печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Печерського районного суду м. Києва скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, вилученого 04.04.2025 під час обшуку, у кримінальному провадженні № 0003834 від 07.11.2023,

УСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України у кримінальному провадженні № 0003834 від 07.11.2023, яка полягає у неповерненні майна, вилученого 04.04.2025 під час проведення обшуку у нежитлових приміщеннях, за адресою; АДРЕСА_1 , які на праві власності належать: ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_4 , ОСОБА_10 , РНОКПП НОМЕР_5 , Тернопільській громаді м. Львова в особі Львівської міської ради, , ТОВ «Мінерва», , ОСОБА_11 , РНОКПП НОМЕР_6 , а саме:

- готівкові кошти номіналом 20 (двадцять) гривень на суму 56900,00 (п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот) грн 00 коп.;

- готівкові кошти номіналом 500 (п`ятсот) гривень на загальну суму 110400,00 (сто десять тисяч чотириста) грн 00 коп.;

- готівкові кошти номіналом 1000 (тисяча) гривень на загальну суму 162400,00 (сто шістдесят дві тисячі чотириста) грн 00 коп.;

- готівкові кошти номіналом 200 (двісті) гривень на загальну суму 6200,00 (шість тисяч двісті) грн 00 коп.;

- готівкові кошти номіналом 100 (сто) гривень на загальну суму 6700,00 (шість тисяч сімсот) грн 00 коп.;

- готівкові кошти монетами номіналом 10 грн, на загальну суму 28400,00 (двадцять вісім тисяч чотириста) грн 00 коп.;

- готівкові кошти монетами номіналом 5 грн, на загальну суму 21400,00 (двадцять одна тисяча чотириста) грн 00 коп.;

- готівкові кошти монетами номіналом 1 грн, на загальну суму 2150 (дві тисячі сто п`ятдесят) грн 00 коп.;

- готівкові кошти монетами номіналом 2 грн, на загальну суму 200,00 (дві тисячі) грн 00 коп.;

- мобільний телефон марки «Nokia C 32»;

- цифровий відеорекордер для запису відеоспостереження з антеною та інструкцією серійний номер 3J02F2EPAZ23A78.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 04.04.2025 було проведено обшук у нежитлових приміщеннях, за адресою; АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.04.2025 у справі № 757/15122/25-к, під час виконання якої вилучено майно, яке належить ОСОБА_4 , на яке до цього часу не накладено арешт та яке непричетне до даного кримінального провадження, не може бути предметом кримінального правопорушення, ОСОБА_4 не має жодного відношення до вказаного кримінального правопорушення. Крім того, зазначено, що ФОП ОСОБА_4 зареєстрований фізичною особою - підприємцем. Приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , використовується останнім для розміщення електронних платіжних терміналів. Окрім того, ОСОБА_4 здійснює обмін криптовалюти на готівкові кошти. Й відповідно вилучені кошти, є коштами з каси. Відтак, вилучене майно має статус тимчасово вилученого та відповідно підлягає поверненню його законному володільцю.

У судовому засіданні представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав, просив задовольнити, з підстав, викладених у скарзі.

У судове засідання слідчий/прокурор не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним. Разом з тим, старший слідчий в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_12 подав до суду письмові заперечення, у яких зазначено таке: «04.04.2025 було проведено обшук у групі нежитлових приміщень, за адресою; АДРЕСА_1 . В ході проведення вказаного обшуку на численні запитання слідчого та оперативних співробітників щодо підстав перебування в приміщенні, яке обшукується, ОСОБА_4 зазначив, що «це його зона відпочинку і він тут відпочиває». Крім того, на численні запитання слідчого та оперативних співробітників щодо сум грошових коштів, які наявні у приміщенні, яке обшукується, ОСОБА_4 не зміг вказати точної суми та джерел її походження. Разом з тим, в ході проведення обшуку ОСОБА_4 не надано жодних документів, щодо походження вказаних грошових коштів, а виявлені у приміщені касові документи не відповідають виявленій та вилученій сумі, що надає достатні підстави вважати, що грошові кошти не пройшли касового обліку, та могли бути здобуті протиправним шляхом. Поряд з цим, в ході досудового розслідування встановлено, що особи підозрювані в рамках вказаного кримінального провадження за адресою та у приміщені проведення обшуку здійснювали обготівкування криптоактивів, транзитні перекази готівки між містами, а також інші валютні операції, дозвіл на проведення яких надається виключно на підставі відповідної ліцензії Національного банку України та має відбуватися виключно у її межах. Крім того, відповідно до відомостей отриманих від Національного банку України за період з 01.04.2025 по 01.05.2025, тобто у період проведення санкціонованого обшуку, за вказаною адресою пунктів обміну валют не зареєстровано. 04.04.2025 ОСОБА_4 було вручено повістку про виклик для явки 25.04.2025 до службового кабінету ГСУ НП України за адресою: м. Київ, проспект Валерія Лобановського, 51, каб. 504, з метою участі у проведенні слідчих дій у статусі свідка, а саме для надання показань у кримінальному провадженні № 0003834 від 07.11.2023. Проте, у зазначений час ОСОБА_4 не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки. Поряд з цим, дозвіл на виявлення та вилучення переліченого майна, прямо наданий слідчим суддею відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_13 від 01.04.2025 у справі № 757/15122/25-к, тому такі вилучені речі не є тимчасово вилученим майном у розумінні частини сьомої статті 236 КПК України. Вищевказані речі у відповідності до положень ст. 98 КПК України визнані речовим доказом про що слідчим 10.04.2025 винесено відповідну постанову. Крім того, в органу досудового розслідування наявні достатні підстави вважати, що вилучені грошові кошти та цифровий відео рекордер не належать ОСОБА_4 . Поряд з цим, враховуючи відсутність будь-яких документів, які підтверджували облік та походження вищевказаних грошових коштів, ліцензії на здійснення валютних операцій, наявні достатні підстави вважати, що вказані грошові кошти могли бути здобуті шахрайським або іншим протиправним шляхом. На даний час вживаються заходи спрямовані на перевірку джерел походження вказаних грошових коштів, у тому числі на належності їх саме ОСОБА_4 .

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України під час розгляду скарги слідчим суддею здійснювалась фіксація за допомогою технічних засобів.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутності осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, заслухавши думку особи, яка подала скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов такого висновку.

За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.

Згідно зі статтею 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0003834 від 07.11.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами 3, 5 ст. 190, ч. З ст. 212 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено ряд фактів, які вказують на те, що підозрювані ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ряд інших невстановлених на даний час осіб, шахрайським шляхом, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах у складі організованої групи, заволоділи грошовими коштами та квадрокоптерами потерпілих, до кола яких відносяться волонтери, військовослужбовці, юридичні та фізичні особи. Вказана група використовувала у своїй злочинній діяльності фіктивні суб`єкти господарювання, тіньові операції з обготівкування криптоактивів, купівлю та продаж квадрокоптерів (дронів) поза касовим обліком, з метою недопущення передчасного викриття планів та намірів злочинної групи.

На даний час слідством установлено та залучено до участі в кримінальному провадженні в якості потерпілих наступних осіб: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 . Загальна сума завданих потерпілим матеріальних збитків складає понад 12 млн грн.

04.04.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.04.2025 у справі № 757/15122/25-к було проведено обшук у нежитлових приміщеннях, за адресою; АДРЕСА_1 , які на праві власності належать: ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_4 , ОСОБА_10 , РНОКПП НОМЕР_5 , Тернопільській громаді м. Львова в особі Львівської міської ради, , ТОВ «Мінерва», , ОСОБА_11 , РНОКПП НОМЕР_6 , в ході якого було вилучено, серед іншого:

- готівкові кошти номіналом 20 (двадцять) гривень на суму 56900,00 (п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот) грн 00 коп.;

- готівкові кошти номіналом 500 (п`ятсот) гривень на загальну суму 110400,00 (сто десять тисяч чотириста) грн 00 коп.;

- готівкові кошти номіналом 1000 (тисяча) гривень на загальну суму 162400,00 (сто шістдесят дві тисячі чотириста) грн 00 коп.;

- готівкові кошти номіналом 200 (двісті) гривень на загальну суму 6200,00 (шість тисяч двісті) грн 00 коп.;

- готівкові кошти номіналом 100 (сто) гривень на загальну суму 6700,00 (шість тисяч сімсот) грн 00 коп.;

- готівкові кошти монетами номіналом 10 грн, на загальну суму 28400,00 (двадцять вісім тисяч чотириста) грн 00 коп.;

- готівкові кошти монетами номіналом 5 грн, на загальну суму 21400,00 (двадцять одна тисяча чотириста) грн 00 коп.;

- готівкові кошти монетами номіналом 1 грн, на загальну суму 2150 (дві тисячі сто п`ятдесят) грн 00 коп.;

- готівкові кошти монетами номіналом 2 грн, на загальну суму 200,00 (дві тисячі) грн 00 коп.;

- мобільний телефон марки «Nokia C 32» ОСОБА_4 ;

- цифровий відеорекордер для запису відеоспостереження з антеною та інструкцією серійний номер 3J02F2EPAZ23A78.

Відповідно до частини першої статті 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно з частиною третьою статті 233 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до частин 8, 9 статті 236 КПК України особи, у присутності яких здійснюється обшук, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу обшуку. Другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя, при вирішенні даної скарги, враховує приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною п`ятою статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, пункт 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, пункт 93, від 25.10.2012).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, пункт 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994, Series А № 296-А, пункт 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пункти 49-62, від 10.05.2007).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пункти 69, 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), пункт 50, Series A № 98).

Згідно зі статтею 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до статті 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

У судовому засіданні встановлено, що майно, вилучене відповідно до протоколу обшуку від 04.04.2025 у нежитлових приміщеннях, за адресою; АДРЕСА_1 , на поверненні якого наполягає заявник, підпадає під критерії, визначені ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.04.2025 у справі № 757/15122/25-к, на підставі якої слідчими органу досудового розслідування проведено слідчу дію - обшук.

Відтак, слідчий суддя дійшов висновку, що вилучене майно не є тимчасово вилученим майном, а тому не може застосовуватися порядок, передбачений пунктом 3 частини першої статті 169 КПК України та процедура за частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даної скарги за наданими матеріалами встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності ОСОБА_4 щодо мобільного телефону марки «Nokia C 32», обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. Також слідчим суддею встановлено, що в даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав ОСОБА_4 , відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

Разом з тим, заявник просить повернути: готівкові кошти номіналом 20 (двадцять) гривень на суму 56900,00 (п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот) грн 00 коп.; готівкові кошти номіналом 500 (п`ятсот) гривень на загальну суму 110400,00 (сто десять тисяч чотириста) грн 00 коп.; готівкові кошти номіналом 1000 (тисяча) гривень на загальну суму 162400,00 (сто шістдесят дві тисячі чотириста) грн 00 коп.; готівкові кошти номіналом 200 (двісті) гривень на загальну суму 6200,00 (шість тисяч двісті) грн 00 коп.; готівкові кошти номіналом 100 (сто) гривень на загальну суму 6700,00 (шість тисяч сімсот) грн 00 коп.; готівкові кошти монетами номіналом 10 грн, на загальну суму 28400,00 (двадцять вісім тисяч чотириста) грн 00 коп.; готівкові кошти монетами номіналом 5 грн, на загальну суму 21400,00 (двадцять одна тисяча чотириста) грн 00 коп.; готівкові кошти монетами номіналом 1 грн, на загальну суму 2150 (дві тисячі сто п`ятдесят) грн 00 коп.; готівкові кошти монетами номіналом 2 грн, на загальну суму 200,00 (дві тисячі) грн 00 коп.; цифровий відеорекордер для запису відеоспостереження з антеною та інструкцією серійний номер 3J02F2EPAZ23A78, які були вилучені під час проведення обшуку.

Адвокат зазначив, що вказане вище майно, яке було вилучено під час проведення обшуку, належить ОСОБА_4 , мотивуючи тим, що останній здійснює підприємницьку діяльність, зокрема обмін криптовалюти на готівкові кошти, тому вилучені кошти належать ОСОБА_4 . Однак, доказів того, що ОСОБА_4 здійснює вказаний вид підприємницької діяльністі, а також те, що вилучені готівкові кошти та цифровий відеорекордер для запису відеоспостереження з антеною та інструкцією належить ОСОБА_4 , до матеріалів скарги або під час її розгляду, не додано.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» від 26.06.2008 зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Вказані норми кримінального процесуального законодавства та відповідна практика Європейського суду з прав людини вказує, що особі, яка звертається із скаргою до суду, процесуальним законодавством надаються не лише права, а і покладаються обов`язки.

Ураховуючи положення статей 22, 26 КПК України, де зазначено, що при зверненні зі скаргою обставини підлягають підтвердженню учасником кримінального провадження шляхом подання відповідних документів або їх копій, адже ЄСПЛ у справі «Ушаков та Ушакова проти України» 18.06.2015 вказує на те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід зазначити, що під час провадження на підставі Конвенції неухильно застосовується принцип affirmanti incumbit probatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження).

Ураховуючи вище викладене, дослідивши та оцінивши всі докази в сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про те, що клопотання в частині заявлених вимог щодо повернення готівкових коштів номіналом 20 (двадцять) гривень на суму 56900,00 (п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот) грн 00 коп.; готівкових коштів номіналом 500 (п`ятсот) гривень на загальну суму 110400,00 (сто десять тисяч чотириста) грн 00 коп.; готівкових коштів номіналом 1000 (тисяча) гривень на загальну суму 162400,00 (сто шістдесят дві тисячі чотириста) грн 00 коп.; готівкових коштів номіналом 200 (двісті) гривень на загальну суму 6200,00 (шість тисяч двісті) грн 00 коп.; готівкових коштів номіналом 100 (сто) гривень на загальну суму 6700,00 (шість тисяч сімсот) грн 00 коп.; готівкових коштів монетами номіналом 10 грн, на загальну суму 28400,00 (двадцять вісім тисяч чотириста) грн 00 коп.; готівкових коштів монетами номіналом 5 грн, на загальну суму 21400,00 (двадцять одна тисяча чотириста) грн 00 коп.; готівкових коштів монетами номіналом 1 грн, на загальну суму 2150 (дві тисячі сто п`ятдесят) грн 00 коп.; готівкових коштів монетами номіналом 2 грн, на загальну суму 200,00 (дві тисячі) грн 00 коп.; цифрового відеорекордера для запису відеоспостереження з антеною та інструкцією серійний номер 3J02F2EPAZ23A78, задоволенню не підлягає, оскільки заявником не підтверджено, що вказані готівкові кошти та цифровий відеорекордер для запису відеоспостереження з антеною та інструкцією, які були вилучені в ході проведення обшуку 04.04.2025 у нежитлових приміщеннях, за адресою; АДРЕСА_1 , належать ОСОБА_4 .

Ураховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя дійшов висновку про безпідставність вимог скарги, а відтак у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись статтями 7, 9, 16, 100, 169-170, 233, 234, 236, 303, 305-307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1