Провадження № 1-кс/643/6268/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2025

Слідчий суддя Салтівський районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Салтівського районного суду міста Харкова клопотання захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001560 від 30.11.2023,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді 03.11.2025 з клопотанням звернувся вказаний представник власника майна, який клопоче про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді постановленою у справі №953/9227/24 (провадження №1кс/953/8182/24), вилученого 04.10.2024 у ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання та реєстрації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Представник своє клопотання мотивує тим, що власником майна є ОСОБА_3 , яка не є підозрюваною у кримінальному провадженні, грошові кошти є її накопиченнями за тривалий час, а матеріали кримінального провадження №0001560 від 30.11.2023 направлені разом із обвинувальним актом до Салтівського районного суду міста Харкова. З огляду на викладене, представник вважає за доцільне скасувати арешт на вилучене майно.

Представник у судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі.

Представники сторони обвинувачення у судове засідання не з`явилися, подали письмові заперечення.

Дослідивши клопотання з додатками, вислухавши позицію представника, слідчий суддя доходить до наступного.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з приписами ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя, ухвалою якого накладено арешт на вилучене майно, дійшов до висновку, що зазначене у клопотанні прокурора майно має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню.

04.10.2024 та 11.04.2024 слідчим винесено постанову про визнання вилученого майна речовими доказами та визначення місця його зберігання.

Жодних доказів, які б спростовували дані висновки до суду не надано.

Віднесення майна до речових доказів, на даній стадії кримінального провадження є виключною дискрецією сторони обвинувачення. Відповідне процесуальне рішення не є предметом самостійного оскарження у порядку, передбаченому главою 26 КПК України. Більш того, оцінюючи відповідне процесуальне рішення у контексті обґрунтованості арешту майна, слідчий суддя не може не погодитися, що вилучене майно обґрунтовано віднесено до категорії речових доказів, на переконання слідчого судді, дострокове скасування арешту навіть у частині правомочностей власника щодо володіння та користування створить реальні ризики: знищення або пошкодження майна; зміни його фізичних властивостей, що унеможливить проведення експертиз; відчуження майна на користь третіх осіб без відповідної державної реєстрації правочину.

Таким чином, скасування арешту нівелюватиме мету, задля якої він застосований.

На переконання суду на даний час інтереси суспільства переважають над інтересами власника арештованого майна та реалізація її життєвих потреб не можлива без використання арештованого майна. Представник власника майна не додає до клопотання доказів щодо походження грошових коштів вилучених 04.10.2024 у ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання та реєстрації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо неповідомлення про підозру ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001560 від 30.11.2023 та направлення вказаного кримінального провадження разом із обвинувальним актом до Салтівського районного суду міста Харкова, слідчій суддя зазначає, що згідно заперечень наданих слідчим відповідні матеріали досудового розслідування та речові докази згідно постанови прокурора було виділено у окреме кримінальне провадження №0000764 від 10.07.2025.

Щодо доводів представника про те, що ОСОБА_3 у даному провадженні не має процесуального статусу підозрюваного, слід зазначити, що ці обставини жодним чином не обґрунтовують минування потреби у арешті майна, який накладався саме з метою збереження доказів, оскільки у даному випадку наявність такого процесуального статусу значення не має.

Згідно із ч.1 ст.174 КПК України обов`язок доведення обставин того, що у подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано покладається на суб`єкта звернення.

Однак, до клопотання не надано жодних доказів, які б підтверджували, що в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна відпала потреба. Саме лише твердження власника майна, що в арешті немає необхідності, оскільки з моменту накладення арешту пройшов значний проміжок часу не може бути підставою для його скасування.

Згідно зі ст. 100 КПК України, остаточне рішення щодо речових доказів (їх повернення, конфіскація, знищення тощо) ухвалюється судом у вироку чи іншому остаточному процесуальному рішенні.

Тому питання про можливість скасування арешту має вирішуватись тим судом, який розглядатиме справу по суті, адже лише цей суд може всебічно оцінити доказове значення майна.

Слідчий суддя зауважує, що арешт з майна може бути знято у разі необґрунтованості його накладення та (або) відпадання підстав, передбачених для його накладення. Арешт накладено обгрунтовано, а на момент розгляду клопотання такі підстави не відпали, а навпаки потреба у збереженні речових доказів зберігається до дослідження майна судом по суті.

Беручи до уваги наведене, слідчий суддя переконаний, що клопотання про скасування арешту майна є передчасним, не ґрунтується на законі та підлягає відхиленню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова у справі № 953/9227/24 (провадження №1-кс/953/8182/24) у кримінальному провадженні №0001560 від 30.11.2023, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1