ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-в/753/607/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2025 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

представник органу пробації ОСОБА_4 ,

у судовому засіданні розглянувши подання Дарницького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області про звільнення від покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

До Дарницького районного суду міста Києва 25 вересня 2025 року надійшло подання Дарницького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання.

Клопотання обґрунтоване тим, що 08 жовтня 2020 року до органу пробації надійшов вирок Дарницького районного суду м. Києва від 07 серпня 2020 року, яким ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України (крадіжка) до покарання у виді обмеження волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням. Цей вирок був прийнятий до виконання, однак 08.08.2024 набрав чинності Закон № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Цим законом внесені зміни до ст. 51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Представник органу пробації вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання, але судимість не знято і не погашено.

Водночас на момент вчинення крадіжки ОСОБА_5 вартість викраденого майна відповідно до обвинувального вироку становила 663,20 грн (без ПДВ), сума якого не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у липні 2020 року (2 197,00 грн), через це орган пробації вважає, що засуджений відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України підлягає звільненню від відбування покарання.

Представник органу пробації ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав заявлене подання.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення подання не заперечувала, вважала за можливе його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлений належним чином, клопотань про відкладення до суду не подавав, втім його неявка на підставі ч. 5 ст.539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, вивчивши подання та перевіривши матеріали справи, заслухавши думку прокурора та представник органу пробації, дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України).

Так, 08.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон № 3886-ІХ).

Цим Законом ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

За положеннями пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Як вбачається зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024» розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на липень 2020 року складає 2 197,00 грн, тобто неоподаткований мінімум доходів громадян у 2024 році 1 098,50 грн.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на липень 2020 року становить 2 197,00 грн.

За вироком Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_5 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, 1 ст. 185 КК України, де останній своїми протиправними діями 11 липня 2020 року вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна на загальну суму 663,20 грн (без ПДВ), що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2 197,00 грн).

Відповідно до ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України)

Це положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, з наведеного вбачається, що на цей час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату вчинення відповідного правопорушення.

За положеннями ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_5 за вироком Дарницького районного суду міста Києва від 07 серпня 2020 року вчинив замах на завдання матеріальної шкоди потерпілій стороні на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення крадіжки, тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караним на цей час, суд дійшов висновку про необхідність звільнити засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

Подання начальника Дарницького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Дарницького районного суду міста Києва від 07 серпня 2020 року, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діяння, відповідно положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1