У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«16» грудня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 26 листопада 2025 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

-підозрюваного за ч. 2 ст. 194 КК України.

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 26 листопада 2025 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 24.01.2026 за адресою АДРЕСА_1 , дозволивши йому покидати вказане житло тільки, з урахуванням часу на дорогу, для виконання офіційних трудових обов`язків і для відвідування навчання у Миколаївському професійному машинобудівному ліцеї.

Покладено на підозрюваного наступні обов`язки: прибувати до слідчого, якому доручено проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, раз на тиждень за погодженим графіком; не відлучатися з м. Миколаєва без дозволу слідчого, прокурора; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24.01.2026 із визначенням застави у сумі 1409700 грн у разі внесення якої покласти на підозрюваного обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися з м. Миколаєва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування з свідками в вказаному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Прокурор зазначив, що застосовуючи до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , слідчим суддею не враховано, що відповідно до пояснень підозрюваного та його матері ОСОБА_8 , вони винаймають вказану кімнату протягом року та жодного документа сторона захисту щодо оренди зазначеної кімнати та дозволу власника на перебування підозрюваного під домашнім арештом у вказаному житлі не надано.

Також, рішенням слідчого судді не визначено певного періоду доби, коли підозрюваному дозволяється покидати житло, лише зазначено період часу з урахуванням на дорогу для виконання офіційних трудових відносин і для відвідування навчання у Миколаївському професійному машинобудівному ліцеї. Вказане фактично дозволяє безперешкодно пересуватись містом протягом дня, що може призвести до ухилення від органу досудового розслідування або суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.

На думку апелянта, слідчим суддею невірно оцінено показання матері підозрюваного ОСОБА_8 , яка під час допиту, окрім обставин зазначених у судовому рішенні повідомляла, що її син ОСОБА_6 не завжди їй повідомляє про своє місце перебування та чим займається. їй навіть не відомо на якій посаді він зараз працює. Крім того, підозрюваний не повідомляв ОСОБА_8 про вчинений ним злочин, та про те, що придбавав наркотичні засоби.

Таким чином, можливо дійти висновку, що ОСОБА_6 веде скритий образ життя та соціальні зв`язки останнього не достатньо міцні та такі, що не створили запобіжники протиправної поведінки підозрюваного. Зазначені соціальні зв`язки не гарантують його належної процесуальної поведінки у майбутньому.

Також, слідчим суддею не враховано, що підозрюваному на даний час 18 років та він відноситься до категорії осіб, яким можна перетинати державний кордон України під час дії воєнного стану.

Вважає, що слідчий суддя не в повній мірі врахував ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку прокурора, лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків, а жоден більш м`який запобіжний захід цього забезпечити не зможе.

Апелянт вказав, що з метою забезпечення майнових прав потерпілого та враховуючи, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, з метою забезпечення виконання покладених на нього обов`язків, враховуючи суму заподіяного збитку, слід визначити підозрюваному заставу у розмірі, що перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у розмірі не менше 1 409 700 грн. та, у випадку внесення застави, визначити необхідність виконання ним обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у сумі 1409700 грн з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя вважав, що ризики, які припускаються стороною обвинувачення, існують в частині ухилення від досудового розслідування та суду, оскільки мова йде про підозру у вчиненні тяжкого злочину з відповідним можливими покаранням.

Разом з тим, обставини відсутності соціальних і родинних зв`язків наразі не доведено, та спростовуються, зокрема, показаннями матері підозрюваного, і не запереченням факту професійного навчання підозрюваного на тепер.

Слідчий суддя вважав, що ризик повторного вчинення кримінального правопорушення є припущенням, оскільки наразі факт спілкування в телеграм чаті незаконного онлайн-магазину з приводу купівлі канабісу, виконання завдання підпалу автомобіля співрозмовника в чаті цього магазину нібито під впливом погрози розголосити купівлю наркотичного засобу як пожертву на армію держави агресора, відомі відповідно до матеріалів клопотання лише зі слів підозрюваного, який сприяє досудовому розслідуванню з приводу відтворення обставин злочину, вину визнає, пояснив, що цей чат не зберігся на телефоні, та він не мав іншого мотиву підпалу як позбавитись шантажу.

Слідчий суддя, за результатами розгляду клопотання, оцінивши в сукупності обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , дані про його особу, дійшов висновку про застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор підтримав апеляційну скаргу.

Підозрюваний та захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів встановила таке.

СВ ВП №2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001275 від 24.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

25.11.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Згідно підозри, 24 листопада 2025 року приблизно о 01:50, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , переслідуючи мету незаконного збагачення, для виконання замовлення невстановленої особи, маючи кримінально-протиправний намір на умисне знищення чужого майна шляхом підпалу, прибув до будинку № 26 по вул. Херсонське Шосе у м. Миколаєві, де знаходився транспортний засіб марки FORD TRANSIT білого кольору з державним номером НОМЕР_1 , який на праві власності належить Філії «НОРВЕГІАН ПІПЛС ЄІД В УКРАЇНІ» вартістю 1 409 700 грн.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на умисне знищення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_6 , розраховуючи, що в нічний час за ним ніхто не спостерігає, маючи при собі заздалегідь підготовлені предмети для розповсюдження вогню, а саме: пластикову пляшку з легкозаймистою рідиною та запальничку, підійшов до транспортного засобу марки FORD TRANSIT білого кольору з державним номером НОМЕР_1 , облив легкозаймистою рідиною та за допомогою запальнички підпалив його, внаслідок чого відбулося займання вказаного транспортного засобу.

Впевнившись, що йому вдалося здійснити намір, спрямований на знищення автомобіля шляхом підпалу, залишив місце вчинення злочину. Внаслідок пожежі знищено та пошкоджено конструктивні елементи транспортного засобу, у результаті чого його приведено до такого стану, за якого він взагалі не може бути використаним за своїм призначенням, чим заподіяно майнову шкоду потерпілому в особливо великих розмірах на суму 1 409 700 грн.

24.11.2025 ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

Положення закону, яким керувався суд апеляційної інстанції.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.

Частина 4 ст. 182 КПК України передбачає, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно вимогам ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

В рішенні ЄСПЛ у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 суд вказав, «що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого».

Окрім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Ноймайстер проти Австрії» суд дійшов до наступних висновків: «Як сума гарантії, передбачена п. 3 ст. 5 Конвенції повинна бути оціненою переважно стосовно обвинуваченого і його активів, а не можливих розмірів збитків. Так, намагання прив`язати суму гарантії від затриманої особи виключно до суми збитку приписуваного йому не відповідає ст. 5 (3) Конвенції. Гарантії, передбачені цією статтею, призначені не для відшкодування збитків, а скоріше для забезпечення присутності обвинуваченого на слуханні».

Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали.

Щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, колегія суддів зазначає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України на даному етапі досудового розслідування підтверджується долученими до клопотання матеріалами, на які послався слідчий суддя. На думку колегії суддів, ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_6 міг вчинити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Щодо наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, які встановлені слідчим суддею.

Слідчий суддя, враховуючи обставини кримінального провадження, дійшов обґрунтованого висновку про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливості підозрюваним переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Отже, на наявність цього ризику вказує те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років.

Окрім того, є слушними доводи прокурора, що оскільки наразі підозрюваному 18 років, він відноситься до категорії осіб, яким можна перетинати державний кордон України під час дії воєнного стану.

Слідчий суддя не погодився з доводами прокурора про існування ризику, зазначеного у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо можливості вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, вважаючи, що ці доводи є припущеннями.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, ці висновки слідчого судді є помилковими. Ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення ОСОБА_6 є доведеним.

З наданих до клопотання матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 хоча і працює, однак під час допиту не заперечував, що здійснив підпал автомобіля за запропоновану винагороду. Окрім того, підозрюваний повідомив, що йому необхідно було придбати для власних потреб наркотичний засіб, а тому він через телеграм-канал отримав вказівку за певну винагороду здійснити підпал конкретного автомобіля.

Окрім того, прокурор зазначає, що під час розгляду клопотання ОСОБА_6 жалю з приводу вчиненого не висловив, а вчинив злочин з корисливого мотиву. Тобто, існує ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Щодо недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам.

Колегія суддів не погоджується з висновками слідчого судді, що наявним ризикам можливо запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, слідчий суддя мотивував своє рішення щодо можливості для застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту наявністю у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, зокрема, що він має роботу, навчається, мешкає з матір`ю.

Проте, на думку колегії суддів, зазначені слідчим суддею мотиви не зменшують існування встановлених ризиків та не можуть слугувати безумовною підставою для застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Колегія суддів зазначає, що обравши запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби, слідчий суддя фактично не визначив конкретного періоду доби, коли підозрюваному дозволяється залишати житло, що фактично вказує на неможливість контролю за виконанням підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Отже, колегія суддів вважає, що дані про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину, з огляду на обставини злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 , та встановлені ризики, виправдовують такий запобіжний захід як тримання підозрюваного під вартою.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на думку колегії суддів, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та зможе запобігти встановленим ризикам.

Щодо застави. Слідчий у поданому клопотанні, а також прокурор у поданій апеляційній скарзі, просили визначити підозрюваному заставу у сумі 1 409 700 грн, тобто у сумі, що значно перевищує визначений розмір, передбачений для встановлення застави особі, яка підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

В обґрунтування зазначених вимог слідчим та прокурором вказано, що враховуючи суму заподіяного збитку, слід визначити підозрюваному заставу у розмірі, що перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому застава у межах, встановлених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, не забезпечить належне виконання покладених на підозрюваного обов`язків.

Колегія суддів наголошує, що вірогідний розмір завданих збитків не є підставою для визначення розміру застави, про що зазначено у наведених рішеннях Європейського суду з прав людини. Застава повинна бути оціненою переважно стосовно підозрюваного і його активів, а не можливих розмірів збитків.

Тому, враховуючи дані про особу підозрюваного, зокрема, його молодий вік, його майновий та сімейний стан (мешкає з матір`ю у гуртожитку, працює охоронцем в супермаркеті), колегія суддів вважає за необхідне встановити розмір застави у розмірі, встановленому законом, тобто передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

З наведених підстав, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з правом внесення застави, але у розмірі меншому, ніж просив прокурор.

Тому апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 26 листопада 2025 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ ВП №2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 21 січня 2026 року включно.

Визначити заставу - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242240 грн, у разі внесення якої покласти на ОСОБА_6 обов`язки:

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання, місця навчання та місця роботи;

- не відлучатися із м. Миколаєва Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утриматися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні з приводу обставин кримінального правопорушення, крім випадків участі у проведенні слідчих (розшукових) дій у даному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3