В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2026 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4

у складі учасників справи:

прокурора ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9

захисників обвинувачених-

адвокатів ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11

кримінальне провадження 1-кп/308/881/23

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в місті Ужгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001462 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29 жовтня про обвинувачення:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Коломия Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, раніше засудженого вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17.04.2019 року за ч.2 ст.187 КК України та ч.2 ст.186 КК України до 7 років позбавлення волі із конфіскацією майна; звільнений по відбуттю строку покарання 29.04.2022, у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст. 187 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Красноперекопськ Красноперекопського району Автономної Республіки Крим, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, раніше засудженого вироком Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 26.11.2013 року за ч.1 ст.187, ч.2 ст.152, ч. 1ст.153 КК України, ст. 70 КК України до 9 років позбавлення волі, звільнений по відбуттю строку покарання 18.03.2022, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.187 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця села Кренидівка Середньо-Будського району Сумської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, раніше засудженого вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.04.2022 року за ч.2 ст.342 КК України до 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.187 Кримінального кодексу України, -

встановив:

ОСОБА_8 , будучи раніше судимим, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, таємно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистої наживи та збагачення за рахунок викраденого чужого майна, 12.10.2022 близько 03 години 30 хвилин, за адресою: м. Ужгород, вул. Капушанська 175 А з магазину «АТБ» здійснив крадіжку стартового пакету «Київстар» в кількості 1 шт., стартового пакету «Водафон» в кількості 1 шт., стартового пакету «Лайфселл» в кількості 1 шт., стартового пакету «Київстар» в кількості 4 шт., запальничок «БІК» кремнієва у кількості 43 шт., запальничок «Фрог» колор у кількості 11 штук, запальничок «ФОКС» з золотим п`єзо, запальничку «КРІКЕТ» кремнієвих у кількості 4 шт., напій кавовий 13г. «Нескафе оріджинал» розчинний стік у кількості 20 шт. на загальну вартість 2815,30 грн., після чого з місця події зник, а викраденими речами розпорядився на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Окрім цього, ОСОБА_8 , будучи раніше судимим, ОСОБА_7 , будучи раніше судимим, та ОСОБА_9 , будучи раніше судимим за попередньою змовою між собою, діючи умисно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистої наживи та збагачення за рахунок викраденого чужого майна, 30.10.2022 року близько о 19 години 30 хвилин, перебуваючи за адресою м. Ужгород, вул. Бєлінського, 15, біля торгового центру «Білочка», помітили громадянина ОСОБА_6 , який йшов тримаючи в руках мобільний телефон та в останніх виник спільний умисел на здійснення нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_6 , внаслідок чого вони почали наздоганяти його. ОСОБА_6 , забіг у житлові двори за адресою АДРЕСА_6 , в цей час ОСОБА_9 наздогнав його, наніс удар ногою по нозі, а також рукою, стиснутою в кулак, удар в область голови потерпілого ОСОБА_6 , чим спричинив йому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у виді забійної рани потиличної ділянки голови зліва. В той же час ОСОБА_8 , тримав потерпілого, тим самим обмежуючи його рухи, ОСОБА_9 заволодів мобільним телефоном потерпілого марки «МЕЙЗУ», моделі «NOTE 9», а ОСОБА_7 стояв біля потерпілого, та спостерігав, щоб за їх діями ніхто не спостерігав. Заволодівши мобільним телефоном ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 зникли з місця події, та у подальшому викраденим телефоном розпорядилися на власний розсуд, чим завдали ОСОБА_6 збитки на суму 2817.00 грн.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України, а саме: напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб, вчиненому в умовах воєнного стану стану.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України, а саме: напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану.

ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України, а саме: напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 визнав повністю, не заперечуючи фактичних обставин викладених в обвинувальному акті, щодо кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, щодо ч. 4 ст. 187 КК України, своєї вини за зазначерих вище обставин не визнав, однак покази в порядку ст. 63 Конституції України давати відмовився.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 , своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 187 КК України за зазначерих вище обставин не визнав, однак покази в порядку ст. 63 Конституції України давати відмовився.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.187 КК України, не визнав.

Пояснив, що 30.10.2022 року біля 19 год. зустрівся біля магазину «Алкометр» з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 .. ОСОБА_9 знав візуально тому що він жив у «Юнності», ОСОБА_8 не знав, але бачив, що він теж приходив у «Юнність» до друзів. Вони запропонували йому випити, попросили позичити гроші, він сказав що не може, тому що має лише на вечерю і пішов в магазин купити їсти, коли повертався назад, вони знов йому запропонували випити, він погдився випивали разом. Пішли прогулятися по проспекту, сіли на лавку перекурити, бой ому стало погано. Далі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кудись пішли, куди він не знає, а він встав і пішов до «Юнності» і весь час був там, тому про подію нічого не знає, потерпілого не знає. Крім того зазначив, що добре знає цей район, постійно там ходив бо жив у «Юнності», з показів потерпілого зрозумів що подія відбулась біля будинку який розташований буквою «П» і там є дерева, про які говорив потерпілий.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_12 в судовому засіданні наполягала на тому, що в судовому засіданні не доведено вину її підзахисного у скоєні інкримінованого кримінального правопорушення. На місці події ОСОБА_7 був відсутній; наявний в матеріалах відеозапис нападу на потерпілого є неналежним доказом, так як особу ОСОБА_7 на такому не ідентифіковано.

Захисник обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_13 у судовому засіданні не погодився з кваліфікацією дій його підзахисних за ч.4 ст. 187 КК України. Враховуючи, що нанесені потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження не були небезпечними в момент їх заподіяння, що було підтверджено експертом в судовому засіданні, дії ОСОБА_8 , ОСОБА_9 слід кваліфікувати за ч.4 ст. 186 КК України як грабіж (відкрите викрадення чужого майна). Також зазначив, що відеозапис з місця події є недопустимим доказом, оскільки не містить чіткої візуалізації осіб.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 30.10.2022 року ввечері було темно, тому що це були відключення світло йшов в м. Ужгороді по проспекту з мобільними телефоном в руці, яким підсвічував дорогу. Метрів 10 за ним шли люди, чув їх голоси. Відчув удар по потилиці, почав втікати в сторону базару по вул. Белінського в м. Ужгороді, через 20-30 метрів його наздогнали двоє осіб ( ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ), при цьому ОСОБА_9 наніс потерпілому удар, від якого він впав, йому закривали рот і били руками коли він знаходився на землі на боку. Чи наносив удари ОСОБА_8 , потерпілий не пам`ятає, він там був і щось робив, але що саме він не пам`ятає, тому що намагався закриватись від ударів і не віддавати телефон, який у нього відбирали, але ОСОБА_8 був поруч з ОСОБА_9 .. ОСОБА_7 під час інциденту знаходився трохи осторонь на відстані приблизно 3-5 метрів, це він побачив коли вже лежав на землі, але він його не бив. Телефон, який потерпілий тримав в руці, відібрав ОСОБА_9 . Після нападу потерпілий встав, побіг за нападниками, бачив два силуети, де подівався третій, не знає. Біг за потерпілими до проспекту Свободи в м. Ужгороді. До події обвинувачених не знав.

Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Суд знаходить, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 та ч.4 ст. 187 КК України, та обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України в межах пред`явленого обвинувачення, за викладених обставин, незважаючи на не визнання своєї винуватості обвинуваченими, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Крім показів потерпілого, винуватість обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_15 та ОСОБА_7 у вчиненому ними кримінального правопорушення підтверджується, письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими у судовому засіданні.

По обвинуваченню ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України:

- повідомлення слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_16 про початок досудового розслідування від 29.10.2022 року у кримінальному провадженні №0001462, в якому повідомлено, що 28.10.2022 року на службу 102 надійшло повідомлення про те, що у період часу з 12.10.2022 року по 13.10.2022 року з магазину АТБ, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Капушанська, 165 А, невідома особа таємно, з корисливих мотивів, викрала товар на суму близько 3000,00 грн.;

- постанова про призначення слідчого у кримінальному провадженні №0001462 від 29.10.2022;

- постанова про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні №0001462 від 29.10.2022;

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 28.10.2022 року, відповідно до якого слідчим отримано заяву від ОСОБА_17 , в якій останній заявив, що з 12.10.2022 року близько 03 год. 20 хв. невідома особа, чоловічої статі ромської народності, перебуваючи в магазині «АТБ» за адресою: м. Ужгород, вул. Капушанська, 175 А/1, шляхом вільного доступу таємно виклала 22 стартові пакети, запальнички загальною кількістю 76 шт., напій кавовий в стіках загальною кількість 20 шт., чим спричинила ТОВ «АТБ» матеріального збитку на суму 2815,00 грн.;

- заява керуючого магазину АТБ ОСОБА_17 , в якій остання надала дозвіл на проведення огляду місця події у приміщенні магазину з метою фіксації місця скоєння злочину від 28.10.2022 року;

- протокол огляду місця події від 28.10.2022 року, згідно з яким було оглянуто приміщення магазину «АТБ-Маркет» за адресою: м. Ужгород, вул. Капушанська, 175 А/1 та встановлено, що вхід до магазину здійснюється через автоматичні двері, чорного кольору, при вході до магазину по ліву сторону від вхідних дверей знаходяться шафи для сумок та продуктів, при вході до торгового залу магазину розташовані касові прилавки за якими знаходяться стелажі з продукцією, навпроти касового прилавку, що розташований після входу до магазину, знаходяться стелажі, з промисловими товарами і стелажі для гоління, запальничок, кавових напоїв в стіках;

- ілюстративна таблиця до протоколу огляду місця події від 28.10.2022 року, що проводився в приміщенні магазину «АТБ-Маркет» за адресою: м. Ужгород, вул. Капушанська, 175 А/1;

- довідка ТОВ «АТБ - Маркет» магазин продукти 1251» про вартість товару стартового пакету «Київстар» в кількості 1 шт., стартового пакету «Водафон» в кількості 1 шт., стартового пакету «Лайфселл» в кількості 1 шт., стартового пакету «Київстар» в кількості 4 шт., запальничок «БІК» кремнієва у кількості 43 шт., запальничок «Фрог» колор у кількості 11 штук, запальничок «ФОКС» з золотим п`єзо, запальничку «КРІКЕТ» кремнієвих у кількості 4 шт., напій кавовий 13г. «Нескафе оріджинал» розчинний стік у кількості 20 шт. станом на 28.10.2022 року, відповідно до якої загальна вартість товару становить 2 815,30 грн.;

- інвентаризаційна відомість №16005 від 28.10.2022 року щодо товару;

- довідка КНП « Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей» Закарпатської обласної ради, № 1355 від 08.11.2022, відповідно до якої ОСОБА_8 по медичну допомогу не звертався;

- відеозапис з камери внутрішнього відеонагляду у приміщенні магазину «АТБ Маркет» за адресою м. Ужгород, вул. Капушанська, 175А/1 (оптичний диск із надписом НР DVD-R 16x|4.7 GB data 120 video min, який було досліджено в судовому засіданні та з якого вбачається, що в приміщення магазину заходить особа, чоловічої статі, середнього зросту, середньої тіло будови, одягнена в куртку синього кольору, штани коричневого кольору, кофту чорного кольору та кепку синього кольору, на 11 секунді відеозапису дана особа збирає товар зі стелажу та кладе його у праву кишеню своєї куртки, на 24 секунді відеозапису дана особа підходить до іншого стелажу з товаром та починає збирати його та класти в кишені своєї куртки, на 35 секунді відеозапису дана особа рухається до виходу з магазину та зникає з поля зору відеокамер;

- протокол огляду диску відеозапису, знятого на камеру внутрішнього відео нагляду у приміщенні магазину «АТБ Маркет» за адресою м. Ужгород, вул. Капушанська, 175А/1, згідно з яким убачається детальний перебіг подій, які мали місце 12.10.2022, за участі обвинуваченого ОСОБА_8 ;

По обвинуваченню ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України:

- повідомлення слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_18 про початок досудового розслідування від 31.10.2022 року у кримінальному провадженні №0001476, в якому вказано, що громадянин України ОСОБА_6 повідомив, що у житловій зоні по АДРЕСА_6 невідомі особи у кількості двох осіб здійснили відкрите викрадення його майна, а саме: смартфону «МЕЙЗУ», сірого кольору, та нанесли йому тілесні ушкодження;

- постанова про призначення слідчого у кримінальному провадженні №0001476 від 31.10.2022;

- постанова про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні №0001476 від 31.10.2022;

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30.10.2022 року, відповідно до якого слідчим отримано заяву від ОСОБА_6 , де останній просив прийняти міри щодо пошуку його мобільного телефону марки «MEIZU NOTE», відсутність якого потерпілий виявив після сутички, яка мала місце о 19 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_6 ;

- протокол огляду місця події від 30.10.2022 року, згідно з яким оглянута ділянка відкритої місцевості за адресою: АДРЕСА_6 , та на відстані близько 3 м. від входу до під`їзду на тротуарі виявлено плями бурого кольору, ззовні схожі на кров, поруч знайдено чоловічий убір «кепку» зеленого кольору із маркуванням «WHITE», яка, на думку заявника, може належати одному з нападаючих. Також на фасаді будинку було виявлено камери відеоспостереження :

- ілюстративна таблиця до протоколу огляду місця події від 30.10.2022 року, що проводився за адресою: АДРЕСА_6 ;

- ілюстративна таблиця до протоколу огляду місця події від 30.10.2022 року, що проводився за адресою: АДРЕСА_7 ;

- постанова слідчого Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 08.11.2022 про визнання шапки в`язаної темного (оливкового) кольору з білою вставкою речовим доказом /т.1, а.с.167/; квитанція про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення №796 від 15.11.2022 року;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.11.2022 року, довідка про дані осіб, що зображені на фотознімках, пред`явлених для впізнання від 08.11.2022 року, ілюстрацій на таблиця, згідно з якими потерпілий ОСОБА_6 з чотирьох представлених фотознімках впізнав на фотознімку № 3 ОСОБА_8 як такого, що 30.10.2022 року близько 19 год. 40 хв. по вул. Белінського в м. Ужгороді, відкрито викрала його мобільний телефон марки «МЕЙЗУ», моделі «NOTE 9» та нанесла йому тілесні ушкодження, за наступними ознаками: стать, риси обличчя, колір волосся, тіло будова, народність;

- постанова слідчого про призначення судово-медичної експертизи від 09.11.2022 року;

- постанова прокурора Ужгородської окружної прокуратури від 09.11.2022 року про об`єднання матеріалів досудових розслідувань, відповідно до якої постановлено матеріали кримінальних проваджень, внесених до ЄРДР за №0001462 від 29.10.2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та №0001476 від 31.10.2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, об`єднати в одне провадження за №0001462 від 29.10.2022 року;

- постанова про створення групи слідчих у кримінальному провадженні за №0001462 від 29.10.2022 року;

- постанова про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні за №0001462 від 09.11.2022 року;

- постанова слідчого Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 09.11.2022 про визнання мобільного телефону марки «MEIZU», моделі «NOTE», чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 речовим доказом у кримінальному провадженні №0001462 від 29.10.2022 року;

- вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17.04.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_8 визнано винуватим за ч.2 ст.187 КК України та ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання за ч.2 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років із конфіскацією майна; за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_8 призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим позбавлення волі строком на 7 років, із конфіскацією майна;

- довідка про звільнення серії І-ФР №08716 від 29.04.2022 року, видана ОСОБА_8 , відповідно до якої останній відбув покарання в ДУ Коломийська виправна колонія №41 з 11.06.2017 року по 29.04.2022 року, звільнений після відбуття строку покарання;

- інформація Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки НП України №37-13122022 від 13.12.2022 року, з якої вбачається, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше неодноразово судимий;

- копія вироку Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 26.11.2013 року, відповідно до якого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано винуватим за ч.1 ст.187, ч.2 ст.152, ч. 1ст.153 КК України та призначено йому покарання за ч.1 ст.187 КК України 4 роки позбавлення волі, за ч.2 ст.153 КК України - 4 роки та 6 місяців позбавлення волі, за ч.2 ст.152 КК України - 9 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_7 призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим позбавлення волі строком на 9 років;

- довідка про звільнення О/С №455-М-17від 18.03.2022 рок, видана ОСОБА_7 , відповідно до якої останній відбув покарання в ДУ Личаківській виправній колонії №30 з 27.08.2013 року по 18.03.2022 року, звільнений після відбуття строку покарання;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.11.2022 року, довідка про дані осіб, що зображені на фотознімках, пред`явлених для впізнання від 09.11.2022 року, ілюстративна таблиця до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно з якими ОСОБА_8 з чотирьох представлених фотознімках впізнав на фотознімку № 4 впізнав ОСОБА_7 як такого, який разом з ним напав на потерпілого та з яким вони заволоділи чужим майном, за наступними ознаками: загальними рисами обличчя, середньої тілобудови, чоловічої статі, з залисинами на голові;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.11.2022 року, довідка про дані осіб, що зображені на фотознімках, пред`явлених для впізнання від 09.11.2022 року, ілюстративна таблиця до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно з якими ОСОБА_8 з чотирьох представлених фотознімках впізнав на фотознімку № 2 впізнав ОСОБА_9 як такого, який разом з ним напав на потерпілого та з яким вони заволоділи чужим майном, за наступними ознаками: загальними рисами обличчя, середньої тілобудови, чоловічої статі, зі світлим волоссям;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.11.2022 року, довідка про дані осіб, що зображені на фотознімках, пред`явлених для впізнання від 08.11.2022 року, ілюстрацій на таблиця, згідно з якими потерпілий ОСОБА_6 з чотирьох представлених фотознімках впізнав на фотознімку № 2 ОСОБА_9 як такого, що 30.10.2022 року близько 19 год. 40 хв. по вул. Белінського в м. Ужгороді відкрито викрала його мобільний телефон марки «МЕЙЗУ», моделі «NOTE 9» та нанесла йому тілесні ушкодження, за наступними ознаками: загальними рисами обличчя, чоловічої статті, середньої статури, з коротким волоссям темно русого кольору;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.11.2022 року, довідка про дані осіб, що зображені на фотознімках, пред`явлених для впізнання від 08.11.2022 року, ілюстрацій на таблиця, згідно з якими потерпілий ОСОБА_6 з чотирьох представлених фотознімках впізнав на фотознімку № 4 ОСОБА_7 як такого, що 30.10.2022 року близько 19 год. 40 хв. по вул. Белінського в м. Ужгороді відкрито викрала його мобільний телефон марки «МЕЙЗУ», моделі «NOTE 9» та нанесла йому тілесні ушкодження, за наступними ознаками: загальними рисами обличчя, чоловічої статті, середньої статури;

- інформація Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки НП України №38-13122022/21011 від 13.12.2022 року, з якої вбачається, що ОСОБА_9 засуджений вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за ч.2 ст. 342 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 звільнений від відбування покарання з випробуванням строк на 1 рік;

- копія вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.04.2022 року, відповідно до якого ОСОБА_9 визнано винним за ч. 2 ст.342 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік;

- ухвала слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.11.2022 року /вступна та резолютивна частини/, якою застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 07.01.2023 року, без визначення розміру застави;

- ухвала слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.11.2022 року /вступна та резолютивна частини/, якою застосовано до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 07.01.2023 року, без визначення розміру застави;

- ухвала слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.11.2022 року, якою застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 07.01.2023 року, без визначення розміру застави;

- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 10.11.2022 року, відповідно до якого ОСОБА_7 о 18 год. 47 хв. 10.11.2022 року затримано на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.11.2022 року;

- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 10.11.2022 року, відповідно до якого ОСОБА_8 о 14год. 30 хв. 10.11.2022 року затримано на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.11.2022 року;

протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 10.11.2022 року відповідно до якого ОСОБА_9 о 14 год. 30 хв. 10.11.2022 року затримано на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.11.2022 року;

- протокол проведення слідчого експерименту від 11.11.2022 року, який проведений за участі підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_19 , у присутності понятих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , відповідно до даних зазначеного протоколу підозрюваний ОСОБА_8 послідовно відтворив подію, яка мала місце 30.10.2022 року близько 19 год. 30 хв. за адресою: м. Ужгород, вул. Белінського, 15, ілюстративну таблицю до протоколу проведення слідчого експерименту;

відеозапис, на якому відповідно до вимог ст. 107 КПК зафіксовано обставини проведення слідчого експерименту від 11.11.2022 року. При цьому ОСОБА_8 показав, маючи на увазі ОСОБА_7 , що «Третій стояв рядом з нами»;

заява потерпілого ОСОБА_6 про отримання мобільного телефону марки «МЕЙЗУ», моделі «NOTE 9»;

протокол огляду предмета від 09.11.2022 року, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_6 , згідно з яким оглянуто мобільний телефон марки «МЕЙЗУ», моделі «NOTE 9», чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 ;

- постанова слідчого від 22.11.2022 року про призначення товарознавчої експертизи ринкової вартості мобільного телефону марки «МЕЙЗУ», моделі «NOTE 9»;

- довідка про витрати на проведення товарознавчої експертизи від 25.11.2022 року №СЕ-19/107-22/10402-ТВ у кримінальному провадженні №0001462 /т.2, а.с.25/.

- висновок експерта №СЕ-19/107-22/10402-ТВ від 25.11.2022 року, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону марки «Meizu», моделі «NOTE 9», 4/128 Гб, бувшого у використанні, з урахуванням ознак зносу становить 2 8170 грн.;

- відеозапис /оптичний диск із надписом НР DVD-R 16x|4.7 GB data 120 video min/, який було досліджено у судовому засіданні.

При перегляді файлу «ch16_3100», знятого на камеру зовнішнього відео нагляду на вході в магазин «Вопак» за адресою м. Ужгород, вул. Капушанська, 35, вбачається, що на відео зображено частину магазину з вікнами з лівої сторони на відеозаписі та парковку перед магазином, на 01 хв. 34 сек. відео (як зображено у верхньому лівому куті зображення це 30.10.2022 року 19:32:33) в кадрі з`являються три особи чоловічої статі. На 01 хв. 42 сек. відео (як зображено у верхньому лівому куті зображення це 30.10.2022 року 19:32:40) в кадрі чітко видно трьох осіб чоловічої статі, особа зліва чоловічої статі середньої тіло будови, ростом слизько 180 см., одягнена в шапку темного кольору, темно-синю кофту з капюшоном, чорні штани та кросівки синього кольору з білою підошвою. Особа чоловічої статі, яка йде посередині, середньої тіло будови, ростом близько 180 см., одягнена в шапку темного кольору з білою вставкою на передній частині, куртку темного кольору, штани чорного кольору та кросівки сірого кольору, в лівій руці тримає пляшку з рідиною оранжевого кольору. Особа чоловічої статі, яка йде праворуч худорлявої тілобудови, невисокого зросту близько 170 см., одягнена в кепку чорного кольору, куртку коричневого кольору, зовні схожу на шкіряну, штани темного кольору та кросівки чорного кольору. На відео видно, що три невідомі особи рухаються в напрямку пр. Свободи в м. Ужгород.

При перегляді файлу «D07 1242 вбачається, що на відео зображено частину будинку АДРЕСА_6 та подвір`я перед будинком. На 22 хв. 22 сек. відео (як зображено у верхньому лівому куті зображення це 30.10.2022 року Sun 19:35:04) з`являється світло від ліхтаря, який інтенсивно рухається. На 22 хв. 34 сек. відео (як зображено у верхньому лівому куті зображення це 30.10.2022 року Sun 19:35:16) видно як одна особа біжить до дороги в сторону будинку №15 по вул. Белінського в м. Ужгороді, за ним біжать три особи. На 22 хв. 43 сек. відео (як зображено у верхньому лівому куті зображення це 30.10.2022 року Sun 19:35:35) всі особи зайшли за кущ. На 23 хв. 21 сек. відео (як зображено у верхньому лівому куті зображення це 30.10.2022 року Sun 19:36:04), видно як три невідомі особи тікають з місця в сторону пр. Свободи в м. Ужгороді. На 23 хв.26 сек. відео (як зображено у верхньому лівому куті зображення це 30.10.2022 року Sun 19:36:04) видно, що одна особа біжить вслід за трьома особами також в сторону пр. Свободи в м. Ужгороді;

- протокол огляду диску з відеозаписом від 01.12.2022, згідно з яким убачається детальний перебіг подій, які мали місце 30.10.2022, за участі обвинувачених та потерпілого;.

- постанова слідчого Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 05.12.2022 року про визнання речовими доказами односторонній оптичний з диск з надписом «hp DVD-R 16х 4.7 GB», на якому наявний відеозапис з камер спостереження від 12.10.2022; односторонній оптичний з диск з надписом «hp DVD+R 16х 4.7 GB» на якому наявні 2 відеозаписи з камер спостереження від 29.10.2022 року; односторонній оптичний з диск з надписом «KODAK DVD-R 4.7 GB» на якому наявний відеозапис з слідчим експериментом від 11.11.2022 року;

- висновок експерта №363 від 30.11.2022 року, зміст якого відповідає статті 102 КПК України і згідно із яким встановлено, на момент судово - медичного обстеження на тілі гр. ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження, а саме: синець на шкірних покривах нижньої повіки правого ока; ушитої рани на шкірних покривах потиличної ділянки голови зліва. Згідно даних медичної довідки з травмпункту УЦМКЛ від 30.10.2022 року у нього

виявлено: «Забійно - рвана рана потиличної ділянки голови, забійні садна голови та обличчя». Вищевказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути затиснуті в кулак руки, обуті ноги сторонньої людини та інші тупі тверді предмети, при цьому потерпілий міг знаходитися як у вертикальному або близькому до нього положенні так і у горизонтальному або близькому до нього положенні, повернутий як задньою так і передньою поверхнею тіла до джерела спричинення тілесних ушкоджень. У ОСОБА_6 виявлено не менше як два місця прикладання травмуючої сили в область голови. Малоймовірно виникнення даних тілесних ушкоджень в результаті падіння з висоти власного росту. По давності виникнення вищевказані тілесні ушкодження вкладаються в час події, яка мала місце 30.10.2022 року. Тілесні ушкодження у виді синця нижньої повіки правого ока мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість днів, і за цією ознакою згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Тілесні ушкодження у виді: забійної рани потиличної ділянки голови зліва Дані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я тривалістю понад 6-ть днів, але не більше: як три тижні (21 день) і по цій ознаці, згідно п.2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Відповідь на питання № 6 «Чи були небезпечними для життя та здоровя ОСОБА_6 на момент заподіяння тілесні ушкодження» у висновку експерта відсутня.

Стороною захисту суду докази не надавались.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ст.370 КПК України, судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Відповідно до положеньст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, в рішенні «Коробов проти України» ЄСПЛ зазначив, що при оцінці доказів Суд як правило застосовує критерій доведеності вини поза розумним сумнівом, та така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні доказів, дійшов висновку про те, що вони є належними доказами, оскільки прямо та непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність та можливість чи неможливість використання інших доказів.

Щодо кримінального правопорушення предбаченого ч.4 ст. 187 КК України.

Оцінюючи показання потерпілого суд надає їм віри, оскільки такі дані в судовому засіданні під присягою, знаходяться в об`єктивному зв`язку з матеріалами кримінального провадження, стверджуються іншими об`єктивними доказами, крмі того будь яких обставин, які б давали підстави вважати, що у потерпілий обмовляє обвинувачених і має на це причини, судом не встановлено.

Суд, непогоджується із доводами сторони захисту, а саме адвоката обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката - ОСОБА_12 та адвоката обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ОСОБА_11 , що відеозапис, на якому відображені події, що мали місце 30.10.2022, є неналежним доказом, оскільки, за твердженням адвокатів, при демонстрації відеозапису в судовому засіданні не можна розпізнати риси обличчя людей, що присутні на відеозаписі. Дійсно, риси обличчя на відеозаписі не відображаються, під час події була темна пора доби, відео в чорно/білому форматі не дозволяє ідентифікувати обличчя, однак на відеозаписі достовірно відображено кількість людей, що наздоганяли потерпілого (три особи), і кількість людей, що втікали з місця події (також три особи).

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що вказане кримінальне правопорушення, було вчинено з раптово виниклим умислом, не було заздалегідь контрольоване, а відтак розраховувати на якість зображення з камер відеоспостереження в темну пору доби, при відсутності належного освітлення не доводиться, разом з тим це не вказує на недопустимість вказаного доказу.

Суд вважає, що надані державним обвинуваченням докази є допустимими, оскільки зібрані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, та отримані без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, чи завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а відтак оцінка вказаного доказу відбувалась у сукупності із іншими зібраними у справі доказами.

Показання потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , записи з камер відеоспостереження, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протокол проведення слідчого експерименту, висновку судово- медичної експертизи, разом зі співставленням показань обвинуваченого ОСОБА_22 та потерпілого ОСОБА_6 , знаходяться в об`єктивному зв`язку між собою та їх аналіз, повністю підтверджують той факт, що ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_9 30.10.2022 року близько о 19 години 30 хвилин, перебуваючи за адресою м. Ужгород, вул. Бєлінського, 15, здійснили відкритий напад на потерпілого ОСОБА_6 із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я останнього. ОСОБА_9 наніс удар ногою по нозі потерпілого, а також рукою, стиснутою в кулак, удар в область голови потерпілого ОСОБА_6 , чим спричинив йому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у виді синця на шкірних покривах нижньої повіки правого ока; ушитої рани на шкірних покривах потиличної ділянки голови зліва. Збивши останнього з ніг, та наносячи удари, ОСОБА_9 заволодів мобільним телефоном потерпілого марки «МЕЙЗУ», моделі «NOTE 9», після чого з місця події ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 зникли, та у подальшому викраденим телефоном розпорядилися на власний розсуд, чим завдали ОСОБА_6 збитки на суму 2817.00 грн.

Потерпілий ОСОБА_6 у своїх показаннях в судовому засіданні та обвинувачений ОСОБА_8 під час слідчого експеременту, пояснили, що ОСОБА_7 участі у нападі не брав. ОСОБА_8 зазначив, що ОСОБА_7 перебував в стані алкогольного сп`яніння та перебував на відстані. Потерпілий ОСОБА_6 зазначив, що ОСОБА_7 його не бив, але на місці події був, та стояв у стороні.

Непричетність ОСОБА_7 до вчинення розбою, знаходження останнього в момент нападу на проспекті Свободи в м.Ужгороді, з показів ОСОБА_7 в судовому засіданні, неможливість бачити подію нападу суд оцінює критично, оскільки така позиція спростовується сукупністю наявних доказів у даному кримінальному провадженні.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису, знятого на камеру зовнішнього відео нагляду на вході в магазин «Вопак» за адресою м. Ужгород, вул. Капушанська, 35, вбачається, що в кадрі о 19:32:40 з`являються три особи чоловічої статі, які ідентифіковані судом як ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , а з дослідженого відеозапису, знятого на камеру відеонагляду, встановленого на фасаді будинку по вул. Белінського, вбачається, що особа з ліхтариком (потерпілий) біжить до дороги в сторону будинку №15 по вул. Белінського в м. Ужгороді, за ним біжать три особи, о 19:35 зникають за кущами. О 19 год. 36 хв. три особи вибігають з за кущів, за ними слідує особа в одязі з світло відбиваючими елементами.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису слідчого експерименту, проведеного за участі обвинуваченого ОСОБА_8 , вбачається, що останній, відтворіючи подію, яка мала місце 30.10.2022 року близько 19 год. 30 хв. за адресою: м. Ужгород, вул. Белінського, 15, показав, що ОСОБА_7 знаходився разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на місці події.

Твердження ОСОБА_8 під час дослідження відеозапису слідчого експеременту, а також посилання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 в судових дебатах, стосовно того, що слідчий експеримент, в якому ОСОБА_8 вказав про присутність ОСОБА_7 на місці події, проводився під психологічним тиском з боку працівників поліції, суд відкидає.

Об`єктивні дані, які би вказували про застосування до ОСОБА_8 при проведенні слідчого експерименту психологічного тиску, в матеріалах справи відсутні.

При дослідженні відеозапису слідчого експерименту вбачається, що під час проведення даної слідчої дії жодного тиску на ОСОБА_8 не здійснювалося, останній добровільно, послідовно вказував на обставини вчинення за його участі кримінального правопорушення. Більш того, вказаний слідчий експеримент проводився за участю понятих та захисника адвоката ОСОБА_11 , жодних заяв про порушення прав ОСОБА_8 або здійснення по відношенню до нього тиску з боку осіб, присутніх на вказаній слідчій дії, не надходило. ОСОБА_8 не звертався до правоохоронних органів із заявою про здійснення стосовно нього психологічного тиску при проведенні слідчого експерименту.

Отже, об`єктивних даних, які би свідчили про психологічний тиск із боку слідства на ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Крім того, при проведенні на стадії досудового розслідування впізнання, потерпілий ОСОБА_6 з чотирьох представлених фотознімків впізнав на фотознімку № 4 ОСОБА_7 як такого, що 30.10.2022 року близько 19 год. 40 хв. по вул. Белінського в м. Ужгороді відкрито викрав його мобільний телефон марки «МЕЙЗУ», моделі «NOTE 9».

Щодо розбіжності в показах потерпілого ОСОБА_6 , щодо токо що після нападу він біг за двома особами, а третій десь зник та відеозапису з якого вбачається, що потерпілий біг саме за трьома особами, а не за двома, суд вважає можливим помилку потерпілого, зокрема через емойійний стан, темну пору доби та відсутність освітлення.

Досліджені докази повністю спростовують версію захисту про відсутність участі ОСОБА_7 у вчиненому розбійному нападі.

Щодо дій обвинуваченого ОСОБА_8 по відношенню до потерпілого ОСОБА_6 , останній у своїх показах зазначив, що він не пам`ятає чи ОСОБА_8 його бив, удари йому точно наносив ОСОБА_23 , однак ОСОБА_8 допомагав йому, він вчиняв якісь дії, однак вже не пам`ятає які, оскільки активно захищався, однак ОСОБА_8 був постійно поруч з ОСОБА_9 . При цьому присутність та участь ОСОБА_8 у вчиненому нападі також встановлюється дослідженими доказами.

Співучасть у вчиненні злочину передбачає: об`єднання окремих зусиль кожного співучасника у взаємообумовлену спільну діяльність усіх співучасників; те, що вчинюваний співучасниками злочин є єдиний для всіх; спрямування зусиль кожного співучасника на досягнення загального результату злочину; причинний зв`язок між діяннями всіх учасників і загальним злочинним результатом. Спільна участь у вчиненні злочину може проявитися як у дії, так і в бездіяльності. Головною рисою спільної дії (бездіяльності) співучасників є те, що дії (бездіяльність) кожного з них є складовою частиною загальної діяльності з вчинення злочину. Вони діють разом, роблячи свій внесок у вчинення злочину. Дії (бездіяльність) кожного з учасників за конкретних обставин є необхідною умовою для вчинення злочинних дій (бездіяльності) іншим співучасником та настання спільного злочинного результату.

При цьому домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину є узгодження об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.

Судом встановлено, що мав місце розбійний напад на потерпілого ОСОБА_6 , при цьому напад відбувався за умов, коли кожен із його співучасників мав змогу бачити та усвідомлювати дії інших нападників, погоджувався із ними і продовжував протиправну поведінку. Заволодівши чужим майном, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 разом втекли з місця злочину.

Слід також узяти до уваги, що спроб викликати медичну допомогу, з`ясувати стан потерпілого, отримані тілесні ушкодження, їх ступень тяжкості, обвинувачений ОСОБА_7 не здійснював, як не здійснили його і інші обвинувачені.

Судом встановлено єдиний спільний умисел обвинувачених, про що свідчить узгодженість злочинної діяльності нападників, їх домовленість, виражену в конклюдентній формі, на вчинення розбою щодо ОСОБА_6 .

Встановлення факту, що лише ОСОБА_9 наносив потерпілому удари, не мають вирішального значення для доведеності винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їм злочинів та кваліфікації його дії за ч. 4 ст. 187 КК України.

У свою чергу злочинні дії ОСОБА_7 були складовою здійснення нападу із застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, обвинувачений ОСОБА_7 виконав частину того обсягу дій, який нападники вважали необхідним для реалізації спільного умислу.

З урахуванням наведеного, доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_7 про відсутність будь-яких доказів винуватості її підзахисного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є безпідставними і спростовуються вищенаведеними й дослідженими судом доказами, які є логічними, послідовними і узгоджуються між собою.

Те саме стосується дій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які скориставшись своїм правом відмовились надавати покази в судовому засіданні.

Щодо посилання овинуваченого ОСОБА_9 у своєму клопотанні від 17.12.2025 року та у промові в судових дебатах, на порушення порядку внесення відомостей до ЄРДР, порушення порядку об`єднання справ в одне провадження, неознайомлення його з матеріалами справи в порядку ст. 290 КПК України, вказані факти не знайшли свого підтвердження в судовому розгляді під час дослідження доказів і так суд відхиляє.

Судом не встановлено, порушення порядку внесення відомотей до ЄРДР у вказаному кримінальному провадженні, як і не встановлено порушення при об`єднанні кримінальних проваджень за №0001462 від 29.10.2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та за №0001476 від 31.10.2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, об`єднати в одне провадження за №0001462 від 29.10.2022 року.

Крім того судом не встановлено наявності неналежних доказів у вказаній справі, як і не встановлено порушення порядку встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України зібрання доказів.

Посилання захисника обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_19 про те, матеріали кримінального провадження не містять доказів на підтвердження того, що обвинувачені застосували до потерпілого насильство, небезпечне для життя та здоров`я, тому його їх дії потребують перекваліфікації із ч. 4 ст. 187 (розбій) на ч. 4 ст. 186 (грабіж) КК України, суд відкидає.

Так, за загальним визначенням розбій як злочин проти власності - це напад із метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Розбій відноситься до формального (усіченого) складу злочину, вважається завершеним з моменту вчинення самого нападу. У разі вчинення розбою посягання відбувається на основний безпосередній об`єкт - право власності, на який насамперед спрямований цей злочин, та на додатковий безпосередній об`єкт, у зв`язку із посяганням на право власності, - життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. Однією з ознак, що характеризують розбій, є саме насильство, метою якого є намір одразу подолати опір потерпілого й упередити його протидію нападу.

Як випливає зі змісту ст. 187 КК України, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони вказаного складу злочину є заподіяння особі, яка зазнала нападу, насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, або погроза застосування такого насильства.

З висновку експерта №363 від 30.11.2022 року слідує, що в результаті нападу потерпілому ОСОБА_24 були заподіяні легкі тілесні ушкодження та легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» насильство (стаття 187, частина третя статті 189 КК України) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення.

Отже, суд приходить до висновку, що заподіяння потерпілому удару травмуючої сили в область голови, внаслідок чого було завдано легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, створювало реальну небезпеку для життя і здоров`я останнього та за своїм характером є насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи.

З урахуванням наведеного, кваліфікація дій обвинувачених за ч. 4 ст. 187 КК України за епізодом розбійного нападу на ОСОБА_6 , поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб, під час дії в Україні воєнного стану є правильною.

Отже, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд відповідно до ст. 17 КПК України - поза розумним сумнівом, приходить до висновку, що винуватість обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення повністю та об`єктивно доведена.

Щодо кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Зокрема, ОСОБА_8 , хоча і відмовився давати покази в судовому засіданні, однак свою вину у вчинення правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України визнав, та його вина підтверджується наведеними стороною обвинувачення докази, тобто, повністю підтверджують той факт, що ОСОБА_8 12.10.2022 близько 03 години 30 хвилин, за адресою: м. Ужгород, вул. Капушанська 175 А з магазину «АТБ» здійснив крадіжку стартового пакету «Київстар» в кількості 1 шт., стартового пакету «Водафон» в кількості 1 шт., стартового пакету «Лайфселл» в кількості 1 шт., стартового пакету «Київстар» в кількості 4 шт., запальничок «БІК» кремнієва у кількості 43 шт., запальничок «Фрог» колор у кількості 11 штук, запальничок «ФОКС» з золотим п`єзо, запальничку «КРІКЕТ» кремнієвих у кількості 4 шт., напій кавовий 13г. «Нескафе оріджинал» розчинний стік у кількості 20 шт. на загальну вартість 2815,30 грн., після чого з місця події зник, а викраденими речами розпорядився на власний розсуд.

Отже, судом безперечно, тобто відповідно до ст. 17 КПК України - поза розумним сумнівом, встановлено, а стороною обвинувачення доведено, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Зібрані по кримінальному провадженню та досліджені в судовому засіданні докази є достовірними, належними та допустимими, оскільки не суперечать матеріалам справи, та узгоджуються як між собою, так і з письмовими, і іншими доказами у кримінальному провадженні, прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст. 23 КПК України, суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах , які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні. При цьому суд виходить з вимог ст. 62 Конституції України, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинність у вчиненні злочинів, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, і що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При призначенні покарання суд дотримується вимог кримінального закону, зокрема ст.65 КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Водночас, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушеннь, одне з яких відноситься до тяжкого, а інше до особливо тяжкого відповідно до ст. 12 КК України, їх вид та суспільну небезпечність, стан суспільства та держави воєнний стан, бере до уваги відомості про особу обвинуваченого, який не одружений, з середньою освітою, не працюючий, міцних соціальних зв`язків не має, за медичною допомогою до КНП Закарпатської обласної ради не звертався, раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, за які відбував реальне покарання в виді позбавлення волі, втім відповідних висновків для себе не зробив. Крім того, суд ураховує майно, яке стало предметом злочинного посягання, та його вартість.

Обставини, які відповідно до вимог ст. 66 КК України пом`якшують покарання судом не встановлено.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання судом не встановлено.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно призначити покарання в межах санкції частини 4 статті 185 КК України та ч.4 ст. 187 КК України, за якими кваліфіковано кримінальні правопорушення - у вигляді позбавлення волі, оскільки виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, крім того слід застосувати конфіскацію майна. Таке покарання на думку суду є справедливим, та у розумінні ст. 50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

При цьому, слід застосувати ч. 1 ст. 70 КК України та призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до особливо тяжкого відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільну небезпечність, стан суспільства та держави воєнний стан, бере до уваги відомості про особу обвинуваченого, який не одружений, з середньою освітою, не працюючий, міцних соціальних зв`язків не має, раніше був засуджений за вчинення злочинів проти власності та статевої свободи, статевої недоторканості, за які відбував реальне покарання в виді позбавлення волі, втім відповідних висновків для себе не зробив.

Обставини, які відповідно до вимог ст. 66 КК України пом`якшують покарання судом не встановлено.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання судом не встановлено.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити покарання в межах санкції ч.4 ст. 187 КК України, за якою кваліфіковано кримінальне правовопрушення - у вигляді позбавлення волі, оскільки виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, крім того слід застосувати конфіскацію майна. Таке покарання на думку суду є справедливим, та у розумінні ст. 50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до особливо тяжкого відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільну небезпечність, стан суспільства та держави воєнний стан, бере до уваги відомості про особу обвинуваченого, який не одружений, з середньою освітою, не працюючий, міцних соціальних зв`язків не має, раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку.

Обставини, які відповідно до вимог ст. 66 КК України пом`якшують покарання судом не встановлено.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання судом не встановлено.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_9 необхідно призначити покарання в межах санкції ч.4 ст. 187 КК України, за якою кваліфіковано кримінальне правовопрушення - у вигляді позбавлення волі, оскільки виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_9 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, крім того слід застосувати конфіскацію майна. Таке покарання на думку суду є справедливим, та у розумінні ст. 50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

При цьому суд також враховує, що ОСОБА_9 засуджений вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.04.2022 року за ч.2 ст.342 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, вчинив новий злочин в період відбуття покарання з випробуванням, у зв`язку з чим до покарання в виді позбавлення волі за цим вироком відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КК України слід частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.04.2022 року.

Призначення обвинуваченим саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду».

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а й здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення волі хоча і є винятковим, але застосовується щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

Долю речових доказів в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у зв`язку з ухваленням обвинувального вироку документально підтверджені витрати за проведення товарознавчих експертиз у сумі 755,12 грн. підлягають стягненню ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 в рівних частках в розмірі 251,71 грн. з кожного.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Запобіжний захід застосований обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в межах кримінального провадження № 0001462 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.10.2022 року у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. 7, 100, 124, 368-371, 373, 374, 376, 377, 392, 395, 615, КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 та ч.4 187 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

- за ч.4 ст. 187 КК України - у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 6 (шість) місяців, з конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 рахувати з дня його фактичного затримання, тобто з 10.11.2022.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_8 термін перебування під вартою з 10.11.2022 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку, що одному дню тримання під вартою відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у виді триманні під вартою залишити без змін до набуття вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведену по справі експертизу в сумі 251,71 грн.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років, з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня його фактичного затримання, тобто з 10.11.2022.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 термін перебування під вартою з 10.11.2022 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку, що одному дню тримання під вартою відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_25 у у виді триманні під вартою залишити без змін до набуття вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведену по справі експертизу в сумі 251,71 грн.

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на8 (вісім) років 6 (шість) місяців, з конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання, яке призначене цим вироком, частини не відбутого ОСОБА_9 покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.04.2022 року у виді позбавлення волі строком на 2 роки, остаточно призначити ОСОБА_9 покарання в виді позбавлення волі строком на 8 (років) років і 9 (дев`ять) місяців з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з дня його фактичного затримання, тобто з 10.11.2022.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_9 термін перебування під вартою з 10.11.2022 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку, що одному дню тримання під вартою відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_9 у виді триманні під вартою залишити без змін до набуття вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати за проведену по справі експертизу в сумі 251,71 грн.

Речові докази по справі, а саме:

-мобільний телефон марки «MEIZU», моделі «NOTE 9», чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 , який повернуто ОСОБА_6 на відповідальне зберігання - залишити останнньому;

- шапку в`язану темного (оливкового) кольору з білою вставкою повернути ОСОБА_9 ;

-односторонній оптичний з диск з надписом «hp DVD-R 16х 4.7 GB» на якому наявний відеозапис з камер спостереження від 12.10.2022; односторонній оптичний з диск з надписом «hp DVD+R 16х 4.7 GB» на якому наявні 2 відеозаписи з камер спостереження від 29.10.2022 року; односторонній оптичний з диск з надписом «KODAK DVD-R 4.7 GB» на якому наявний відеозапис з слідчим експериментом від 11.11.2022 року, залишити зберігатися при матеріалах справи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, якщо не було подано апеляційної скарги.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до статті 376 КПК України роз`яснюється обвинуваченому, захиснику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1