Справа 127/181/26
Провадження 1-кс/127/49/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького міського суду Вінницької області, клопотання ОСОБА_3 , про скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, що застосовано ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.09.2025 (справа № 127/29886/25) в рамках кримінального провадження № 0000232 внесеного до ЄРДР 30.05.2025, за фіксації судового розгляду технічними засобами,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання ОСОБА_3 , про скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, що застосовано ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.09.2025 (справа № 127/29886/25) в рамках кримінального провадження № 0000232 внесеного до ЄРДР 30.05.2025.

Клопотання мотивовано тим, що ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24 вересня 2025 року (справа №127/29886/25) у кримінальному провадженні №0000232 внесеному до ЄРДР 30 травня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 246, ч. 1 ст. 388 КК України, на належний заявнику на праві приватної власності мобільний телефон марки марки «Apple» моделі phone 11, було накладено арешт.

Даний телефон був вилучений 18 вересня 2025 року під час проведеного обшуку в адміністративному приміщені державного підприємства «Шепетівський військовий лісгосп» за адресою пров. Героїв Небесної Сотні, буд. 18, м. Шепетівка, Хмельницька область слідчим ст. лейтенантом СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 .

Підставами накладення арешту на моє майно стало те, що проведеним під час обшуку візуальним оглядом телефону марки «Apple» моделі phone 11 було встановлено наявність інформації, що може містити інтерес для органу досудового розслідування, та може бути в подальшому використана під час судового розгляду, та такої що потребує додаткової перевірки під час проведення відповідних слідчих дій, в тому числі негласних слідчих (розшукових) дій, а також ініціювання відповідних судових експертиз.

Заявник, як власник майна вважає, що в подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба та арешт телефону марки «Apple» моделі phone 11 необхідно скасувати з наступних підстав.

З часу накладення арешту минуло більше ніж три місяці, водночас орган досудового розслідування в рамках кримінального провадження вже провів ряд процесуальних дій, зокрема заявника, як головного інженера державного підприємства «Шепетівський військовий лісгосп» та інших посадових осіб (Директора, головного лісничого) було допитано в якості свідків і слідству надано всі необхідні документи та пояснення.

Статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або д прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. З ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» , «Малама проти Греції», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини гарантує право нa мирне володіння майном, будь-яке втручання держави у це право має бути законним, переслідувати законну мету в інтересах суспільства та бути пропорційним цій меті. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи вищевикладене, заявник вважає, що станом на наразі відсутні обставини, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння належним заявнику майном, у зв`язку з чим заявник вважаає доцільним скасувати арешт майна, оскільки подальший арешт майна (за відсутністю передбачених для цього підстав) порушує право на вільне розпорядження належним заявнику майном, що буде також суперечити загальним засадам володіння особою майном, вимогам законодавства, зокрема: ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (справи «Баландіна проти України», «Батрак проти України», «Панов проти України»).

Крім вищевказаного, мобільний телефон марки марки «Apple» моделі phone 11 це не просто майно, яке належить заявнику на праві приватної власності, а головний спосіб соціалізації, і обмеження у користуванні ним являється вже не стільки втручанням у майнові права, скільки в особисте (приватне) життя та призводить до «ізоляції». А тому ОСОБА_3 вважає, що подальше застосування арешту телефону буде грубо порушувати його конституційні права, зокрема право на спілкування, на інформацію (наразі повітряні тривоги лунають практично щодня, і телефон є засобом повідомлення про можливу небезпеку), на особисте життя та його таємницю, яке в Україні гарантується Конституцією України (стаття 32) та Цивільним кодексом України(стаття 301), що означає заборону втручання у приватну сферу (сімейні, побутові, інтимні відносини) та повагу до конфіденційності інформації без згоди особи. Це право включає можливість самостійно визначати свою поведінку, коло осіб, які знають про особисте життя, та вимагати нерозголошення обставин, захищаючи лікарську таємницю, таємницю листування і переговорів, таємницю приватного життя.

Стаття 31 Конституції України визначає, що кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції. Винятки можуть бути встановлені лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншими способами одержати інформацію неможливо.

Стаття 32 Конституції України визначає, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Також не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Міжнародним пактом про громадянські і політичні права 1966 року встановлено, що ніхто не повинен зазнавати свавільного чи незаконного втручання в його особисте і сімейне життя, свавільних чи незаконних посягань на недоторканність його житла або таємницю його кореспонденції чи незаконних посягань на його честь і репутацію (пункт 1 статті 17).

За Цивільним кодексом України зміст права на недоторканність особистого і сімейного життя як одного з видів особистого немайнового права полягає в тому, що фізична особа вільно, на власний розсуд визначає свою поведінку у сфері свого приватного життя і можливість ознайомлення з ним інших осіб та має право на збереження у таємниці обставин свого особистого життя (статті 270, 271, 301 ЦК України).

В своїх поясненнях наданих під час обшуку, а також в запереченнях щодо вилучення особистих речей та їх повернення законному володільцю, які є невід`ємною частиною протоколу обшуку від 18.09.2025 року, заявником було повідомлено всім присутнім учасникам обшуку, що мобільний телефон марки «Apple» моделі phone 11 є його приватною власністю, містить мою особисту інформацію про особисте життя, рахунки, телефонні номери (в т.ч. лікарів, родичів, інших осіб з попередніх місць роботи), банківські картки, рахунки та ін. Крім того, на ньому міститься особиста інформація заявника (дзвінки, переписка, ел. поштове листування, фото, відео, логіни та паролі (в т.ч. до банків, хмарних сховищ, біржових рахунків, які неможливо відновити), інша особиста інформація про заявника, його дружину, дітей, інших осіб, родичів, колег, в т.ч. інформація яка містить лікарську таємницю, комерційну та банківську таємницю).

Відповідно до пунктів 1, 2, 17 ч. 1 ст. 7 КПК зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

За приписами ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до положень ст.64-2 КПК України заявник є третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт - власник арештованого телефону марки «Apple» моделі phone 11.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю.

На підставі вищевикладеного заявник ОСОБА_3 просив слідчого суддю скасувати арешт що застосовано ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.09.2025 (справа № 127/29886/25) в рамках кримінального провадження № 0000232 внесеного до ЄРДР 30.05.2025, в частині мобільного телефону марки «Apple» моделі «Iphone 11», ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з сім карткою НОМЕР_3 .

Заявник ОСОБА_3 під час судового розгляду клопотання підтримав за обставин викладених у ньому та просив задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання, слідчому судді пояснив, що на вказаному мобільному телефоні міститься інформація, яка має істотне значення для кримінального провадження та визнано речовим доказом, разом з тим на даний час досудове розслідування кримінального провадження триває, проводяться слідчі дії, а тому з метою забезпечення схоронності вказаного речового доказу слідчий просив слідчого суддю відмовити у задоволенні клопотання.

Слідчий суддя заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене, судовий розгляд здійснювався за фіксації процесу технічними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З матеріалів клопотання встановлено, що майно, на яке накладено арешт ухвалою в частині мобільного телефону марки «Apple» моделі «Iphone 11», ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з сім карткою НОМЕР_3 , зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, є речовим доказом та є необхідним для проведення відповідних слідчих дій, а тому з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна, проведення необхідних експертиз, слідчий суддя вважає, що до вирішення питання по кримінальному провадженню та розгляду справи по суті, арешт майна скасуванню не підлягає.

З огляду на вищенаведене, враховуючи, що в клопотанні не доведено підстав вважати, що в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна відпала потреба, тому слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_3 , про скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, що застосовано ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.09.2025 (справа № 127/29886/25) в рамках кримінального провадження № 0000232 внесеного до ЄРДР 30.05.2025 є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 169, 170 172, 174, 309, 369, 370, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 , про скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, що застосовано ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.09.2025 (справа № 127/29886/25) в рамках кримінального провадження № 0000232 внесеного до ЄРДР 30.05.2025 відмовити.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя