайшли своє підтвердження в ході розгляду клопотання, доведені прокурором та слідчим та належними доказами не спростовані стороною захисту.

При застосуванні відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, в тому числі і за корисливі злочини, на теперішній час в провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження за ч. 4 ст 185 КК України, наразі останній підозрюється у скоєнні тяжкого злочину (злочину проти власності), вчиненого в умовах воєнного стану, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, все це свідчить про те, що підозрюваний на шлях виправлення не став та продовжує вчиняти злочини проти власності, крім того, не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, тобто не має міцних соціальних зв`язків, є працездатною особою, втім, не працює, тобто не має постійного джерела доходу.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що до ОСОБА_6 необхідно застосувати винятковий запобіжний захід тримання під вартою.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом, крім випадків передбачених ч. 4 цієї статті.

Отже, задовольняючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжкого злочину.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб .

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, крім наведеного вище, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 за інкримінований злочин, характер та обставини його вчинення.

Враховуючи, обставини кримінального правопорушення, тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя за можливе визначити йому заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, вважаю за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою ж їх вимогою; не відлучатися з місця свого проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; здати на зберігання у відповідний орган Управління Державної міграційної служби України паспорт України для виїзду за кордон.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст 176-179, 181, 184,193,194 196, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, тобто з 03 січня 2026 року до 03 березня 2026 року включно.

Термін початку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відраховувати з 03 січня 2026 року.

На підставі ч. 5 ст. 182 КПК України визначити ОСОБА_6 заставу у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок грн.), яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок за наступними реквізитами: на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області: , депозитний рахунок №UA0002504, банк ДКСУ м. Київ, МФО 820172.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

В разі внесення застави ОСОБА_6 або заставодавцем зазначеного розміру, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою ж їх вимогою;

-не відлучатися з місця свого проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання у відповідний орган Управління Державної міграційної служби України паспорт України для виїзду за кордон.

Роз`яснити ОСОБА_6 наслідки невиконання покладених зобов`язань. У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, у розмірі, визначеному в даній ухвалі, підозрюваний ОСОБА_6 та заставодавець повинні виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з під-варти у зв`язку із внесенням застави ОСОБА_6 , він вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у виді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи «Луцький слідчий ізолятор».

Вручити копію цієї ухвали прокурору, слідчому, підозрюваному негайно після її оголошення.

Копію ухвали направити в Державну установу «Луцький слідчий ізолятор».

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду. А особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Подача апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Луцького

міськрайонного суду ОСОБА_1