ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 621/1389/25

Провадження 1-кп/621/216/25

02 грудня 2025 року м. Зміїв Харківської області

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники справи:

прокурор ОСОБА_3

потерпіла ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу №621/1389/25 (об`єднані кримінальні провадження ЄРДР №00006 від 03.06.2025, №0000022 від 06.05.2025) за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Хомутець Коростишевського району Житомирської області, громадянина України, неодруженого, із повною середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу статті 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

28.04.2025 року, близько 12 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував поблизу буд.12 по вулиці Енергетиків в м.Слобожанське Чугуївського району Харківської області, де в нього на грунті особистих неприязних відносин виникла сварка зі співмешканкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебувала поряд із ним, в ході якої у ОСОБА_6 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

З метою реалізації свого умислу, в той же день та час, 28.04.2025 року, близько 12 годин 35 хвилин, ОСОБА_6 , діючи умисно, протиправно, бажаючи настання наслідків у виді тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, наніс ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , один удар долонею руки та один удар кулаком правої руки в область її обличчя та, схопивши за одяг, кинув її об землю, чим спричинив потерпілій, згідно висновку експерта № 12-14/71-Зм/25 від 07.05.2025 року, тілесні ушкодження у виді ділянки травматичного набряку м`яких тканин в лобній області ліворуч, в правій вилицюватій області, синець в правій навколоочній області, ділянки травматичного набряку м`яких тканин на передній поверхні шиї в середній третині, садно на передній поверхні шиї праворуч, які по ступеню тяжкості, як в сукупності, так і кожне окремо, відносяться до легких тілесних ушкоджень (згідно п.2.3.5«Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995).

Крім того, 02.06.2025 року, близько 20 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із співмешканкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходилися поблизу кафе «Хмільне», яке розташоване по вул.Європейській буд.23, в м.Слобожанське Чугуївського району Харківської області, де в нього на ґрунті особистих неприязних відносин виникла сварка з останньою, в ході якої у ОСОБА_6 виник умисел на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

З метою реалізації свого умислу, направленого на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 , в той же день та час, близько 20 годин 05 хвилин, діючи умисно, протиправно, бажаючи настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, наніс ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не менше трьох ударів кулаком правої руки в область обличчя, чим спричинив останній, згідно висновку експерта №12-14/96-Зм/25 від 13.06.2025 тілесні ушкодження у виді синця в правій та лівій навколоочній області, ділянку травматичного набряку м`яких тканин в області перенісся, які по ступеню тяжкості, як в сукупності, так і кожне окремо, відносяться до легких тілесних ушкоджень (згідно п.2.3.5«Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995)

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані як умисне легке тілесне ушкодження, тобто як кримінальний проступок, передбачений частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України.

В судовому засіданні обвинувачений свою провину у вчиненні інкримінованих правопорушень визнав в повному обсязі, в зв`язку з чим учасники кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ними не оспорюються.

З урахуванням засад змагальності та диспозитивності кримінального провадження, з огляду на визнання обвинуваченим фактичних обставин, якими обґрунтовано обвинувачення, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності його позиції, суд, на підставі ч.3 статті 349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу.

Допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_5 пояснив, що дійсно в ході сварок, які відбулися 28.04.2025 та 02.06.2025 року між ним та потерпілою ОСОБА_7 , наносив їй удари долонями та кулаками, в ході якого потерпілій були спричинені тілесні ушкодження. Потерпіла є його співмешканкою, з якою разом проживали близько 4 років. На даний час разом не проживають, але спілкуються. Попросив вибачення в потерпілої. У вчиненому щиро розкаюється та більше не допустить протиправної поведінки.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_5 , суд визнає їх правдивими та достовірними, оскільки вони послідовно, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного кримінального правопорушення (проступку), пояснюють мотиви його вчинення. Підстав для самообмови судом не встановлено.

Частиною першою статті 125 Кримінального кодексу України встановлено кримінальну відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження.

Заслухавши пояснення обвинуваченого, оцінивши докази, досліджені в судовому засіданні, які є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, тобто у спричиненні потерпілій ОСОБА_4 легкого тілесного ушкодження.

Згідно положень статті 65 Кримінального кодексу України, при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Правопорушення, передбачене ч.1 статті 125 Кримінального кодексу України, інкриміноване обвинуваченому, відповідно до ч.2 статті 12 Кримінального кодексу України, є кримінальним проступком

Відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до положень п.6-1 статті 67 Кримінального кодексу України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Хомутець Коростишевського району Житомирської області, громадянин України, неодружений, із повною середньою освітою, непрацюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, в силу статті 89 Кримінального кодексу України не судимий.

Вирішуючи питання про вид і міру покарання, які слід застосувати до обвинуваченого, суд враховує, що згідно з ч.2 статті 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами), при призначенні покарання суди в кожному випадку мають суворо додержуватись вимог статті 65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання.

Санкцією частини 1 статті 125 Кримінального кодексу України за вчинення умисного легкого тілесного ушкодження для винних осіб передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.

За змістом ч.1, ч.2 статті 53 Кримінального кодексу України, штраф це грошове стягнення що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті. Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

Враховуючи відомості про особу обвинуваченого, обставини справи, суд вважає за доцільне і достатнє призначити обвинуваченому ОСОБА_6 найменш обтяжливе покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На переконання суду, призначена міра покарання є справедливою і достатньою для виправлення обвинуваченої, слугуватиме попередженню вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності й справедливості кримінального судочинства, а також розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

При цьому, обмежувальні заходи, передбачені статтею 91-1 розділу ХІІІ Кримінального кодексу України до осіб, які вчинили домашнє насильство, судом до обвинуваченого не застосовуються, оскільки приписи вказаної правової норми регулюють захист інтересів потерпілого від злочину, тоді як ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку.

Шкода, завдана кримінальним правопорушенням, відсутня.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 статті 125 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 статті 349 КПК України

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок складено і проголошено 02.12.2025

Суддя ОСОБА_1