Провадження №11-сс/801/37/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31 грудня 2025 року,

якою задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 29.12.2025 по 26.02.2026 включно та визначено розмір застави у виді 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень до

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шаргород Вінницької області, громадянина України, із професійно-технічною освітою, непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0001587 від 29.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 29 грудня 2025 року, близько 20:00 години, водій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «Audi 80» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці К. Василенка, у м. Вінниці, зі сторони вулиці 600-річчя, в напрямку вулиці Пирогова, в районі перехрестя з вул. Польова, наближаючись до розмітки нерегульованого пішохідного переходу, по якому справа-наліво перетинав проїзну частину пішохід ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не надав йому переваги у русі, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, хоча повинен був і мав технічну можливість це зробити, в результаті чого, з необережності, допустив наїзд на останнього.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_9 , відповідно до виписки з ВМКЛ ШМД №27511 отримав тілесні ушкодження, у вигляді: «закритий перелом зовнішнього виростка лівої великогомілкової кістки зі зміщенням», які відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, в діях водія ОСОБА_8 вбачаються невідповідності вимогам п. п. 18.1, 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, де зазначено, що:

п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»;

п. 2.9 водієві забороняється: «а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції…».

Невідповідність дій водія ОСОБА_8 вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України знаходиться у причинному зв`язку з наслідками даної дорожньо-транспортної пригоди.

29 грудня 2025 року о 22:10 ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

30 грудня 2025 року водію ОСОБА_8 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного, сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 повністю підтверджується зібраними доказами, а саме:

?протоколом огляду місця події від 29.12.2025;

?випискою з МКЛ ШМД від 29.12.2025;

?показами підозрюваного ОСОБА_8 ;

?висновком медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №823 від 29.12.2025;

?протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ;

?протоколом огляду відеозапису від 30.12.2025;

?іншими матеріалами кримінального провадження.

У вказаному кримінальному провадженні існують ризики, передбачені частиною 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема:

1) переховування від органу досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_8 розуміє тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, а саме позбавлення волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років;

2) незаконного впливу на потерпілого та свідків кримінального провадження, оскільки згідно статті 23 Кримінального процесуального кодексу України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

3) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки у кримінальному провадженні на даний час тривають експертизи та не проведені всі слідчі (розшукові) дії.

Ураховуючи сукупність характеризуючих даних підозрюваного, його соціальних зв`язків, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та передбачене за його вчинення покарання, а також те, що внаслідок вказаного кримінального особі заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження, єдиним запобіжним заходом, який забезпечить належну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків, є запобіжний захід у вигляді триманні під вартою.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31 грудня 2025 року задоволено клопотання слідчого. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів. Строк тримання під вартою ухвалено рахувати з дня фактичного затримання особи, тобто з 29.12.2025 по 26.02.2026 включно. Одночасно визначено заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн.

Постановлене рішення мотивовано тим, що в судовому засіданні прокурором доведено обґрунтованість підозри та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому застосування менш суворих запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_8 процесуальних обов`язків та не запобіжить наявним ризикам.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Основні доводи апеляційної скарги :

- до клопотання слідчим не надано доказів обґрунтованої підозри;

-слідчий суддя не врахував дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , який має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину, а також не врахував те, що підозрюваний не зник з місця події та всіляко сприяв потерпілому;

слідчим та прокурором не доведено наявність ризиків, зазначених у клопотанні, а саме переховування, не вказано осіб на яких підозрюваний може здійснити вплив, не вказано яким чином підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

слідчим суддею не враховано можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а також не враховано, що вчинений злочин є нетяжким та передбачає покарання у виді трьох років позбавлення волі;

визначений розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного та його сім`ї.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення апеляційної скарги захисника, указав, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, заявлені ризики доведені.

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників апеляційного розгляду, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Положеннями ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників апеляційного розгляду, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Положеннями ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Статтею 194 КПК України передбачено, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що зазначені вимоги слідчим суддею належно дотримані.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 з інкримінованими йому кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні фактичними даними, які містяться у протоколі огляду місця події від 29.12.2025; виписці з МКЛ ШМД від 29.12.2025; висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №823 від 29.12.2025; протоколі допиту потерпілого ОСОБА_9 ; протоколі огляду відеозапису від 30.12.2025.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення.

Ураховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним ОСОБА_8 конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

На даному етапі провадження, слідчий суддя у відповідності до вимог процесуального закону обґрунтовано обмежився виключно питанням визначення причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення та дійшов висновку про вірогідність та достатність доказів його причетності для застосування обмежувальних заходів.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про недоведеність ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, колегією суддів перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчим суддею також було встановлено, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, чинити тиск на свідків та потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Колегія суддів зауважує, що ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід ураховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний, обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що висновки слідчого судді в частині обґрунтування ризиків, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, є правильними.

Також апеляційним судом враховано і те, що ОСОБА_8 раніше двічі притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, але на даний час згідно з ст. 89 КК України вважається раніше не судимий, а також те, що він раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та постановою Вінницького міського суду від 23.01.2019 застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік. Проте, не дивлячись на це, він не зробив для себе правильних висновків та знову підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння 2,26 проміле.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчим суддею також було встановлено, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 , усвідомлюючи відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, будучи на волі чи виконуючи обов`язки більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватися від суду, а також незаконно впливати на свідків, потерпілого, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Окрім того, апеляційний суд бере до уваги пояснення прокурора про те, що ОСОБА_8 після вчинення ДТП не покинув місце пригоди лише через те, що внаслідок його дій на дорозі утворився затор автомобілів, який не дав йому змогу покинути місце скоєної ДТП.

Встановлені слідчим суддею ризики відповідно до ст. 177 КПК України виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і нівелюють твердження захисника.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що вимоги захисника, який заперечує доведеність передбачених ст.177 КПК України ризиків та одночасно просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, у цій частині є суперечливими, адже за змістом ст.194 КПК України будь-який запобіжний захід може бути застосований лише за наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із наведених ризиків.

Крім того, доводи про відсутність ризиків, можуть вказувати лише на те, що їх відсутність була попереджена виключно шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що висновки слідчого судді в частині обґрунтування ризиків, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, є правильними.

Покликання апелянта про можливість застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, свого підтвердження при апеляційному розгляді не знайшли, застосований слідчим суддею запобіжний захід є співмірний з особою підозрюваного та обставинами пред`явленої йому підозри, і повністю буде запобігати ризикам, доведеним прокурором.

Також не є підставою для зміни запобіжного заходу доводи захисника про те, що підозрюваний має постійне місце проживання та реєстрації, одружений, має на утриманні малолітню дитину, не зник з місця події та всіляко сприяв потерпілому.

Так, частина із зазначених обставини існувала на час інкримінованих дій, однак вони не стали для обвинуваченого стримуючим фактором. При цьому існуючі соціальні зв`язки підозрюваного є недостатніми для того, щоб гарантувати його належну процесуальну поведінку, а доказів того, що на час постановлення оскаржуваної ухвали сталися суттєві зміни чи виникли інші обставини, які б доводили те, що заявлені раніше ризики зменшилися, до суду не надано.

Жодних медичних документів про неможливість утримання підозрюваного ОСОБА_8 в умовах слідчого ізолятора, апеляційному суду не надано.

Ураховуючи характер інкримінованого кримінального правопорушення, передбачену санкцією міру покарання у виді позбавлення волі, а також наявність ризиків, що зазначені вище апеляційний суд не вбачає підстав для зменшення розміру застави.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 23 березня 2021 року у справі № 991/7557/20 сформульовано правову позицію, відповідно до якої розмір застави має визначатися з урахуванням не лише майнового стану підозрюваного, а й конкретної суспільної небезпеки інкримінованого діяння, а також ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Зменшення розміру застави, без достатніх правових підстав, може нівелювати саму суть запобіжного заходу та не забезпечити досягнення його мети.

Ураховуючи викладене, зменшення розміру застави у даному кримінальному провадженні є необґрунтованим та таким, що не відповідає завданням кримінального провадження та вимогам КПК України.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі слідчим суддею рішення, не вбачається.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31 грудня 2025 року - залишити без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4