В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2026 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001381 від 17.10.2025 року з обвинувальним актом за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останні рази:

- 07.08.2018 вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області за ч.1 ст.186, ч.2 ст.186, ч.1 ст.187, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України засуджений до позбавлення волі строком на 4 роки 5 місяців. 22.02.2021 звільнений Широківським районним судом Дніпропетровської області умовно-достроково з Широківського ВЦ Дніпропетровської області (№75), невідбутий строк 4 місяці 11 днів;

- 10.04.2023 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ч.1 ст. 72 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки.

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.

Сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого ОСОБА_6

встановив:

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» згідно Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому був неодноразово продовжений і діяв на час вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Так, ОСОБА_3 , 17.10.2025 року, приблизно о 18 годині 43 хвилині, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості неподалік житлового будинку АДРЕСА_3, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у якої побачив у вухах сережки з металу жовтого кольору, та в цей час у ОСОБА_3 виник раптовий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом розбійного нападу.

Цього ж дня, приблизно о 18 годині 45 хвилині, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, будучи раніше засудженим за розбій, маючи прямий умисел на заволодіння майном, поєднаний із насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, наблизився до потерпілої ОСОБА_7 та вчинив напад, поєднаний із насильством, що є небезпечним для життя чи здоров`я, яке виразилось в застосуванні фізичної сили. Так, з метою подолання будь-якого можливого опору з боку потерпілої, ОСОБА_3 , зі значною силою наніс потерпілій удар рукою, стислою в кулак, в область обличчя, від якого остання втратила рівновагу та впала на асфальтоване покриття, однак, він, не зупинившись на досягнутому, продовжив наносити потерпілій зі значною силою удари рукою стислою в кулак в ділянку обличчя та голови та наніс не менше п`яти ударів, таким чином заподіяв потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-лицьової травми синців та саден обличчя, множинних переломів кісток лицевого скелету, двобічного перелому вилично-орбітального комплексу та кісток носу, ускладнені гемосинусом, забою головного мозку 1 ступеня, субдурального крововиливу, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1852 від 11.11.2025 за своїм характером відносяться до СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби відповідно до п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995.

Після чого, 17 жовтня 2025 року приблизно о 18 годині 46 хвилині ОСОБА_3 , скориставшись безпорадним станом потерпілої, усвідомлюючи, що ОСОБА_7 є особою похилого віку, та після спричинених тілесних ушкоджень не може чинити опір, чи кликати на допомогу, заволодів її майном зірвавши з вух, дві сережки із золота, 375 проби, вагою 5,06 г., вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2588 від 28.10.2025 становить 11720,98 гривень, після чого з місця вчинення злочину втік, розпорядившись ним на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав в повному обсязі та зазначив, що він 17.10.2025 року, приблизно о 18 годині перебуваючи неподалік житлового будинку АДРЕСА_3, побачив раніше незнайому йому жінку похилого віку, які завдав близько п`яти ударів в область обличчя та голови. Коли жінка впала на землю, він зірвав з її вух дві сережки, якими розпорядився на власний розсуд. Цивільний позов визнав в повному обсязі.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з проханням допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнає свою провину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України. Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_6 не заперечували проти застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки вважали зібрані в справі докази вини обвинуваченого достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати інші докази його провини, немає ніякої потреби, наслідки такого розгляду їм зрозумілі.

Суд роз`яснивши учасникам процесу правові наслідки застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, з якими останні погодилися, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, та застосувати при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в суді.

Дослідивши та оцінивши вивчені в справі докази, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 в повній мірі викритий у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 187 КК України, за ознаками розбою, тобто нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого особою, яка раніше вчинила розбій, вчиненого в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання, суд керується положенням ст. 65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, у відповідності зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання, у відповідності до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

У відповідності зі ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, відноситься до категорії тяжких злочинів, обвинувачений на обліку та нагляду у лікаря психіатра не перебуває, на обліку лікаря нарколога перебував з 28.04.2016 по 27.10.2018 з приводу вживання психостимуляторів зі шкідливими наслідками, раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, військовослужбовець, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, інвалідом не являється.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши всі обставини кримінального провадження у їх сукупності, виконуючи вимоги ст. ст. 50, 65 КК України, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч.4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції цієї статті із конфіскацією майна.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Також, ОСОБА_3 засуджений вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 10.04.2023 за ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки та протягом іспитового строку вчинив нове кримінальне правопорушення, а тому, в силу правил ч. 1 ст. 71 КК України, слід визначити обвинуваченому покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Прокурором подано цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 в інтересах Національної служби охорони здоров`я України, Криворізької міської ради про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_7 , а саме коштів витрачених Національною службою охорони здоров`я України в розмірі 34893,68 грн та витрачених Криворізькою міською радою в розмірі 2473,58 грн.

Так, частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого .Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України.

Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545 (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день.

Пунктом 3 Порядку встановлено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.

Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я (пункт 4 Порядку).

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 07 липня 1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» судам роз`яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується, згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

Прокурор в інтересах держави в особі Національної служби охорони здоров`я України, Криворізької міської ради звернувся до суду з позовом про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_7 від кримінального правопорушення за 14 ліжко-днів.

Так, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілої відповідно до статті 1206 ЦК України.

Наведене узгоджується із правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 01 квітня 2019 року у справі № 450/1335/15-ц (провадження № 61-33915св18) та від 19 червня 2019 року у справі № 295/2579/17 (провадження № 61-33266св18).

За наведених обставин суд доходить переконання про доведеність прокурором понесення витрат закладу охорони здоров`я КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» Криворізької міської ради на лікування потерпілої за 14 ліжко-днів в розмірі 37367,26 грн., а тому цивільний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Питання речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Запобіжний захід обраний у даному кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_3 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 369, 370, 371 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України і призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі із конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 10 квітня 2023 року та остаточно призначити до відбуття ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 1 (один) місяць позбавлення волі із конфіскацією майна.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 18 жовтня 2025 року.

Цивільний позов прокурора до обвинуваченого ОСОБА_3 в інтересах Національної служби охорони здоров`я України, Криворізької міської ради про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Національної служби охорони здоров`я України (юридична адреса: 04073, м. Київ, проспект Степана бандери, 19, ) кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілої від злочину в розмірі 34893,68 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Криворізької міської ради (юридична адреса 50010, м. Кривий Ріг, вул. Молодіжна, буд. 1м, ) кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілої від злочину в розмірі 2479,58 грн.

Речові докази:

- марлю зі слідами РБК, яку упаковано в паперовий конверт НПУ, вилучена під час огляду місця події (протоколу огляду) від 17.10.2025 за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Військового тилу, яка зберігається у камері схову ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області за квитанцією № 4719 - знищити;

- пару сережок з жовтого металу, вагою 5,06 г., з пробою 375, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_7 - залишити в розпорядженні власника майна ОСОБА_7 ;

- куртку балоневу чорного кольору з внутрішньої сторони має червоний колір, куртка має маркування з правого боку в районі грудей «найк», яка упакована до спец.пакету НПУ, яка зберігається в камері схову ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області за квитанцією № 4725 - повернути ОСОБА_3 ;

- кофту спортивна чорного кольору з капюшоном (без маркування) упаковану до пакету НПУ, яка зберігається в камері схову ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області за квитанцією № 4722 - повернути ОСОБА_3 ;

- штани спортивні чорного кольору зі смугами по боках білого кольору, які розташовані з боку штанів вертикально, які упаковано до спец.пакету НПУ які зберігається в камері схову ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області за квитанцією № 4724 - повернути ОСОБА_3 ;

- кросівки чорного кольору з емблемою в районі язика білого кольору, на задній частині кросівок світло відбиваючі смужки упаковані до спец.пакету НПУ, які зберігається в камері схову ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області за квитанцією № 4723 - повернути ОСОБА_3 ;

- мобільний телефон марки «Xiaomi HyperOS» в корпусі чорного кольо-ру, має пошкодження екрану у вигляді тріщини з СІМ картою оператора мобільного зв`язку Київстар з абонентським номером - НОМЕР_2 , ІМЕІ: 1) НОМЕР_3 , 2) НОМЕР_4 , який упаковано до спец.пакету НПУ та зберігається у камері схову ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області за квитанцією № 4721 - конфіскувати;

- зразки крові потерпілої - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3, які зберігаються у камери схову ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області за квитанцією № 4718 - знищити;

- зразки крові ОСОБА_3 , які зберігаються у камері схову ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області за квитанцією № 4720 - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1