Справа № 346/3769/24
Провадження № 1-кп/346/256/26
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м Коломия, Івано-Франківської області, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, не депутат, не адвокат, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді водія розвідувального взводу розвідувальної роти управління військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «Солдат»,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 5 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , вчинив самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про загальну мобілізацію» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації до лав Збройних Сил України.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №163 від 13.06.2023 солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення, посаду водія розвідувального відділення розвідувального взводу розвідувальної роти управління військової частини НОМЕР_1 прийняв і приступив до виконання службових обов?язків за посадою.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов?язком громадян України.

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов?язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову служоу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов?язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов?язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 " Про введення воєнного стану в Україні", воєнний стан в Україні запроваджено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та в подальшому продовжено по теперішній час. Таке рішення було ухвалено у зв?язку з військовою агресією федерації проти України та на пітав про зі али на орально росток оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану"

Згідно ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Про введення в дію воєнного стану солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо, оскільки Указ Президента України №64/2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення країни.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.11.2023 №316 солдат ОСОБА_4 вибув на лікування до військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 .

Однак, солдат ОСОБА_4 , будучи обізнаним із вище зазначеними вимогами законодавства, у тому числі в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов?язків військової служби, в умовах воєнного стану, без поважних причин, 16.11.2023 року вчасно не прибув до до розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) після виписки із медичного закладу та незаконно, без поважних причини, перебував поза її розташуванням до 15.02.2024, проводячи службовий час на власний розсуд за місцем свого проживання у м. Калуш, Івано-Франківської області. 15.02.2024 року, солдат ОСОБА_4 , з`явився до органу досудового розслідування (п`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові) та повідомив про своє бажання та готовність у подальшому проходити військову службу в Збройних Силах України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , вину визнав та повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Вина обвинуваченого знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і його дії слід кваліфікувати за ст. 407 ч.5 КК України, як самовільне залишення військової частини, вчиненого в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема у справі наявні обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, зокрема визнання вини та щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.

Суд враховує відомості про особу обвинуваченого, стан його здоров`я, наявність на утриманні неповнолітніх дітей.

На підставі викладеного, з урахуванням особи обвинуваченого, суд доходить висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для призначення йому покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а також для застосування до нього ст.75 КК України, а тому йому слід призначити покарання за ч.5ст. 407 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.5 КК України та призначити покарання у виді позбавленням волі на строк п`ять років.

Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з 30 грудня 2025 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На вирок може бути подано апеляцію до Івано-Франківського Апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення. У випадку неподання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після закінчення встановлених строків апеляційного оскарження.

Суддя: ОСОБА_1