Справа №766/2172/25
н/п 1-кп/766/3264/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2025

Херсонський міський суд Херсонської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

?прокурора ОСОБА_3 ,

?обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000991 від 26.09.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стара Збур`ївка, Голопристанського району Херсонської області, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючого на обліку у лікаря-нарколога, раніше судимого,

10.06.2024 року засудженого Херсонським міським судом Херсонської області за частиною першою ст. 309 Кримінального кодексу України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою ст. 309 Кримінального кодексу України (далі КК України),

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті ухвалив вирок про таке:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним

1.1. Суд встановив, що ОСОБА_4 , переслідуючи прямий умисел і усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 25.09.2024, тобто протягом року після засудження за ч. 1 ст. 309 КК України, близько 15:00 год., пересуваючись вздовж вулиці Бучми у місті Херсоні, на перехресті вулиць Бучми та 4-а Польова придбав, шляхом привласнення знайденого, згорток в якому знаходився зіп-пакет із речовиною білого кольору, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/122-24/5235-НЗПРАП від 07.11.2024 містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса якого становить 0,3813 грам, обіг якої відповідно до статті 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та таблиці І, списку №2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 року, на території України заборонено, та після придбання зберігав при собі особисто, без мети збуту, до її виявлення та вилучення працівниками поліції 25.09.2024 у період часу з 15:25 год. до 15:37 год. під час проведення огляду місця події на відкритій ділянці місцевості за адресою: м. Херсон, перехрестя вулиць Бучми та 4-а Польова.

Отже, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною другою ст. 309 КК України, формою об`єктивної сторони якого є незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

ІІ. Позиції сторін кримінального провадження

2.1. Прокурор у судових дебатах вважав пред`явлене обвинувачення доведеним. Вина обвинуваченого ОСОБА_4 також доведена, а його дії кваліфіковані вірно, а саме за ч. 2 ст. 309 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

2.2. В ході судового розгляду кримінального провадження обвинуваченим ОСОБА_4 під час його допиту обставини кримінального правопорушення підтверджено ним в повному обсязі, вину визнано.

Оскільки учасниками процесу не оспорювалися фактичні обставини справи, а судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позицій, роз`яснивши обвинуваченому положення ч.3 ст.349 КПК України, прокурор вважає, що суд правильно визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, крім допиту обвинувачуваного та дослідження матеріалів, які характеризують його особу.

2.3. Прокурор також просив Суд при призначені покарання ОСОБА_4 врахувати наявність обставин, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, а саме активне сприяння розкриттю кримінального провадження, щире каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України.

2.4. Прокурор просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі частини першої ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 10.06.2024, остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.

2.5. Стягнути з ОСОБА_5 судові витрати за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів №СЕ-19/122-24/5235-НЗПРАП від 07.11.2024 в сумі 1 989,75 гривень.

2.6. Речові докази, а саме: залишок гемогенізованої речовини, загальною масою 0,4612 грам, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,3813 грам знищити.

2.7. Обвинувачений проти запропонованого прокурором покарання не заперечував, але просив Суд призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

ІІІ. Докази, що досліджені Судом у судовому засіданні

3.1. Визначаючи обсяг доказів, які мають досліджуватись під час судового розгляду цього кримінального провадження, Суд, з`ясувавши позицію сторін кримінального провадження, яка полягала у застосуванні спрощеного порядку дослідження доказів, передбаченого частиною третьою ст. 349 КПК, із зазначених підстав ухвалив:

визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються,

допитати обвинуваченого,

дослідити документи, що підтверджують процесуальні витрати,

дослідити матеріали, що характеризують обвинуваченого.

3.2. При цьому Суд зважає на висновок Верховного Суду щодо застосування ст. 349 КПК, який полягає в тому, що повне визнання обвинуваченим вини, незаперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому він обвинувачується, правових наслідків розгляду доказів за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КК України. (постанова ВС 02.02.2021року у справі №640/4713/19, провадження № 51-2155 км 20)

3.3. Суд, дотримуючись вищезазначених висновків Верховного Суду, у судовому засіданні роз`яснив обвинуваченому у доступній, чіткій та конкретизованій формі суть даної норми з метою однакового, правильного і точного розуміння ним її змісту та переконався у добровільності його позиції.

3.4. Під час допиту обвинуваченого і встановлення обставин кримінального правопорушення, обвинувачений за обставинами інкримінованого кримінального правопорушення зазначив, що десь у вересні, вдень, пересуваючись вздовж вулиці Бучми у місті Херсоні на перехресті вулиць Бучми та вулиці 4-а Польова придбав, шляхом привласнення знайденого, згорток, перемотаний ізолентою, який поклав у кишеню. Знав, що там знаходяться наркотики. Неодноразово їх вживав. Вину свою визнав, Коли працівники поліції приїхали спитали чи є наркотичні засоби добровільно їх видав достав із кишені.

3.5. На переконання Суду, обвинувачений повністю розуміє суть обвинувачення, підтвердив обставини правопорушення, позиція обвинуваченого щодо визнання вини є добровільною.

Висновки Суду

3.6. Розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, проаналізувавши показання обвинуваченого з приводу інкримінованого йому діяння, оцінивши докази відповідно до ст. 94 КПК України, дійшов висновку, що:

обставини інкримінованого кримінального правопорушення, підтверджуються обвинуваченим в повному обсязі,

кваліфікація інкримінованого обвинуваченому діяння за частиною другою ст. 309 КК України відповідає встановленим обставинам кримінального правопорушення,

винуватість обвинуваченого у скоєному кримінальному правопорушенні за частиною другою ст. 309 КК України доведена у повному обсязі,

стороною обвинувачення дотримано стандарт доказування «поза розумним сумнівом».

ІV. Призначення покарання

4.1. Санкцією частини першої ст. 309 КК за вчинене кримінальне правопорушення передбачено покарання у виді:

?штрафу від двох до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,

?позбавлення волі на строк до трьох років.

4.2. З огляду на дані, викладені в обвинувальному акті обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до статті 66 КК України є активне сприяння розкриттю кримінального провадження та щире каяття.

4.3. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до статті 67 КК України не встановлено.

4.4. Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також бере до уваги, що санкція частини другої статті 309 КК України передбачає альтернативні види покарань та при цьому враховує:

- ступень тяжкості правопорушення згідно із статтею 12 КК інкриміноване діяння відноситься до нетяжкого злочину;

- особу винного його вік, матеріальний стан, офіційно не працевлаштований, не одружений, утриманців не має;

- те, що обвинувачений на диспансерному обліку у лікаря-психіатра не перебуває, але перебуває на обліку лікаря-нарколога;

- наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують таке;

- те, що постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.09.2024 у справі №766/15793/24 (н/п 3/766/8059/24) обвинуваченого було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою ст. 44 КУпАП, а саме за незаконні виробництво, придбання, зберігання, перевезення, пересилання наркотичних засобів або психотропних речовин без мети збуту в невеликих розмірах до покарання у виді штрафу.

4.5. Також Суд бере до уваги загальну мету покарання, як заходу примусу, що застосовується від імені держави, яка полягає в тому, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (ст. 50 КК України). Оптимальним орієнтиром ефективності застосування покарання є визначення його в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.

4.6. Суд вважає, що кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання чи інша міра кримінально-правового впливу, застосована до особи правопорушника, повинні відповідати тяжкості злочину, доведеним обставинам вчинення злочину і особливостям особистості правопорушника.

4.7. Суд також вважає, що підстави застосування положень статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання відсутні.

4.8. У зв`язку із викладеним, враховуючи те, що покарання у виді штрафу та пробаційного нагляду не є дієвим для виправлення обвинуваченого, Суд дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

4.9. Суд вважає, що наведені аргументи в своїй сукупності і прийняте судове рішення щодо покарання обвинуваченого відповідають справедливому співвідношенню між вчиненим діянням та заходами покарання, які застосовуються до винного, що зумовлені метою кримінального покарання та є необхідними і не надмірними.

4.10. Суд, керуючись ст. 65 КК України вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання скоєння ним нових злочинів.

4.11. Підстав для обрання більш м`яких або тяжких покарань до обвинуваченого за вчинене кримінальне правопорушення Суд не знаходить.

4.12. Водночас, у зв`язку з наведеними обставинами, Суд дійшов висновку, що при призначенні остаточного покарання має бути застосована ст. 71 КК України, оскільки для її застосування наявні відповідні умови, а саме: існування невідбутого покарання, призначеного вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 10.06.2024 року, станом на дату виявлення кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, тобто станом на 25.09.2024 та на дату ухвалення цього вироку.

4.13. Отже, приписами частини першої ст. 71 КК України передбачено, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, Суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

4.14. Таким чином, виходячи з наведеного, Суд підтримує пропозицію прокурора і вважає за доцільне, відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого покарання остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.

V. Запобіжні заходи

5.1. Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 374 КПК України, Суд при ухваленні вироку, серед іншого, приймає рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

5.2. Оскільки запобіжний захід обвинуваченому на момент ухвалення вироку не обраний, то Суд не вбачає підстав для його застосування до набрання вироком законної сили.

VІ. Вирішення питань, пов`язаних з арештом

6.1. Згідно з частиною четвертою статті 174 КПК України Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

6.2. Проте матеріали кримінального провадження не містять доказів про накладення арешту на майно, а тому підстав для його скасування Суд не вбачає.

VІІ. Вирішення питань, пов`язаних з процесуальними витратами

7.1. Відповідно до вимог пункту 13 частини першої статті 368 та частини четвертої статті 374 КПК України, при ухваленні вироку Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат. На підставі частини 2 статті 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

7.2. Відповідно до обвинувального акта, процесуальні витрати на залучення експертів Херсонського НДЕКЦ МВС України для проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/122-24/5235-НЗПРАП від 07.11.2024 становлять в сумі 1 989,75 гривень, які підлягають стягненню на користь держави.

VІІІ. Вирішення питань щодо долі речових доказів

8.1. Згідно з частиною дев`ятою статті 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Враховуючи положення статті 100 КПК України та Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду затвердженої Наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби Безпеки України, Верховного суду України, Державної судової адміністрації України, Суд вирішує залишити в матеріалах кримінального провадження документи, надані сторонами.

8.2. Речові докази: залишок гемогенізованої речовини, загальною масою 0,4612 грам, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,3813 грам знищити.

ІХ. Вирішення цивільного позову

9.1. Доказів подачі цивільного позову матеріали кримінального провадження не містять.

З цих підстав,

керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376, 392-395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В :

1. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 309 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

2. На підставі частини першої ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання частини невідбутого покарання за вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 10.06.2024 року (справа №766/8597/24, н/п 1-кп/766/2989/24), остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.

3. Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня його фактичного затримання на виконання цього вироку.

4. Запобіжний захід стосовно обвинуваченого до набрання вироком законної сили не обирати.

5. Речові докази: залишок гемогенізованої речовини, загальною масою 0,4612 грам, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,3813 грам знищити.

6. Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 1 989 грн 75 коп. (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят дев`ять гривень 75 коп.) процесуальних витрат на користь держави за проведення експертизи і залучення експертів.

7. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

8. Прокурор, обвинувачений, мають право на апеляційне оскарження цього вироку шляхом подання апеляційних скарг до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

9. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СуддяОСОБА_1