Провадження № 1-кс/592/7010/25
УХВАЛА

28 жовтня 2025 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000412 від 07.02.2025, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 153 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Слідчий просить накласти арешт на системний блок від комп`ютера з маркуванням «Impression», запакований до пакету №1; мобільний телефон марки «moto g 05» imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 з сімка картою оператора мобільний зв`язку НОМЕР_3 .

Своє клопотання, погоджене з прокурором, обґрунтовує тим, що здійснює досудове розслідування по факту вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 153 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на підставі розпорядження міського голови м. Суми № 304-Р від 24.10.2022 та № 360-Р від 16.11.2023 малолітню ОСОБА_6 влаштовано до сім`ї патронатного вихователя ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , де також проживав її чоловік ОСОБА_4 .. Останній вчиняв насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло, без добровільної згоди потерпілої малолітньої ОСОБА_6 ..

30.09.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України.

21.10.2025 проведено обшук за місцем проживання підозрюваного за адресою: АДРЕСА_1 , де було вилучено: системний блок від комп`ютера з маркуванням «Impression», запакований до пакету №1; мобільний телефон марки «moto g 05» imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 з сімка картою оператора мобільний зв`язку НОМЕР_3 , запакований до пакету №2. Постановою слідчого від 21.10.2025 тимчасово вилучені в ході обшуку речі визнано речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню, по яким призначені судові комп`ютерно-технічні експертизи. У слідства є підстави вважати, що вилучене майно могло зберегти на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення або може містити інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий в суді клопотання підтримав та просив задовольнити. Також казала, що вилучене майно необхідно оглянути з залученням експерта, але для цього потрібен тривалий час.

Підозрюваний та захисник заперечували проти клопотання. Свої заперечення мотивували тим, що під час обшуку ОСОБА_4 надав для огляду телефон та на ньому не було виявлено інформації зазначеної в ухвалі слідчого судді. Також був наданий системний блок для огляду. Окрім того з доказів наявних у слідчого вбачається, що підозрюваний не використовував комп`ютерну техніку та телефон у діях стосовно потерпілої.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали провадження, вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Аналізуючи зміст наведених положень Кодексу слід дійти висновку, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження. При цьому арешт майна застосовуються з метою збереження доказів, якщо існують обставини, які підтверджують, що без їх застосування докази можуть бути втрачені.

Натомість подане клопотання та надані матеріали провадження не містять відомостей які вказують, що вилучені речі зберегли сліди злочину. З обставин подій та наданих матеріалів провадження, вбачається, у сторони обвинувачення немає достатніх доказів вважати, що вилучені речі містять сліди злочину.

У своєму клопотання слідчий не довів необхідність арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України. Відтак відсутні підстави для збереження доказів.

Відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту. Окрім того слідчим не доведено, що арешт майна у даному випадку є необхідним засобом втручання у право власності особи.

Ураховуючи зазначене немає підстав для вжиття заходів кримінального провадження слідчим суддею у виді арешту майна, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасове вилучене майно повертається за ухвалою слідчого судді у разі відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 132, 167, 196, 170-173 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000412 від 07.02.2025, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 153 КК України.

Повернути ОСОБА_4 : 1) системний блок від комп`ютера з маркуванням «Impression»; 2) мобільний телефон марки «moto g 05» imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 з сімка картою оператора мобільний зв`язку НОМЕР_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційної суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1