Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/486/25 Головуючий у суді І-ї інстанції >
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2025 року. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі захисника адвоката ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Фортечного районного суду м.Кропивницького від 01 жовтня 2025 року, якою стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рені, Одеської області, громадянина України, військовослужбовця перебував на посаді курсанта ВЧ НОМЕР_1 , проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів тобто, з 20 год. 06 хв. 29 вересня 2025 року до 20 год. 06 хв. 27 листопада 2025 року, із визначенням розміру застава в сумі 181 680 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Фортечного районного суду м.Кропивницького від 01 жовтня 2025 року, задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів тобто, з 20 год. 06 хв. 29 вересня 2025 року до 20 год. 06 хв. 27 листопада 2025 року, із визначенням розміру застава в сумі 181 680 грн.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у тому, що він 13.02.2025 о 14 год. 00 хв. будучи курсантом військової частини НОМЕР_1 , умисно в порушення вимог ст.ст. 2, 11, 16-17, 127-128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», самовільно залишив місце служби без поважних причин, навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , який тимчасово дислокувався за адресою: АДРЕСА_2 , в умовах воєнного стану та ухиляється від проходження військової служби по теперішній час, що не пов`язано з виконанням його обов`язків з військової служби.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що матеріали клопотання містить достатньо даних про наявність обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 407 КК України. У разі застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, вказане не зможе забезпечити на початковому етапі проведення досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 . Свої вимоги обґрунтував тим, що під час розгляду клопотання прокурором не було надано доказів що свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, доказів існування достатності підстав вважати, що існуючи ризики не зменшились. Прокурор у своєму усному клопотанні не навів доказів наявності ризиків для обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту. Вказує, що Судом проігноровані доводи сторони захисту щодо необгрунтованості підозри, оскільки підозрюваний ОСОБА_8 , не є військовозобов`язаним, що підтверджується наданою в судовому засіданні копією витягу з реєстру додатку «Резерв+». Ці доводи не знайшли свого відображення в оскаржуваній ухвалі. Стосовно ризиків, передбачених ст. 177 КПК України сторона захисту зазначає наступне: ОСОБА_7 , жодним чином не перешкоджав, досудовому розслідуванню, сам з`явився до слідчого,, будь-яким чином вплинути чи спотворити докази не має можливості, оскільки останні знаходяться у розпорядженні сторони обвинувачення. Впливати на свідків підозрюваний не має наміру і сторона обвинувачення не надала Суду доказів зворотнього.

В своїй апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 ставить аналогічні вимоги та мотиви як і в апеляційній скарзі захисника

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_7 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_6 , які просили задовольнити подані апеляційні скарги, зваживши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерела права.

Відповідно ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Також, відповідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року по справі «Мамедов проти Росії», суд при перевірці законності та обґрунтованості запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має враховувати не тільки тяжкість обвинувачення, як на визначальний чинник при оцінці ймовірності ризиків, і хоча суворість покарання є визначальним, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Попков проти Росії» від 06.12.2007 року визначено, що підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою.

У справі "Нечипорук та Йонкало проти України" ЄСПЛ відзначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, що у провадженні слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000690 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

29.09.2025 року ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст.208 КПК України.

29.09.2025 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, колегія суддів доходить висновку, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя обґрунтовано врахував наявність обґрунтованої підозри, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме, що ОСОБА_7 наразі обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке є тяжким злочином, який вчинено в умовах воєнного стану. Враховано дані, що характеризують особу ОСОБА_7 .

Крім того, слід зазначити, що обґрунтованість підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: матеріали службового розслідування, витяг з наказу про призначення на посаду, зміст протоколів допиту свідків, результати розшуку.

Також слідчим суддею правильно враховано ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те що перебуваючи на волі він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також слідчий суддя дійшов до правильного висновку з яким погоджується колегія суддів, що застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за вказаних обставини справи та серйозністю висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, не є надмірними та такими, що принижують його гідність у розмінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, колегія суддів доходить висновку, що слідчий суддя правильно врахував положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України та визначив розмір застави, яка становить шістдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Доводи викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що ризики зазначені в клопотанні, передбачені ст.177 КПК України не доведені, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки ризики у даному кримінальному провадженні встановлені судом першої інстанції знайшли своє об`єктивне підтвердження в суді апеляційної інстанції та в повній мірі підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами доданими до клопотання.

Крім того, доводи апеляційної скарги стосовно того, що він не є військовозобов`язаним, є необґрунтованими та передчасними, спростовуються матеріалами клопотання. Крім цього, будуть предметом дослідження та оцінки при розгляді справи по суті.

Враховуючи вищевикладене, наявність обґрунтованих ризиків, враховуючи особу підозрюваного, та вищевикладені обставини, колегія суддів доходить висновку, що належна поведінка останнього на досудовому слідстві, може бути забезпечена лише шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначеним розміром застави.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів, також із урахуванням наявності вищевказаних ризиків, не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого слідчим суддею рішення не встановлено.

За таких підстав, апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 183, 376, 407,422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Фортечного районного суду м.Кропивницького від 01 жовтня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів тобто, з 20 год. 06 хв. 29 вересня 2025 року до 20 год. 06 хв. 27 листопада 2025 року, із визначенням розміру застава в сумі 181 680 грн. залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)