Справа № 361/4231/18
Провадження № 1-в/361/5/26
У Х В А Л А

Іменем України

26 січня 2026 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари подання заступника начальника Броварського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання в зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільхівці-Лази Тячівського району Закарпатської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого 20 липня 2018 року Броварським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн, -

встановив:

16 січня 2026 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшло подання заступника начальника Броварського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання в зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку ОСОБА_4 .

Із подання вбачається, що вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн. Вирок суду набрав законної сили 21 серпня 2018 року та 01 жовтня 2018 року отриманий Броварським районним відділом № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області. Станом на 10 грудня 2025 року відділ пробації не отримував від засудженого документа про сплату штрафу. При цьому на підставі ч. 1 ст. 26 КВК України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. 02 жовтня 2018 року, 11 жовтня 2018 року, 16 січня 2019 року, 12 лютого 2019 року, 20 лютого 2020 року, 24 лютого 2021 року, 12 жовтня 2021 року, 05 серпня 2022 року, 19 вересня 2022 року засудженому за місцем проживання направлялись повідомлення про необхідність сплати штрафу. 31 жовтня 2018 року до Броварського міськрайонного суду Київської області було направлено подання на підставі ч. 3 ст. 26 КВК України щодо вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або її заміну покаранням у виді громадських робіт, виправних робіт або позбавленням волі. 27 листопада 2018 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області відмовлено в задоволенні подання. 01 листопада 2019 року, 04 грудня 2019 року, 02 січня 2020 року були направлені запити до Тячівського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області для перевірки місця проживання ОСОБА_4 та згідно з наданими 13 лютого 2020 року й 26 лютого 2020 року відповідями інформація по засудженому не підтвердилась, за вказаною адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4 не проживає багато років, його місце проживання не відомо.

25 серпня 2020 року до Броварського міськрайонного суду Київської області направлено подання про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання в зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, в задоволенні якого відповідною ухвалою від 30 грудня 2020 року відмовлено.

17 березня 2021 року співробітниками відділу пробації здійснено телефонний дзвінок на номер НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_4 та в телефонній розмові останній зобов`язався сплатити штраф й надати квитанцію до відділу пробації. Однак у подальшому перестав виходити на зв`язок і квитанції про сплату штрафу не надав.

07 квітня 2021 року до Броварського міськрайонного суду Київської області направлено подання про вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або її заміну покаранням у виді громадських робіт, виправних робіт або позбавленням волі, в задоволенні якого відповідною ухвалою від 06 травня 2021 року відмовлено.

Згідно з отриманими відповідями на запити відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_4 на території Зазимської сільської ради відсутні, у Броварському відділі ДРАЦС у Броварському районі Київської області актовий запис про смерть ОСОБА_4 відсутній, за даними ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу до Збройних Сил України не призивався, доходів у період з ІІІ кварталу 2018 року по ІV квартал 2025 року не отримував.

Крім того, 03 листопада 2025 року до Броварського міськрайонного суду Київської області направлено заяву про поновлення строків видачі виконавчого листа та його пред`явлення в подальшому до виконання, в задоволенні якою ухвалою від 08 грудня 2025 року відмовлено.

Оскільки станом на 16 січня 2026 року вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2018 року відносно ОСОБА_4 не виконано, з дня набрання ним законної сили пройшло більше двох років, заступник начальника Броварського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області ОСОБА_3 звернулась до суду з поданням про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання в зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Від прокурора Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд подання без фіксування судового засідання технічними засобами, проти задоволення якого заперечує.

Представник Броварського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області й засуджений ОСОБА_4 , будучи повідомленими про день і час розгляду, в судове засідання не з`явились із невідомих причин.

Неприбуття вказаних осіб не є перешкодою для розгляду подання. Згідно з положеннями ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про доцільність задоволення подання, виходячи з такого.

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн. Вирок набрав чинності у встановленому законом порядку.

Згідно зі ст. 152 КВК України підставами звільнення від відбування покарання є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Згідно з ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в установлені строки, зокрема у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі, такий строк становить два роки. При цьому частина третя вказаної статті передбачає, що перешкодою для звільнення від покарання є ухилення особи від його відбування; у разі вчинення засудженим дій, спрямованих на уникнення виконання обвинувального вироку, перебіг давності зупиняється та відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. Також ч. 4 ст. 80 КК України передбачено, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності. Вказана стаття передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини Кримінального кодексу, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини Кримінального кодексу. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3 ст. 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

За даними вимоги про судимість після засудження 20 липня 2018 року ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався.

Отже, в діях ОСОБА_4 відсутній складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, при цьому обчислення строку давності в даному випадку почалось із 20 липня 2018 року й закінчилось 20 липня 2020 року.

Враховуючи викладене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2018 року, суд вважає, що подання заступника начальника Броварського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області ОСОБА_3 підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України.

Керуючись ст. 80 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

постановив:

Подання заступника начальника Броварського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області ОСОБА_3 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільхівці-Лази Тячівського району Закарпатської області, від покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн, призначеного вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2018 року, у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Суддя ОСОБА_1