Провадження № 1-кс/712/4979/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого від 30.09.2025 про закриття кримінального провадження № 0001556 від 20.09.2023,-

УСТАНОВИВ:

До Соснівського районного суду звернувся ОСОБА_3 із скаргою на постанову слідчого від 30.09.2025 про закриття кримінального провадження № 0001556 від 20.09.2023.

В обґрунтування скарги посилається на те, що постанова слідчого від 30.09.2025 про закриття кримінального провадження № 0001556 за ч. 2 ст. 146-1 КК України є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки винесена з ігноруванням попередніх висновків слідчих суддів щодо процесуальних порушень при перевірці фактів незаконного тримання ОСОБА_3 . Постанови від 12.08.2025 та 19.09.2025 про відмову у визнанні потерпілим двічі скасовано ухвалами суду (08.09.2025 і 10.10.2025) через порушення вимог ст. 55 і 110 КПК. Незважаючи на це, слідчий без усунення дефектів закрив провадження, посилаючись на «пояснення працівників СІЗО» без протоколів і належної оцінки доказів, що є порушенням ст. 9, 23, 84, 110, 214, 219 КПК України.

Слідчим проігноровані наступні факти: погіршення здоров`я: задокументовані епізоди туберкульозу (19992000; 20032004) і стаціонарне лікування у 2020 році; мають доказове значення щодо шкоди й причинно-наслідкового зв`язку з умовами тримання; відсутність розпорядження про звернення вироку до виконання: інформаційна довідка ДУ «Черкаський СІЗО» підтверджує відсутність форми № 20, яка є єдиним виконавчим документом відповідно до Інструкції Мін`юсту № 25/5 від 13.03.1997; волевиявлення щодо допиту: ОСОБА_3 не відмовлявся від дачі показань і просив провести допит із залученням захисника. Цю процесуальну дію не виконано (порушення ст. 22, 93 КПК).; процесуальний контекст 20232025: ухвала Печерського райсуду (25.08.2023) і контроль за ст. 206 КПК (Придніпровський райсуд, 07.02.2025) підтверджують обов`язок органів ефективно перевірити доводи про незаконність тримання.

Суттєвим порушенням прав вважає відсутність виконавчого розпорядження (форма №20), оскільки переходячи від смертної кари до довічного після рішення КСУ 29.12.1999 і запровадження довічного покарання Законом № 1483-III (22.02.2000) суд мав забезпечити новий титул тримання. За ст. 5 Конвенції позбавлення волі можливе лише «на підставі і в порядку, встановлених законом». Форма № 20 є виконавчим документом, який надає законний титул установі. Листи та повідомлення про «надсилання справи» не замінюють розпорядження суду. Дані СІЗО підтверджують його відсутність. Посилання слідчого на абстрактну «наявність розпоряджень» без реквізитів не усуває сумнівів у законності тримання.

Постанова слідчого містить неповноту досудового розслідування, відсутність дослідження оригіналів розпоряджень та порушення вимог мотивованості відповідно до ст.110 КПК.

Слідчим допущена неповнота розслідування: не витребувано повний медичний масив, не проведено експертизу, не перевірено наявність форми № 20, використано «пояснення працівників СІЗО» без ідентифікації осіб, дат, протоколів (ст. 104107 КПК) і без співставлення з об`єктивними даними (журнали, акти, фотофіксація, медкарти); проігноровано волевиявлення на допит із захисником: невиконання цієї дії порушує ст. 22 і 93 КПК.

Рішення від 01.06.2000 мало форму «постанови», ухвалене одноособово без участі підсудного і захисника, що не відповідало КПК 1960 року. Існує повідомлення суду 2001 року про набуття вироком 1997 року законної сили, що створює сумніви щодо виконавчих підстав і процедури звернення до виконання. Ці обставини не перевірені слідчим, хоча мали бути витребувані відповідно до ст. 93, 94 КПК. Лист ВСУ підтверджує, що розпорядження про звернення вироку мало бути надіслано лише після рішення Президента, тобто правовий титул тримання на той момент був відсутній.

ЄСПЛ у Vinter v. UK та Petukhov v. Ukraine (no.2) визначив, що довічне без реальної можливості звільнення порушує ст.3 Конвенції. КСУ у рішенні №6-р/2021 визнав відсутність такої перспективи неконституційною. Отже, довічне тримання без механізму перегляду є невідповідним принципам гуманності та гідності. Перевірка законності тримання має включати оцінку наявності механізму перегляду або пом`якшення.

Постанова слідчого від 30.09.2025 є незаконною, необґрунтованою і невмотивованою (ст. 9, 22, 91, 93, 94, 110, 284 КПК), оскільки: -розслідування проведено неповно; - ключові докази (медичні документи, виконавчі акти) не витребувано; - аргументована поясненнями заінтересованих осіб без перевірки; - проігноровано волевиявлення заявника; - не враховані стандарти ЄСПЛ щодо ефективного розслідування. Постанова слідчого від 30.09.2025 підлягає скасуванню з поверненням матеріалів для продовження розслідування.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав подану скаргу та просив скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження, вважає, що слідчий не виконав всі необхідні дії у провадженні, не витребував у повному обсязі медичну документацію, не витребував документ, на підставі якого він утримується в установі виконання покарань - виконавче розпорядження, не проведений допит потерпілого ОСОБА_3 .

Прокурор ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення скарги, зазначила, що доводи скаржника щодо умов тримання під вартою не відносять до складу кримінального правопорушення щодо якого проводилось досудове розслідування. Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001556 від 20.09.2023проводилось за ч. 2 ст. 146-1 КК України. Слідчим проаналізований склад кримінального правопорушення та правильно зроблений висновок про відсутність складу за обставинами, що розслідувалися у провадженні. Фактично заява про вчинений злочин та скарга на постанову слідчого про закриття провадження зводяться до незгоди засудженого із вироком суду та подальшими ухвалами та постановами за його скаргами.

Заслухавши сторін, вивчивши скаргу, приєднані до неї документи, матеріали кримінального провадження № 0001556 від 20.09.2023 слідчий суддя дійшов наступного висновку.

У ході розгляду скарги встановлено, що відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0001556 від 20.09.2023 до Офісу Генерального прокурор надійшла ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/29137/23-К, якою зобов`язано уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою ОСОБА_3 від 07.07.2023 про вчинення кримінального правопорушення службовими особами органів юстиції, діями яких заявника незаконно позбавлено волі.

До матеріалів справи долучена заява ОСОБА_3 від 07.07.2023 про вчинення кримінального правопорушення, у які він просить розпочати досудове розслідування кримінального правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 146-1 КК України, вказує на незаконне позбавлення його волі, зумовлене протиправним, а думку скаржника, зверненням відносно ОСОБА_3 кримінального покарання довічного позбавлення волі, вважає, що утримується у місцях позбавлення волі понад 26 років за відсутності належних процесуальних документів, що призвело до суттєвого погіршення здоров`я.

Під час розслідування даного кримінального провадження проведені ряд слідчих та процесуальних дій: начальнику ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» направлене доручення слідчого, у ході якого проведений допит ряду осіб у якості свідків, у тому числі ОСОБА_3 , який зазначив, що буде давати покази після розгляду скарги на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим у статусі потерпілого за участі захисника, працівників ДУ «Черкаській слідчий ізолятор», долучені довідка про те, що кошти на ремонтні роботи в камерах ізолятора з 2021 по 2025 роки не надходили, довідка з особової справи ОСОБА_3 , у якій викладені, у тому числі підстави тримання під вартою ОСОБА_3 , камерна картка, виписка з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого. До провадження долучена ухвала Верховного Суду України від 03.03.1998 щодо залишення касаційних скарг, у тому числі ОСОБА_3 без задоволення та інші матеріали.

30.09.2025 старшим слідчим Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 винесена постанова про закриття кримінального провадження № 0001556 від 20.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146-1 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити кримінальне провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

В силу ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим кодексом.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яка може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України - в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення і якщо в цьому кримінального провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Згідно з вимогами ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, посилання на обставини, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття. Виконання цих вимог є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

У зв`язку з чим, слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої компетентною особою постанови про закриття кримінального провадження.

Статтею 146-1 КК України передбачена кримінальна відповідальність за насильницьке зникнення, яке відповідно до статті може виражатися у наступному: частина 1: арешт, затримання, викрадення або позбавлення волі людини в будь-якій іншій формі, вчинене представником держави, в тому числі іноземної, з подальшою відмовою визнати факт такого арешту, затримання, викрадення або позбавлення волі людини в будь-якій іншій формі або приховуванням даних про долю такої людини чи місце перебування; частина 2: видання наказу або розпорядження про вчинення дій, зазначених у частині першій цієї статті, або невжиття керівником, якому стало відомо про вчинення дій, зазначених у частині першій цієї статті, його підлеглими заходів для їх припинення та неповідомлення компетентних органів про злочин.

Слідчим у постанові про закриття кримінального провадження проаналізовано можливу об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146-1 КК України, можливі її форми.

З урахуванням того, що ОСОБА_3 утримується у місцях позбавлений волі відповідно до вироку суду, який набрав законної сили, із дотриманням встановленої кримінально-процесуальним законодавством процедури, факт відбування ним покарання у вигляді довічного позбавлення волі, підстави та місце перебування не приховується, слідчим зроблений висновок про відсутність складу кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0001556 від 20.09.2023.

Рішення мотивоване та викладене у постанові про закриття кримінального провадження від 30.09.2025, у якій, зокрема зазначено, що санкцією ст. 93 КК України (в редакції від 18.12.1997 року) передбачено покарання у вигляді смертної кари та конфіскації майна винної особи. Тому твердження ОСОБА_3 про відсутність такого виду покарання як смертна кара на час винесення вироку у кримінальному законодавстві спростовані рішеннями судів всіх інстанцій, які не скасовувалися та діють по теперішній час. Крім того, суди та органи державної влади України не відмовляли визнати позбавлення ОСОБА_3 свободи, дані про його долю чи місце перебування не приховували, тобто у даному випадку відсутня така обов`язкова ознака кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146-1 КК України як приховування його місця перебування.

Відповідно до ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звертається з відповідною заявою та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

За змістом ст.284 КПК України під закриттям кримінального провадження розуміють таке закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що при постановленні рішення про закриття кримінального провадження кримінального провадження № 0001556 від 20.09.2023 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення слідчим належним чином дотримані вказані вимоги кримінального процесуального закону.

Зокрема, оскаржувана постанова містить зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення Кримінального процесуального кодексу України.

Доводи скарги, в тому числі, щодо не збору слідчим всієї медичної документації та проведення інших слідчих та процесуальних дій - не можуть слугувати безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови.

При цьому, варто зазначити, що вирішення питань щодо необхідності проведення певних слідчих (розшукових) дій є дискреційними повноваженнями слідчого під час досудового розслідування, який, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності (ч. 4 ст. 40-1 КПК України).

Із оскарженої постанови видно, що слідчий надав юридичну оцінку подіям, зазначеним в заяві ОСОБА_3 про можливе кримінальне правопорушення, яка фактично обґрунтована незгодою із судовими рішеннями щодо призначеного йому покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, проаналізувавши наведені у скарзі доводи, слідчий суддя дійшов до висновку про безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог, та вважає, що постанова старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0001556 від 20.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146-1 КК України є законною, обґрунтованою та вмотивованою, тобто такою, що ухвалена з дотриманням вказаних вимог закону, підстави для її скасування з наведених у скарзі підстав відсутні, а тому в задоволенні скарги потрібно відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 22, 110, 303-307, 370, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_5 від 30.09.2025 про закриття кримінального провадження № 0001556 від 20.09.2023 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 17.11.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1