Справа №705/4280/25
1-в/705/323/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника установи ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань у режимі відеоконференції клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, подане засудженим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Юрківка Уманського району Черкаської області, громадянином України, з неповною середньою освітою, не одруженим, зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 25.11.2003 Уманським міським судом Черкаської області за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ст. ст. 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки; 2) 21.01.2005 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 357, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі; 3) 02.11.2005 Звенигородським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; 4) 09.08.2013 Черкаським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі; 5) 08.11.2018 Черкаським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185, ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, 6) 26.01.2024 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі без конфіскації майна,

У С Т А Н О В И В:

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, на підставі ст. 82 КК України, яке обґрунтовує тим, що станом на час звернення до суду він відбув 2/3 частину покарання призначеного вироком суду.

За час відбування покарання в ДУ «СВК № 92» має два заохочення від начальника відділення. Стягнення, які були на нього покладені, погашені у встановленому законом порядку. Він бере участь у соціальному житті відділення, дотримується режиму відбування покарання та не конфліктує із засудженими і працівниками адміністрації установи.

У зв`язку з викладеним, враховуючи його поведінку під час відбування покарання, просить застосувати до нього вимоги ст. 82 КК України замінивши йому невідбуте покарання на більш м`яке.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання подане до суду та просив суд замінити йому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді обмеження волі. Вважає, що став на шлях виправлення, має 2 заохочення, працевлаштований днювальним медичного відділення, позитивно характеризується, до нього були застосовані стягнення, але зняті та погашені у встановленому порядку, тобто вважає, що поведінкою довів своє перевиховання. Враховуючи, що відбув 2/3 строку за вироком суду, став на шлях виправлення відносно нього може бути застосовано таку заохочувальну норму, тому просить суд клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та заміни засудженому міри покарання на більш м`яке, оскільки вважає, що не доведено, що засуджений став на шлях виправлення, має лише два заохочення, які застосовані до нього за незначний період відбування покарання та незадовго до виникнення можливості застосувати заохочувальні норми. На засіданні комісії установи було прийнято рішення про відсутність підстав для направлення матеріалів до суду з питань заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, у зв`язку із недоведенням ним його виправлення. Крім того, засуджений за період відбування покарання мав три стягнення, хоча вони зараз і погашені, але одне із стягнень було застосовано у виді поміщення його в ДІЗО на 5 діб. Вважає необхідним врахувати особу засудженого, характер вчинених ним кримінальних правопорушень та їх наслідки, загальну кількість судимостей та той факт, що позитивно він характеризується не за весь період відбування покарання. У зв`язку із зазначеним, не вбачає підстав для задоволення клопотання.

Представник установи ОСОБА_4 в судовому засіданні у вирішенні клопотання засудженого поклався на розсуд суду.

Представник спостережної комісії в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просять суд справу слухати у відсутність їх представника, не заперечує проти задоволення клопотання.

Суд, вислухавши засудженого, врахувавши позицію прокурора та представника установи, дослідивши матеріали клопотання, оглянувши в судовому засіданні матеріали особової справи засудженого, вважає, що клопотання не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання у державній установі «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)», при цьому, він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняті та не погашені судимості. Так, останній був засуджений 25.11.2003 Уманським міським судом Черкаської області за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ст. ст. 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки; 21.01.2005 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 357, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі; 02.11.2005 Звенигородським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; 09.08.2013 Черкаським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі; 08.11.2018 Черкаським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185, ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, 26.01.2024 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, та відбуває покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26.01.2024, яким засуджений за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Згідно статті 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі.

У відповідності до п. п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України). Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк. При цьому більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутий строк покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Так, відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Вирішуючи питання, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, суд враховує дані, які характеризують засудженого, його поведінку за весь період відбування покарання, наявність заохочень та стягнень, відношення до праці.

Як вбачається з особової справи засудженого ОСОБА_5 , початок строку покарання рахується з 15.08.2022, кінець строку покарання 12.10.2027.

На теперішній час засуджений відбув 2/3 строку покарання, що надає йому право на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до ст. 82 КК України.

Засуджений утримувався та відбував покарання в державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» та при цьому до суспільно-корисної праці не залучався, характеризувався негативно, заохочень не мав, але мав два стягнення, одне із яких знято.

З 19.03.2024 відбуває покарання в державній установі «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)».

Згідно характеристики засудженого ОСОБА_5 , затвердженої т.в.о. начальника державної установи «СВК № 92» 23.07.2025, засуджений за місцем відбування покарання характеризується позитивно, виконує обов`язки днювального медичної частини установи, до виконання покладених обов`язків відноситься сумлінно та старанно, за що 2 рази заохочувався правами начальника установи. Порушував вимоги режиму утримання установи, за що 2 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, 1 стягнення знято, а інше погашене у встановленому порядку.

Крім того, згідно вищевказаної характеристики засуджений ОСОБА_5 підтримує стосунки із рідною сестрою та цивільною дружиною шляхом листування та телефонних розмов.

Повністю визнає свою провину та проявляє щире каяття з приводу вчиненого ним злочину.

За вироком суду на засудженого покладено обов`язок сплатити процесуальні витрати за залучення судових експертів, але відомостей про їх сплату матеріали не містять.

За час відбування покарання на профілактичних обліках в установі не перебуває.

Суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 82 КК України підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є не та обставина, що засуджений виправився або довів своє виправлення, а те, що він став на шлях виправлення і для закріплення досягнутих результатів ще необхідний вплив на нього, але вже в умовах відбуття більш м`якого виду покарання. Свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його поведінка, сумлінне ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання, що підтверджується матеріалами його особової справи, а ефективність і гарантованість цього процесу можливі лише за умови застосування до нього більш м`якого покарання.

Суд зазначає, що при вирішенні даного клопотання слід враховувати весь період відбування покарання. При цьому, засуджений має протягом всього строку відбування покарання доводити, що стає на шлях виправлення, а не лише в окремі періоди відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи та довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень, засуджений притягувався до дисциплінарної відповідальності, але ці стягнення погашені і стягнень за весь період відбування покарання не має лише за останні півроку, який передує можливості застосування заохочувальних засобів. При цьому засуджений дійсно має 2 заохочення, які стосуються зняття раніше накладених стягнень, при чому застосовані до засудженого на початку 2025 року, а саме в січні та квітні цього року, що не може беззаперечно свідчити про те, що ОСОБА_5 став на шлях виправлення.

Крім того, як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, та свою злочинну діяльність розпочав з 18 років та відносно нього винесено 7 вироків, за вчинення в тому числі тяжких кримінальних правопорушень. При цьому, злочин за вироком, за яким відбуває покарання, вчинив відбувши покарання із застосуванням до нього іспитового строку.

Комісією установи 20.03.2025 при розгляді особової справи засудженого ОСОБА_5 , який підпадає під заохочувальну норму, було одноголосно прийнято рішення не направляти матеріли до суду з питання заміни невідбутої частини покарання більш м`яким відносно засудженого ОСОБА_5 , так як останній не довів свого виправлення.

Згідно положень ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що заміна призначеного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, не відповідає передбаченій правовій процедурі та визначеним завданням кримінального провадження, оскільки є неспівмірною та призведе до порушення принципу невідворотності покарання, в результаті чого не буде досягнуто його мети та цілей, зокрема виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

На думку суду, наявність у засудженого заохочень лише за останні 10 місяців відбування покарання та часткові позитивні моменти з характеристики його особи не свідчить про те, що останній став на шлях виправлення та не є безумовною підставою для заміни засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким.

Отже, суду не надано доказів того, що засуджений став на шлях виправлення в розумінні положень ст. 82 КК України, так як для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці в період усього строку відбування покарання довів, що став на шлях виправлення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що клопотання про заміну засудженому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким є необґрунтованим, передчасним та задоволенню не підлягає

Керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 369-372, 376, 537, 539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1