ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №646/940/25 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження№ 11-кп/818/1993/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст. 336 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у приміщенні Харківського апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника на вирок Основ`янського районного суду м. Харкова від 24 липня 2025 року стосовно ОСОБА_8 ,

встановила:

Вказаним вироком,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків, громадянин України, із неповною загальною середньою освітою, офіційно не працевлаштований, хареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки..

Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку.

Згідно вироку, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» із 05:30 години 24 лютого 2025 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан.

Подальшими указами Президента України про продовження строку дії воєнного стану в Україні воєнний стан у країні продовжувався.

Відповідно до Указу Президента України № 469/2024 від 23 липня 2024 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05:30 години 12 серпня 2024 року строком на 90 діб.

Відповідно до Указу Президента України № 65/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію» з 24 лютого 2022 року на території України оголошено загальну мобілізацію строком на 90 діб.

Подальшими указами Президента України про продовження строку проведення загальної мобілізації проведення загальної мобілізації в Україні продовжувалося.

Відповідно до Указу Президента України № 470/2024 від 23 липня 2024 року «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» продовжено з 12 серпня 2024 року строк проведення загальної мобілізації на 90 діб.

У період часу з 11.10.2024 о 09:00 години до 13.10.2024 о 09:07 години ОСОБА_8 перебував у ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , з метою перевірки облікових даних та проходження військово-лікарської комісії, в ході чого оператор відділення військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 додатково ознайомив ОСОБА_8 з Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» та Указом Президента України № 272/2024 від 06.05.2024 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», роз`яснено про кримінальну відповідальність за неявку у вказаний час у повістці та вручено під особистий підпис бойову повістку, у якій зазначено номер команди ( НОМЕР_1 ) та дата прибуття, а саме: «14.10.2024 на 12:00 годину». Жодних заяв чи скарг щодо проблем зі здоров`ям або підстав, які можуть стати причиною для ухилення від призову за мобілізацією з боку ОСОБА_8 не надходило.

В той же час, після 09:07 години 13.10.2024 та у подальшому, ОСОБА_8 , будучи військовозобов`язаним і придатним до військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, не маючи права на відстрочку, без поважних причин не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , про причини свого неприбуття працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 не повідомив, чим проігнорував бойову повістку та ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

Дії ОСОБА_8 кваліфікуються як кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Не погодившись з вказаним вироком суду першої інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок Основ`янського районного суду м. Харкова від 24 липня 2025 року змінити в частині призначеного покарання ОСОБА_8 , шляхом його пом`якшення, призначивши покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом не прийнято до уваги при призначенні покарання ті обставини, що ОСОБА_8 раніше не був засуджений та притягувався до відповідальності вперше в житті.

При визначенні міри покарання суд підійшов до цього питання поверхнево, не прийнявши до уваги наявності декілька обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття і відсутність будь-яких обтяжуючих відповідальність обставин.

З урахуванням всіх зазначених обставин, суд мав можливість та законні підстави призначити ОСОБА_8 покарання з застосуванням ст. 75 КК України, призначаючи йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

Прокурор подав апеляційну скаргу, від якої в подальшому відмовився в порядку ст. 403 КПК України, та яка була прийнята судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Оскільки висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та фактичні обставини його вчинення в апеляційній скарзі не оспорюються, то відповідно до вимог ст. 404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Що стосується апеляційних доводів сторони захисту щодо суворості призначеного ОСОБА_8 колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає зі статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Як вбачається із змісту вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд врахував ступінь тяжкості та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, особу ОСОБА_8 , який на обліку у лікаря психіатра, лікаря нарколога не перебуває, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, щиро розкаявся у скоєному.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття ОСОБА_8 .

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом першої інстанції не встановлено.

Вказавши зазначені обставини, суд визначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком, ближчим до найнижчої межі, що встановлена санкцією інкримінованої йому норми.

Саме таке покарання, на думку колегії суддів є необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, враховуючи те, що ОСОБА_8 є військовозобов`язаним, однак умисно проігнорував своїм конституційним обов`язком щодо захисту Батьківщини. При цьому, останнім не було надано належних даних про неможливість станом на жовтень 2024 року або станом на теперішній час виконання військового обов`язку за мобілізацією в особливий період за станом його здоров`я, оскільки відповідно до довідки військово-лікарської комісії № 1106 від 11.10.2024 солдат ОСОБА_8 визнаний придатним до військової служби.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що призначене обвинуваченому покарання є мінімальним, що передбачене санкцією інкримінованої йому статті.

Тому, підстав вважати призначене покарання вочевидь несправедливим, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року).

Також колегія суддів не вбачає порушення судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості покарання.

З урахуванням викладеного, підстав для зміни вироку і звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з наведених захисником мотивів, колегія суддів не вбачає.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - без задоволення.

Керуючись ст. 404,405,407,418,419 КПК України колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Вирок Основ`янського районного суду м. Харкова від 24 липня 2025 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: