Справа № 635/8099/24
Провадження № 1-кп/635/66/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в кримінальне провадження відомості за яким внесені до ЄРДР за №0000364 від 02 квітня 2024 року

за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мерефа, Харківської області, громадянина України, із середньоспеціальною освітою, не працюючого, без місця реєстрації, фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 31 березня 2011 року Красноградським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробовуванням на строк рік;

- 26 травня 2011 року Красноградським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, зі зміною вироку та виключенням ч.4 ст.70 КК України відповідно до ухвали апеляційного суду Харківської області від 10 квітня 2012 року до 3 років позбавлення волі; звільнений 29 червня 2013 року умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 5 днів;

- 15 березня 2018 року Харківський районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки;

- 10 квітня 2019 року Ленінським р/с м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ст. 71 України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

- 28 січня 2020 року Харківським районним Харківської області за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. Звільнений 19 квітня 2023 року по відбуттю строку покарання:

- 15 серпня 2025 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч. 1 ст.309 КК України до 3 місяців арешту. Звільнений 17 січня 2024 року.

у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.309, ч.2 ст.190, ч. 4 ст. 185 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

І. Суть питання, що вирішується ухвалою, за чиєю ініціативою воно розглядається і позиція інших учасників.

В провадження Харківського районного суду Харківської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309, ч.2 ст.190, ч. 4 ст. 185 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000364 від 02 квітня 2024 року

У судовому засіданні прокурор просив на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, закрити вказане кримінальне провадження за ч. 2 ст. 190 КК за обвинуваченням ОСОБА_5 , по якому вартість майна яким заволодів обвинувачений не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, у випадку, якщо вартість відповідного майна не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, віднесено до адміністративних правопорушень, передбачених ст. 51 КУпАП.

Обвинуваченому ОСОБА_5 судом було роз`яснено суть обвинувачення, підстави для закриття кримінального провадження відносно нього, право заперечувати проти закриття кримінального провадження, а також наслідки закриття провадження у справі, та останній підтримав клопотання прокурора та просив закрити провадження у справі.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

ІІ. Встановлені судом обставин із посиланням на докази.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи у відповідній частині, перевіривши доводи клопотання, суд дійшов таких висновків.

Згідно обвинувального акту по кримінальному провадженню за №0000364 яке внесене 02 квітня 2024 року до ЄРДР, встановлено, що 26 квітня 2024 року приблизно о 10:00, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_5 , перебував за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час за вказаною адресою прийшов раніше не знайомий ОСОБА_5 , громадянин ОСОБА_7 .1. Під час перебування за вказаною адресою, ОСОБА_5 почав спілкуватись з ОСОБА_8 та побачив у останнього мобільний телефон ZTE BLADE L 220», який він взяв для нетривалого користування в ОСОБА_6 . Тоді в ОСОБА_5 виник раптовий, злочинний, корисливий умисел направлений на заволодіння чужим майном, а саме вказаним мобільним телефоном шляхом обману.

В подальшому з метою реалізації свого раптового, злочинного, корисливого умислу ОСОБА_5 діючи повторно, з корисливих мотивів, направлених на заволодіння чужим майном шляхом обману, маючи на меті присвоєння мобільного телефону «ZTE BLADE L 220», який належить ОСОБА_6 та яким фактично користувався ОСОБА_8 , повідомив останньому неправдиві відомості, а саме висловив прохання ОСОБА_8 надати мобільний телефон до вечора 26.04.2024, а саме до 17:00, для користування та здійснення телефонних дзвінків.

Далі ОСОБА_5 , отримавши шляхом обману мобільний телефон «ZTE BLADE L 220», та розуміючи можливість фактичного розпорядження ним, покинув квартиру яка розташована за вказаною адресою, після чого не повернувся в узгоджений час та розпорядився вказаним мобільним телефоном на власний розсуд.

Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1813 гривень 05 копійок. (згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4408 від 31.05.2024).

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

Вказані дії ОСОБА_9 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 190 КК України - тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

ІІІ. Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ (далі за текстом Закон № 3886-ІХ), який набув чинності 09 серпня 2024 року.

У відповідності до вказаного закону ст. 51 КУпАП викладено в такій редакції: «Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до тридцяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб.

Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені особою, яка три і більше разів протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, тягнуть за собою накладення штрафу від шестисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб».

Порівняно з попередньою редакцією цієї статті зазначені зміни передбачають, зокрема, збільшення мінімального порогу відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, шахрайства, привласнення або розтрати з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність за відповідними частинами ст. 185, ст. 190 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) та заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) у тому разі, якщо таке викрадення майна не є дрібним.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 та ст. 190 КК України.

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

За частиною 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно висновків, викладених в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 по справі № 278/1566/21 про застосування відповідних частин статей 185, 190, 191 КК з урахуванням положень Закону№ 3886-IX:

«Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1п.169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.»

При цьому суд відзначає, що неоподатковуваний мінімум доходів громадян грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX ПК, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1515 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX, з урахуванням положень ст. 5 КК України, на теперішній час кримінально караним є крадіжки, шахрайство, привласнення чи розтрата майна, які мали місце у 2024 році, якщо вартість майна - предмету кримінального правопорушення становить більше 3028 (1515*2=3028).

Водночас, по вищенаведеному епізоду обвинувачення по кримінальному провадженню № 0000364 від 02 квітня 2024 року ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні шахрайства щодо майна, вартість якого становить 1813 грн., тобто менше двох розмірів неоподаткованого мінімуму доходів громадян, які встановлені на моменти вчинення відповідних діянь.

Таким чином вказане діяння не може вважатись кримінально караними правопорушеннями, оскільки вартість відповідного майна не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено адміністративну відповідальність, 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої підпунктом 4-1 пункту 4 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Як зазначалось вище, обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні просив закрити провадження по справі у вищезазначеній частині на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із набранням чинності законом, яким скасована відповідальність за діяння, яке йому інкриміноване.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки Законом №3886-ІХ підвищилась межа вартості викраденого майна, з якої настає кримінальна відповідальність за ст. ст. 185, 190, 191 КК України, то, з урахуванням позиції обвинуваченого, вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про закриття у вищезазначеній частині кримінального провадження № 0000364 від 02 квітня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із набранням чинності законом, яким скасована відповідальність за діяння вчинене обвинувачуваним, підлягає задоволенню.

Щодо решти обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309, 4 ст. 185 КК України, то відносно нього необхідно продовжити судовий розгляд.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись вимогами ст. 5 КК України, п. 4-1 ч. 1 ст. 284, ст. ст. 369-372, 376, 479-2 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження задовольнити.

На підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із набранням чинності законом, яким скасована відповідальність за діяння вчинене обвинувачуваним, закрити кримінальне провадження № 0000364 від 02 квітня 2024 року,за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта (висновок судово-товарознавчої експертизи № 4408 від 31.05.2024) у розмірі 2271,84 грн. віднести на рахунок держави.

Речовий доказ, визнаний постановою старшого слідчого СД ВП №3 Харківського РУП №1 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_10 від 16 травня 2024 року, а саме мобільний телефон «ZTE BLADE L 220» переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 після набрання ухвалою законної сили залишити власнику.

Продовжити судовий розгляд щодо іншої частини обвинувачення відносно ОСОБА_9 .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Харківський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1