Справа № 303/6198/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

06.10.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження у кримінальному провадженні №11-сс/4806/607/25, за апеляційною прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.08.2025 року, щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.08.2025 року, частково задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного за ч. 3 ст. 332 КК України ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на два місяці, а саме до 13.10.2025 року включно.

На підозрюваного ОСОБА_6 покладено наступні обов`язки: прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора та суду, у встановлений ними час; не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово без дозволу слідчого, прокурора чи суду; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).

Термін дії обов`язків визначений строком на 2 місяці, до 13.10.2025 року.

З матеріалів судового провадження слідує, що слідчий СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 за погодженням з прокурором Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_9 звернувся до Мукачівського міськрайонного суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , який підозрюється у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В клопотанні зазначає, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 30.07.2025 та місці у ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інших невстановлених органом досудового розслідування осіб, виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з корисливих мотивів.

Надалі, ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та невстановленими особами, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, які на виконання заздалегідь розробленого плану, підшукали осіб, які мали намір незаконно перетнути державний кордон України з метою виїзду до країн Європейського Союзу, а саме: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та одного невстановленого громадянина, яким на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, обмежено виїзд за межі території України, які погодилися та сплатили грошові кошти за їх незаконне переправлення через державний кордон в сумі від 7 500 до 13 000 доларів США.

З метою організації незаконного переправлення ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та невідомого громадянина через державний кордон України, в точно не встановлений досудовим розслідуванням час, невстановлені органом досудового розслідування особи, які діяли за попередньою змовою з ОСОБА_10 ОСОБА_6 , ОСОБА_11 на виконання заздалегідь розробленого плану, в ході телефонних розмов з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 пообіцяли організувати їх незаконне переправлення через державний кордон України поза пунктами пропуску із країнами Європейського Союзу.

Керуючись корисливим мотивом ОСОБА_10 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свої дій, їх караність, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та невстановленими органом досудового розслідування особами, на виконання заздалегідь розробленого плану, організував незаконне переправлення ОСОБА_13 та ОСОБА_14 через державний кордон України, керував такими діями, сприяв їх вчиненню порадами та вказівками, за що висунув умову надання грошових коштів ОСОБА_13 у розмірі 13000 доларів США, а ОСОБА_14 у розмірі 12000 доларів США у якості винагороди за організацію незаконного переправлення.

На виконання заздалегідь розробленого злочинного плану щодо незаконного переправлення ОСОБА_13 та ОСОБА_14 через державний кордон України за вказівкою ОСОБА_10 , останні приїхали потягами до н. п. Карпати Мукачівського району, а саме 04.08.2025 близько о 12 год. 20 хв. приїхав ОСОБА_14 та 07.08.2025 близько 07 год. 44 хв. приїхав ОСОБА_13 , яких надалі за попередньою змовою з ОСОБА_10 , зустріла невстановлена досудовим розслідуванням на автомобілі «Volkswagen (модель встановлюється) та ОСОБА_6 на автомобілі «Volkswagen Caddy» н. з. НОМЕР_1 сірого кольору та в у вказані вище дні відвезли їх по готелям м. Мукачево.

Так, ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, яка була на автомобілі «Volkswagen», а також у змові з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , під керуванням «Volkswagen Caddy» н. з. НОМЕР_1 , за вказівкою ОСОБА_10 , 04.08.2025 відвезли ОСОБА_14 до готелю «Ніколет» за адресою: АДРЕСА_2 , де забезпечили його місце проживання на певний час до подальших вказівок. Цього ж дня, близько о 18 год. 00 хв. до номеру, де проживав ОСОБА_14 , завітав ОСОБА_10 та після роз`яснення детального інструктажу останньому стосовно, як саме буде відбуватися незаконний перетин державного кордону, а саме куди йти, що робити, поводитися тихо, непримітно, виключити мобільні телефони, спостерігати та прислухатись, чи не літають поблизу безпілотні літальні апарати, якими можуть керувати прикордонники, переховуватись у лісистій місцевості, також висловив, що бажає отримати за цю протиправну діяльність 10300 Євро, які ОСОБА_14 віддав йому відразу у готівковій формі у номері готелю.

Також, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, яка була на автомобілі «Volkswagen», а також у змові з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , під керуванням «Volkswagen Caddy» н. з. НОМЕР_1 , за вказівкою ОСОБА_10 , 07.08.2025 відвезли ОСОБА_13 до готелю «Зірка» за адресою: м. Мукачево, вул. Кирила і Мефодія. 10-12, де забезпечили його місце проживання на певний час до подальших вказівок.

Надалі, ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та іншими невстановленими особами, 05.08.2025, попередньо зв`язавшись по мобільному телефону з ОСОБА_14 пояснив, що переселить його на іншу адресу та цього ж дня, прибувши на автомобілі «Volkswagen Caddy» н. з. НОМЕР_1 до ОСОБА_14 в готель «Ніколет», відвіз його до орендованої квартири АДРЕСА_3 та наказав очікувати подальших вказівок. В подальшому, 07.08.2025 ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та іншими невстановленими особами повідомив ОСОБА_14 , що слід знову здійснити переселення та знову прибув на автомобілі «Volkswagen Caddy» н. з. НОМЕР_1 до ОСОБА_14 і відвіз його до готелю «Зірка» за адресою: м. Мукачево, вул. Кирила і Мефодія. 10-12, де останній знаходився разом із ОСОБА_13 .

В подальшому, ОСОБА_10 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та невстановленими досудовим розслідуванням особами, 08.08.2025 близько 13 год. 30 хв. повідомив ОСОБА_13 та ОСОБА_14 виходити з готелю «Зірка» на вулицю, де він їх буде очікувати на автомобілі марки «BMW X5». Вийшовши за вказівкою ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 здійснили посадку до цього автомобіля та вирушили до об`їзної частини м. Мукачева, а саме неподалік АЗС «БРСМ», де за вказівкою ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 пересіли до іншого автомобіля марки «Audi», під керуванням невстановленої досудовим розслідуванням особи, яка діяла за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та іншими невстановленими особами. За вказівкою ОСОБА_10 вони вирушили в напрямку м. Виноградів, де біля супермаркету «Барва», у допомогу водієві автомобіля марки «Audi» під`їхала інша невстановлена досудовим розслідуванням особа на автомобілі марки «BMW 520D», який здійснював супровід водія на автомобілі «Audi», стежив за наявністю правоохоронних органів, слідкував за обстановкою, тобто здійснював спокійний проїзд для водія на автомобілі марки «Audi». Надалі, цього ж дня, близько о 18 год. 10 хв. ОСОБА_13 та ОСОБА_14 здійснили успішну висадку в н. п. Нове Село Берегівського району, де невстановлені досудовим розслідуванням особи, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , наказали ОСОБА_13 та ОСОБА_14 перебувати у закинутій будівлі у вказаному населеному пункті та очікувати подальших вказівок.

Цього ж дня, 08.08.2025 близько о 22 год. 05 хв. невстановлені досудовим розслідуванням особи, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , прибули до ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на автомобілі марки «BMW 520D», які відвезли останніх до сусіднього будинку, де вже знаходились та очікували на незаконне переправлення через державний кордон ще троє громадян України призовного віку: ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та інший невстановлений громадянин.

В подальшому, 09.08.2025, близько о 04:00 год. ОСОБА_11 , з невстановленою особою, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та іншими невстановленими особами, прибули на автомобілі марки «ВАЗ» з метою переправлення до ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та одного невідомого громадянина, де невстановлена особа водій марки «ВАЗ», усвідомлюючи, що є ризик того, що його можуть виявити правоохоронні органи, надав вказівку невідомому громадянину, що мав намір перетнути незаконно кордон України, сісти за кермо цього автомобіля «ВАЗ» та відвезти під контролем ОСОБА_11 , який виступав в якості провідника та проводив ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та невідомого громадянина через кордон, до селища Вилок Берегівського району, а сам, в свою чергу покинув останніх та пішов в невідомому напрямку. Близько о 04 год. 10 хв. останні прибули до невідомого провулку селища Вилок Берегівського району, де ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та іншими невстановленими особами, в якості провідника дав вказівку ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та невідомому громадянину, покинути автомобіль марки «ВАЗ», одягати рятувальні жилети та негайно, у пришвидшеному темпі, рухатись пішки під його супроводом в напрямку державного кордону. Після чого ОСОБА_16 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та іншими невстановленими особами підняв руками нижню частину кордонного огородження з колючим дротом та наказав всім лізти під ним та рукатись вперед за межі державного кордону України, що вдалося здійснити одному невідомому громадянинові.

В цей час всі інші, під час протиправних діянь, були виявлені та затримані працівниками прикордонного загону України при спробі незаконного перетину державного кордону України.

Вказані дії ОСОБА_6 кваліфіковано, як кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 332 КК України організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння у керівництві такими діями порадами та вказівками, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

На підставі здобутих доказів 13.08.2025 року було повідомлено про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Наявність обґрунтованої підозри, повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_6 підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: повідомленням про виявлення кримінального правопорушення; протоколами допитів свідків; протоколом огляду місця події; протоколами впізнання осіб за фотознімками та іншими зібраними доказами у їх сукупності.

Злочин, передбачений ч. 3 ст. 332 КК України є умисним тяжким кваліфікованим злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

У кримінальному провадженні на даний час не встановлені всі та не допитані інші особи щодо обставин, що мають доказове значення у даному провадженні, а також вирішується питання щодо призначення та проведення необхідних судових експертиз, а тому сторона обвинувачення не виключає можливості, що ОСОБА_6 безпосередньо чи за посередництва інших осіб з метою уникнення кримінальної відповідальності буде незаконно впливати на вказаних осіб та інших учасників кримінального провадження, а також вчинить спроби знищити, спотворити речі, що можуть мати доказове значення і якими на даний час не володіє сторона обвинувачення; переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме впливати на інших на даний час не встановлених осіб (п. 4 ч. 1ст. 177 КПК України), з якими ОСОБА_6 діяв у змові, і знаходячись на свободі може інформувати та скеровувати дії та показання осіб, які також причетні до його вчинення, однак на даний час не допитані; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Тому орган досудового розслідування за погодженням з прокурором прохав задовольнити дане клопотання та застосувати щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном на 60 днів, з визначенням застави у розмірі 1000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою слідчого судді констатовано, що слідчим доведено наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_6 , а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак, не доведено недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя враховуючи обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів, які можуть переконувати, що підозрюваний міг вчинити кримінальні правопорушення, в яких підозрюється; тяжкість кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років та належать до тяжких злочинів; особу підозрюваного, вік, сімейний та майновий стан: стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання та роботи, раніше не судимий, прийшов до висновку, що є достатні підстави для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, з покладанням обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України, оскільки вказані обставини є наявними і достатніми для цього.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, у якій вказує на незаконність рішення. Зазначає, що наявність обґрунтованої підозри, повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_6 підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування. Метою застосування до підозрюваного запобіжного заходу є наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконний вплив на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а саме вплив на інших на даний час не встановлених осіб; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення у якому ОСОБА_6 підозрюється. На думку прокурора, єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію викладених вище ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з визначенням розміру застави у виді 1000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги та перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Твердження апеляційної скарги прокурора про незаконність судового рішення не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що клопотання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування і відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні слідчого відділення Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження за №0000902, відомості про яке внесені 12.08.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється прокурорами Мукачівської окружної прокуратури.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання слідує, що клопотання розглядалось за участі як підозрюваного ОСОБА_6 , так і його захисника адвоката ОСОБА_7 , що свідчить про дотримання слідчим суддею передбачених ст. 193 КПК України вимог, у тому числі, дотримання права особи на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді щодо обґрунтованості підозри (для даної стадії досудового розслідування) ОСОБА_6 щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів приходить до висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_6 до скоєного кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Разом із цим, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Погоджуючись із цим висновком, апеляційний суд вважає, що твердження прокурора про те, що метою застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є недостатнім для обрання саме такого заходу. Незважаючи на те, що наявність відповідних ризиків є доведеною, їх існування саме по собі не свідчить про необхідність застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі Letellier v. France, позбавлення волі на досудовій стадії є винятковим заходом. Це означає, що такий запобіжний захід може бути застосований лише у випадках, коли жоден інший, менш обтяжливий захід не може забезпечити досягнення мети провадження.

Тобто, якщо є можливість забезпечити виконання процесуальних обов`язків підозрюваного/обвинуваченого та уникнути перешкоджання розслідуванню іншими засобами, такими як домашній арешт, застава, особисте зобов`язання тощо, то позбавлення волі не повинно бути обрано. Європейський суд з прав людини підкреслює, що презумпція невинуватості вимагає, щоб особа не була обмежена у свободі без вагомих підстав.

Крім цього, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_6 з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту не виконував покладені на нього процесуальні обов`язки.

Також апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дав обґрунтовану оцінку відомостям про особу підозрюваного, його вік, сімейний та майновий стан, стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання та роботи, а також даним про те, що ОСОБА_6 раніше не судимий.

Приймаючи судове рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.

Враховуючи ці обставини, висновок місцевого суду про те, що слідчим доведено наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_6 для даної стадії досудового розслідування, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак, не доведено недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні є обґрунтованим та повністю підтверджується матеріалами судового провадження.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію встановлених у клопотанні ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не підтверджені жодними доказами, ґрунтуються виключно на припущеннях, а відтак і жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту .

За цих обставин, колегія суддів прийшла до висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, взявши до уваги вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, прийшов до належних висновків про відмову у задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість і необхідність застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні.

Інші обставини, які б давали підстави для скасування судового рішення апеляційним судом не встановлено.

Строк дії запобіжного заходу встановлено відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного такі процесуальні обов`язки: прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора та суду, у встановлений ними час; не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово без дозволу слідчого, прокурора чи суду; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі стороною обвинувачення не вказується.

Керуючись ст. ст. 176-183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.08.2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: