Справа № 755/1869/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" грудня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського районного суду м. Києва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003712 від 31 жовтня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

30 жовтня 2024 близько 12 години 50 хвилин біля квартири АДРЕСА_3 , між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на побутовому ґрунті виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_4 намагався зайти до квартири АДРЕСА_4 , двері якої на той час були не замкнені, з метою виявлення аварійної ситуації з технічними комунікаціями у даній квартирі.

У цей час, ОСОБА_7 спробувала перешкодити йому, ставши перед дверима вказаної квартири, мотивуючи необхідність присутності при таких діях представника власника квартири, який тимчасово був відсутній та мав щойно повернутися.

Під час цього конфлікту ОСОБА_4 на ґрунті спонтанно виниклих неприязних відносин, не передбачаючи можливості настання тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості для здоров`я потерпілої, хоча діючи з більшою обачністю повинен був і міг передбачити, взяв обома руками ОСОБА_7 за тулуб та умисно відштовхнув її в сторону, від чого остання впала на підлогу коридору правою частиною тіла, при цьому, упавши на праву руку, ударившись при падінні головою об поверхню підлоги.

Внаслідок падіння, зумовленого діями ОСОБА_4 , ОСОБА_7 отримала наступні тілесні ушкодження: а) закрита травма 5-го пальця правої кисті; уламковий перелом основи проксимальної фаланги 5-го пальця правої кисті зі зміщенням уламків, що відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню важкості; б) синець (2,5х1,5(см) в ділянці зовнішнього кута правого ока, з розповсюдженням у ділянку зовнішньої третини верхньої повіки правого ока, що відноситься до легкого тілесного ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 показав, що він пенсіонер, пенсія єдиний його дохід. Він КМС СССР з вільної боротьби. Потерпілу ОСОБА_9 він раніше знав як голову правління ЖБК «Нептун». Він приймав участь в усуненні старого правління та призначенні нового. За усною згодою нового правління ЖБК, він неофіційно, безоплатно, виконує повноваження техніка кооперативу. Своєю діяльністю він щомісяця економив для ЖБК 20000 гривень. За день до події сталося затоплення квартири на 9 поверсі, про що у Telegram чаті повідомила мешканка цієї квартири. Вона просила адміністрацію ЖБК, тобто технічний департамент в його особі, перекрити воду та переглянути стан квартири з якої її затопили. Доступу до квартири на 10 поверсі не було, бо там ніхто не проживав. Коли в Telegram написали, що на наступний день буде доступ до квартири, то власниця затопленої квартири звернулася до нього з проханням прийти та оглянути ту квартири. Йому невідомо чи перекривали воду та які дії і хто саме здійснював для цього. Він не задумувався над тим, чи має стороння особа право запрошувати зайти у чужу квартиру. На наступний день, власниця затопленої квартири йому повідомила, що чує зверху голоси та розмови, всі вже прийшли. Він одразу пішов до квартири АДРЕСА_4 . Коли він зайшов до приміщення, то побачив там ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та, як він тепер знає, ОСОБА_11 .. Останній сказав, що він представляє власницю квартири. Вони поспілкувалися, ОСОБА_11 почав йому диктувати номер мобільного телефону для бази даних. У цей час, у розмову вклинилася ОСОБА_9 , яка заявила, що наявні два ключі: один ключ буде в ОСОБА_12 , а другий - у неї. Він на це не погодився, оскільки на його думку правильно другий ключ передати правлінню ЖБК. Усі відмовилися. Тоді він згадав, що бачив ключ у дверях квартири. Він забрав цей ключ і повідомив, що телефонує голові правління, щоб той вирішував у кого буде зберігатися ключ. Він збирався після перемовин повернути ключ тій особі, яка буде визначена для зберігання. Він діяв з однією метою, зробити так, щоб ключ не потрапив до ОСОБА_9 .. Однак, ОСОБА_12 наполягав, щоб ключ зберігався саме у ОСОБА_9 та просив його віддати. Він відмовся повернути ключ і ОСОБА_12 повідомив, що викликатиме працівників поліції. Він, ОСОБА_4 , знав, що діючий голова правління пізно встає, тому зателефонував його громадському заступнику ОСОБА_13 та просив прийти. Всі вийшли з квартири в коридор. Він продовжував телефонувати і в нього впали на підлогу ключі. ОСОБА_9 намагалася наступити йому на руку, коли він їх піднімав. У відповідь, він зробив різкий рух головою в напрямку її голови. Своєю поведінкою він хотів налякати оточуючих, щоб у них не було бажання до тактильних контактів з ним. Він також просив його не торкатися. Коли прийшов ОСОБА_13 , то спілкувався з ОСОБА_12 , який згодом пішов за документами. Поки його чекали, він, ОСОБА_4 , запропонував ОСОБА_13 зайти та оглянути квартиру, але той відмовився, пояснивши, що технічні питання парафія ОСОБА_4 і достатньо буде коли той зайде один. Після цих слів, він вирішив зайти до квартири один. Йому навіть на думку не спало, що це буде протизаконна дія: зайти самостійно до чужої квартири та подивитися, як там і що. ОСОБА_9 закликала його не заходити до квартири, бо це чужа власність, і він не має права заходити без дозволу власника. У нього не було можливості обійти потерпілу і зайти до квартири, тоді як у потерпілої була можливість відійти. Однак, вона почала його відштовхувати: притиснула свої руки до тулуба і робила інтенсивні рухи в його сторону. Вона своїм тілом торкалася його тіла. Він не очікував від жінки похилого віку таких дій і втратив рівновагу. Він рефлекторно зробив неусвідомлений рух у бік потерпілої. Цю дію вчинив не він, а його організм: коли він почав падати назад, то, швидше за все, виставив одну ногу назад, щоб не впасти, і повернув своє тіло у вертикальне положення. У зв`язку з тим, що ОСОБА_9 його відштовхувала, він таким чином відштовхнув її від себе, але це зробив не він, а його рефлекс. Внаслідок його рефлексу ОСОБА_9 впала. Він не тільки не допоміг їй піднятися, він і не планував це робити. Те, що він нібито відштовхнув потерпілу силою, це дезінформація. Це рефлекторний рух: коли його штовхнули в груди, його тулуб нахилився назад, поставив ногу, щоб утримати рівновагу, рефлекторно піднявшись, повернув тулуб у вертикальне положення, і ОСОБА_9 не очікувала цього, тому так сталося, що вона впала. Він не розумів, що від його руху потерпіла може впасти, і не встиг це усвідомити. Він розумів, що це жінка похилого віку, але його особистість вимикається, коли працює рефлекс: якщо ви будете падати і будете бажати врятуватися та захистити себе, вам буде все одно, хто це. Він не розумів, що вчиняв незаконні дії стосовно чужого майна, оскільки не обізнаний із юридичних питань. Він не визнає свою вину. У нього в біографії вже є кримінальне провадження, яке закрито за примиренням сторін. Був один чоловік, з яким була сутичка, він його поклав на землю і зафіксував. Цей чоловік- потерпілій з ним примирився і справу закрили. У цій ситуації вже він намагався через адвоката примиритися. Він хотів віддати потерпілій 20000 гривень і більше не ходити по судам. Вибачення він просити не збирався. Примирення для нього означає лише одне: більше емоційно не залежати від цієї ситуації. Його пригнічують судові справи, це завжди негативна сторона людини. Він хотів дати кошти, щоб його не чіпали. В Telegram-каналі ЖБК «Нептун» він коментував цю ситуацію та називав потерпілу так, як він вважав за необхідне. Для нього немає значення вік чи стать людини; для нього важливо, як він суб`єктивно оцінює людину як особистість. Він не збирається вибачатися перед потерпілою. Він вважає, що ОСОБА_4 не вчиняв ці дії свідомо, рефлекторна дія і усвідомлена - це різні дії. Він обізнаний у юридичній дії.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 показала, що вона проживає на АДРЕСА_5 . Вона знала ОСОБА_4 , як мешканця будинку, оскільки була головою правління ЖБК. Також, ОСОБА_4 входив до «ініціативної групи», яка вчинила силове «захоплення правління». Представники трьох будинків заблокували доступ до приміщення правління для попереднього складу - фактично відсторонили їх. ОСОБА_4 офіційно не входить до складу нового правління, у нього відсутні офіційні трудові відносини з цим правлінням та мешканцями будинку. Його прізвище фігурувало в платіжному документі, як техніка або представника аварійної служби, але він не обіймав в кооперативі ці посади. Вона знала власницю квартири АДРЕСА_6 . На початку війни власниця з родиною виїхала до Італії, залишивши один комплект ключів від квартири у неї. При передачі усіх документів членам ного правління, вона віддала велику зв`язку ключів, серед яких були ключі, які їй залишала власниця. На момент затоплення у нового правління були у розпорядженні ключі від квартири АДРЕСА_4 . Крім того, другий комплект ключів від квартири зберігався у двоюрідного брата власниці ОСОБА_11 , який за проханням сестри наглядав за квартирою. У разі необхідності, вона зверталася до ОСОБА_12 і він приїжджав зі своїм комплектом ключів. Увечері 29 жовтня 2024 року близько 21 години їй на мобільний телефон зателефонувала інженер з комунікацій ОСОБА_17 . Їй було відомо, що вона, ОСОБА_9 , спілкується з власниками квартири АДРЕСА_4 . ОСОБА_10 повідомила, що в цій квартирі сталася аварія і квартиру на дев`ятому поверсі заливає водою, тому просила викликати брата власниці, щоб зайти до приміщення. Вона одразу зателефонувала ОСОБА_12 і вони домовилися, що зустрінуться наступного дня о 12 годині біля будинку. ОСОБА_10 у чаті будинку повідомила, що вода перекрита, підстав хвилюватися немає, завтра приїде власник і усе вирішать. Наступного дня, близько 12 години вони разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_12 піднялися на 10 поверх будинку. ОСОБА_12 своїм ключем відчинив двері і вони втрьох зайшли до квартири. У цей час, без запрошення та дозволу, до квартири несподівано зайшов ОСОБА_4 .. Його просили вийти, але він відмовився, сказав, що нічого не буде робити, тільки подивитися. Згодом він почав вимагати, щоб йому залишили ключі від цієї квартири, оскільки мешканців немає. ОСОБА_12 відмовився віддати йому ключі. ОСОБА_4 підійшов до вхідних дверей, витягнув із замка ключі від квартири і забрав їх собі. На неодноразові вимоги повернути ключі, він відмовлявся, поводив себе агресивно. Потім він вимагав документи на підтвердження того, що ОСОБА_12 представник власника. ОСОБА_12 повідомив, що у нього в машині є відповідні документи. Для налагодження ситуації вирішили вийти з квартири та в коридорі дочекатися ОСОБА_12 . На виконання домовленості усі вийшли з квартири, а двері прикрили. Крім того, викликали ОСОБА_18 з квартири АДРЕСА_7 , оскільки вона знайома з ОСОБА_12 та їй відомо, що він брат власниці квартири. Під час очікування, ОСОБА_4 ходив по коридору та крутив ключі на пальці, вони злетіли та впали на підлогу. ОСОБА_9 спробувала відкинути ключі ногою, коли вони впали на підлогу, однак, не встигла, бо їх знову забрав ОСОБА_4 .. Вона не бажала та не наносила ОСОБА_4 ударів. Присутні неодноразово пояснювали, що він не має права забирати ключі та заходити без дозволу в чужу квартиру. В цей час, ОСОБА_4 почав вчиняти дії, щоб одному зайти до квартири. Вона стояла поруч з дверими, але не перегороджувала йому дорогу, не блокувала прохід, не заважала йому проходити в приміщення, не стояла навмисно перед ним. Вона лише просила ОСОБА_4 не заходити одному до приміщення, а дочекатися ОСОБА_12 . Вони стояли біля дверей, на відстані приблизно 50-60 см один від одного. ОСОБА_4 схопив її за плечі, розвернув та штовхнув. Не втримавшись на ногах, вона впала. Падіння було сильним, перший удар припав на голову та ноги. ОСОБА_4 не звернув на неї увагу. ОСОБА_10 допомогла їй підвестися і вони на ліфті спустилися на вулицю, де викликали швидку, а ОСОБА_12 з працівниками поліції пішов на поверх до квартири. Внаслідок подій, що відбулись, вона отримала тілесні ушкодження: удар правим оком, внаслідок чого утворився синець; травма правої руки, зокрема, були пошкоджені мізинець та безіменний палець. Вона тривалий час лікувалася, а потім проходила реабілітаційне лікування для відновлення правої кисті. За весь цей час ОСОБА_4 з нею не спілкувався, вибачення не просив, допомоги не надавав. З правовою кваліфікацією дій ОСОБА_4 за ст. 128 ККУ (необережне тяжке тілесне ушкодження) погоджується. Цивільний позов буде подавати в окремому провадженні. За цих обставин вона підтримує думку прокурора про призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі.

У судовому засіданні за клопотанням прокурора була допитана свідок ОСОБА_10 , яка показала, що потерпілу вона знала ще з часів, коли та була головою правління. Декілька місяців за каденцію ОСОБА_9 та після неї, вона працювала головним інженером в ЖБК. З ОСОБА_4 знайома з 2017-2018 року через Facebook, знала, що він сусід. Він був одним із ініціаторів угруповання, яке змістило ОСОБА_9 з посади голови правління. 29 жовтня 2024 року в чаті будинку ОСОБА_19 , яка проживає на 9 поверсі, написала, що її квартиру затоплюють зверху та просила допомогу у відчиненні квартири. Вона, ОСОБА_10 , знала, що ОСОБА_9 спілкується з власницею квартири АДРЕСА_4 , та те, що ОСОБА_12 , брат власниці, має ключі від квартири, і вже декілька разів відчиняв її за проханням. Тому вона зателефонувала ОСОБА_9 та просила посприяти у зустрічі з ОСОБА_12 . Домовилися, що він приїде наступного дня. Про це вона написала у чаті будинку. Воду на той час вже перекрили. Наступного дня вона зустрілася з ОСОБА_12 та ОСОБА_9 .. Вони разом зайшли до квартири. На кухні вони побачили вологий бетон. Дуже швидко та несподівано до квартири зайшов ОСОБА_4 . Його не запрошували, ніякого відношення до нового правління він не мав, у штатному розкладі його не було, він був сторонньою особою, сусідом. ОСОБА_4 почав вимагати, щоб ОСОБА_12 представився, надав документи, номер телефону, тощо. ОСОБА_4 забрав ключі з дверей та сказав, що вони залишаться у нього. ОСОБА_12 заперечував, вимагав, щоб йому повернули ключі, бо він відповідає перед сестрою за квартиру. Відбулася суперечка. Згодом домовилися вийти з квартири та чекати у коридорі, коли ОСОБА_12 принесе документи. До них підійшли сусідка ОСОБА_18 та заступник голови нового правління ОСОБА_13. Навіть він, будучи офіційним представником правління, не заходив до квартири без дозволу, а разом з усіма чекав у коридорі. Ніяких вказівок ОСОБА_4 він не надавав. ОСОБА_4 поводив себе зухвало, крутив ключі, робив головою погрожуючі жести ОСОБА_9 . Його поведінка була неприпустима. Потім він самостійно підійшов до дверей та відчинив їх. ОСОБА_9 перешкоджала йому зайти, просила дочекатися ОСОБА_12 . ОСОБА_4 відштовхнув її, вона втратила рівновагу, вдарилася головою об бетон біля дверей ліфту і впала. Після цього, ОСОБА_4 зайшов до квартири. Вона допомогла ОСОБА_9 піднятися. ОСОБА_13 робив вигляд ніби нічого не сталося. Вона зателефонувала до поліції. Згодом приїхали працівники поліції, прийшли ОСОБА_12 , новий голова правління та сусідка ОСОБА_19 . ОСОБА_4 кричав, що він технік. Про цю подію вона в деталях одразу написала в чаті будинку, щоб це набуло розголосу. У ОСОБА_4 була дивна реакція, він не визнав провину, не цікавився станом здоров`я потерпілої, а написав неправдиву версію з образливими висловами в чаті кооперативу. Це не перша бійка ОСОБА_4 з мешканцями будинку. Ці обставини були викладені у чаті будинку. Під час досудового розслідування вона надавала покази та з нею проводили відтворювання подій на місцевості.

У судовому засіданні за клопотанням прокурора був допитаний свідок ОСОБА_13 , який показав, що він на громадських засадах, безкоштовно, працює заступником голови ЖБК «Нептун». ОСОБА_4 знає давно, вони проживають в одному будинку, а на зборах правління прийняли рішення, що ОСОБА_4 буде техніком на громадських засадах, безкоштовно. ОСОБА_9 він знає давно, у них нормальні стосунки. 30 жовтня 2024 року йому зателефонував ОСОБА_4 та запросив підійти до квартири на 10 поверсі, оскільки у нього, ОСОБА_13 , були ключі від технічних приміщень, і мала підійти людина для огляду квартири. Коли він піднявся на 10 поверх, то там вже були ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , чоловік, який представився представником власника квартири. ОСОБА_4 просив до нього нікому не наближатися. Він, ОСОБА_13 , просив представника власниці надати документи на квартиру, щоб внести його дані в реєстр на випадок різних ситуацій. Той повідомив, що документи знаходяться в автомобілі внизу та пішов за ними. Він, ОСОБА_13 , запитав у ОСОБА_4 : «Може зайдемо подивимося, може там щось тече у квартирі?» У цей момент ОСОБА_9 стала блокувати вхід до квартири, притискаючи ОСОБА_4 до дверей, а той якось заблокувався. У цей час він відволікся, і потім уже побачив, як ОСОБА_10 допомогла ОСОБА_9 піднятися. Усе відбувалося дуже швидко. Він не вважає, що у діях ОСОБА_9 було щось протиправне.

У судовому засіданні за клопотанням адвоката був допитаний свідок ОСОБА_11 , який показав, що його двоюрідна сестра є власницею квартири АДРЕСА_4 . На початку повномасштабного вторгнення вона виїхала до Італії, а йому залишила ключі від квартири для нагляду. Вона пояснила, що у разі виникнення питань по квартирі, йому буде телефонувати ОСОБА_9 .. Вона зателефонувала на передодні події, просила приїхати відчинити квартиру. В обумовлений час він зустрівся з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .. Він відчинив двері, залишив ключ у замку та з жінками зайшли до квартири. На підлозі вони побачили пляму біля труби, яка вже висохла. Через хвилину після них до квартири зайшов раніше незнайомий ОСОБА_4 , який крутив на руці ключі від квартири, які витягнув з дверей. На запитання хто він такий та навіщо забрав ключі, ОСОБА_4 повідомив, що він сантехник. Він просив його пред`явити документи, але ОСОБА_22 проігнорував його вимогу. ОСОБА_4 вів себе агресивно, грубо звертався, не віддавав ключі та не хотів виходити з квартири, повідомив, що буде робити, що бажає і ключі залишаться у нього. Жінки почали казати, що він не має права так себе поводити. ОСОБА_4 не просив у нього документи. Він, ОСОБА_11 , повідомив, що викликає працівників поліції та сказав вийти усім з квартири. На цей шум на площадку вийшла сусідка ОСОБА_18 . Він сказав ОСОБА_9 , що спуститься донизу за документами для пред`явлення працівникам поліції. Коли він повернувся, то побачив ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 та, як він потім дізнався, ОСОБА_13 ОСОБА_9 плакала, а її палець був неприродньо вивернутий. ОСОБА_13 сказав, що: «Тут він усім командує та прийшов за проханням ОСОБА_4 ». ОСОБА_13 зателефонував голові кооперативу. Коли голова прийшов, то вони обмінялися номерами мобільних телефонів.

У судовому засіданні за клопотанням адвоката була допитана свідок ОСОБА_18 , яка показала, що 30 жовтня 2024 року їй зателефонувала ОСОБА_9 та просила вийти у загальний коридор і підтвердити, що ОСОБА_11 - брат власниці квартири АДРЕСА_4 . Вона погодилася, бо вже декілька разів ОСОБА_12 приїжджав та своїми ключами відчиняв квартиру. У коридорі знаходилися ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 . Також був ОСОБА_4 , якого вона раніше не знала. ОСОБА_4 тримав у руках ключі від квартири, які він забрав у ОСОБА_12 . Останній вимагав, щоб ОСОБА_4 повернув ключі, бо не має права їх забирати та утримувати. Між чоловіками відбулась суперечка. На попередження ОСОБА_12 про виклик працівників поліції у разі неповернення ключів, ОСОБА_4 погодився на виклик. ОСОБА_12 повідомив, що пішов до автомобіля за документами для поліції та поїхав на ліфті. ОСОБА_4 вирішив скористатися відсутністю ОСОБА_12 та зайти до квартири, двері у яку були відчинені. Подальші події відбувалися дуже швидко, ОСОБА_9 не хотіла пускати ОСОБА_4 одного до квартири, просила дочекатися ОСОБА_12 , а той намагався зайти один. Він відчинив двері та хотів заходити, ОСОБА_9 наблизилася до нього. Він мав можливість обійти потерпілу, однак, відштовхнув її від дверей так, що вона впала. Поки вони звернули увагу на ОСОБА_9 , ОСОБА_4 зайшов до квартири один. З якою метою він заходив та що він там робив їй невідомо. Представник кооперативу ОСОБА_13 не втручався, вказівок ОСОБА_4 не давав. Вона є учасником Telegram-каналу кооперативу з обслуговування будинку. Вона читала неприємні повідомлення ОСОБА_4 у яких він ображав ОСОБА_9 , це було огидно читати, тому вона виклала свою версію подій, щоб усі знали правду. Вона одразу написала повідомлення про те, що ОСОБА_4 ображав ОСОБА_9 поганими словами. ОСОБА_4 перед потерпілою не вибачався.

Як вбачається з даних, що містяться:

- у протоколі про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 30 жовтня 2024 року: ВКП Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_25 прийняв усну заяву від ОСОБА_7 про те, що 30 жовтня 2024 року в ході побутового конфлікту ОСОБА_4 її штовхнув, внаслідок цих дій вона отримала перелом пальця (т.п. 1 а. 70);

- у протоколі огляду місця події від 30 жовтня 2024 року та ілюстрованої таблиці до нього, за участю двох понятих: об`єктом огляду є ділянка розміром 6х7 м, яка розташована на сходовому майданчику за адресою: АДРЕСА_8 . Вхід до під`їзду будинку здійснюється через металеві двері темного кольору з кодовим магнітним замком. Заходячи до під`їзду прямо розташовані двері сірого кольору. Заходячи в дані двері розташований загальний коридор під`їзду. Підіймаючись на 10 поверх 16-ти поверхового будинку, при виході з ліфту розташований сходовий майданчик загального користування, який являється об`єктом огляду. Дана ділянка має бетонне покриття та лінолеум світлого кольору. Ліворуч біля ліфтових дверей розташований рушник темного кольору. Лівіше розташовані шкіряні двері темного кольору з ознаками пошкодження, а саме розірваною шкіряною оббивкою. На місці події камер відеоспостереження не виявлено (т.п. 1 а. 71-74);

- у довідці КПП «КМКЛ ШМД» № 8662 від 30 жовтня 2024 року виданій ОСОБА_7 , що при огляді у неї було виявлено забій лобної ділянки, перелом основи проксимальної фаланги 5-го пальця правої кисті зі зміщенням (т.п. 1 а.77);

- у протоколі проведення слідчого експерименту від 12 листопада 2024 року та компакт диску DVD-R з відеозапису слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_7 , про те що, старший слідчий СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_26 , у АДРЕСА_8 , за участі двох понятих, провів слідчий експеримент з потерпілою ОСОБА_7 з метою перевірки та уточнення показів останньої.

При відтворенні цього диску у судовому засіданні встановлено, що учасники слідчого експерименту зібралися на 10-му поверсі будинку АДРЕСА_8 , біля входу з ліфта на загальному коридорі. Потерпіла ОСОБА_7 розповіла, що 30 жовтня 2024 року о 12:55 год на 10-му поверсі будинку АДРЕСА_9 , на двері якої потерпіла вказала, перебували вона, ОСОБА_4 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_13 . Також був присутній ОСОБА_12 - представник власниці квартири, який відходив вниз за документами. В цей час, ОСОБА_4 хотів проникнути до квартири без дозволу представника власника, тому його просили дочекатися повернення ОСОБА_12 , щоб за його дозволом усі разом зайшли до квартири. Перед цим, ОСОБА_4 із замка дверей забрав ключі від квартири і не віддавав. Він крутив ці ключі у руках, і коли вони впали на підлогу, вона хотіла ногою їх посунути, у відповідь ОСОБА_4 головою замахнувся в напрямку її голови. Далі потерпіла показала, де відносно дверей у квартиру, стояла вона, а де ОСОБА_4 : вона - справа від дверей, спиною до них, а ОСОБА_4 - перед дверима обличчям до неї. ОСОБА_4 відчиняв двері, а вона йому казала не заходити. У цей час, ОСОБА_4 зробив якийсь прийом або удар у спину, і вона від його поштовху полетіла до ліфта та впала на підлогу. Вона впала правою стороною свого тіла, головою до ліфта. У який спосіб він її штовхнув вона пояснити не може, але впала саме від його дій. ОСОБА_17 допомогла їй піднятися. Вона побачила, що її мізинний палець правої руки був викривлений в неприродну сторону, на лобі у неї була шишка. Після чого, вона спустилася на перший поверх, що відбувалося на місці події вона не бачила. На той час вона алкоголь не вживала, всі решта присутніх осіб також були тверезі. Запитання, зауваження учасників слідчого експерименту не надходило (т.п. 1 а. 78-81);

- у протоколі проведення слідчого експерименту від 12 листопада 2024 року та компакт диску DVD-R з відеозапису слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_10 , про те що, старший слідчий СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_26 , у АДРЕСА_8 , за участі двох понятих, провів слідчий експеримент зі свідком ОСОБА_10 з метою перевірки та уточнення показів останньої.

При відтворенні цього диску у судовому засіданні встановлено, що учасники слідчого експерименту зібралися на 10-му поверсі будинку АДРЕСА_8 , біля входу з ліфта на загальному коридорі, де свідок ОСОБА_10 розповіла, що 30 жовтня 2024 року близько 12 години 30 хвилин вона зустрілась з представником власника квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_12 біля будинку та піднялася на 10-тий поверх. На поверсі були присутні ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 та вона з ОСОБА_12 . ОСОБА_4 відібрав ключі від квартири у ОСОБА_12 , тому той пішов до автомобіля за документами та викликати працівників поліції. ОСОБА_4 крутив ключі від квартири на пальці, стоячи в коридорі, ключі упали. ОСОБА_7 зробила спробу ногою посунути ключі на підлозі. У відповідь, ОСОБА_4 підняв ключі та, стоячи перед ОСОБА_7 , зробив замах своєю головою в напрямку її обличчя, імітуючи удар. Але він не вдарив, а тільки налякав потерпілу. Після цього, ОСОБА_4 ходив по коридору, чекаючи ОСОБА_12 . Потім несподівано підійшов до дверей квартири АДРЕСА_4 , які були прикриті, але не замкнені на замок, та сказав, що сам зайде у квартиру і подивиться що там, простягнувши руку, щоб відчинити двері. ОСОБА_7 , яка стояла біля дверей у квартиру, пояснила, що йому немає чого самому, без ОСОБА_12 , заходити до квартири. У відповідь, ОСОБА_4 , як зобразила ОСОБА_10 , лівою рукою відкрив повністю двері квартири АДРЕСА_4 та намагався зайти всередину. У цей час, ОСОБА_7 встала перед ним, ближче до отвору дверей, та сказала, щоб він не заходив до квартири, перешкоджаючи йому пройти. Як далі повідомила та зобразила на прикладі статиста свідок ОСОБА_10 , ОСОБА_4 узяв обома руками з двох сторін за плечі ОСОБА_7 , яка стояла обличчям до нього, та відкинув її від дверей квартири, вправо від себе, у напрямку ліфта. Внаслідок чого, ОСОБА_7 упала на підлогу на праву руку, яка опинилася під її тілом, та лобом, зокрема правою частиною, ударилася об підлогу. Головою вона упала ближче до дверей ліфта. При цьому, ОСОБА_10 самостійно зобразила, як саме упала потерпіла, зокрема траєкторію, місце падіння, контакт правою рукою та правою частиною обличчя з рівною поверхнею застеленої лінолеумом бетонної поверхні підлоги. ОСОБА_10 повідомила, що саме вона допомогла потерпілій підвестися. Вона побачила, що у ОСОБА_7 мізинний палець правої руки був дивно зміщений, припухлий, на що вона сказала ОСОБА_7 , що це скоріш за все перелом. Також на обличчі над правою надбрівною дугою у потерпілої була шишка червоного кольору, тобто це місце стало опухати. Більше будь-яких фізичних дій не відбувалося. Вона з ОСОБА_7 одразу ліфтом поїхала з 10-го поверху вниз. Вони дочекалися приходу поліції, голови правління, ОСОБА_4 примусили повернути ключі від квартири ОСОБА_12 , а вона з ОСОБА_7 поїхали в лікарню, де у ОСОБА_7 було констатовано перелом мізинного пальця зі зміщенням та накладено гіпс. На уточнюючі запитання слідчого свідок ОСОБА_10 відповіла, що тілесні ушкодження ОСОБА_7 отримала внаслідок того, що вона впала, дії ОСОБА_4 були умисними, тобто він відштовхнув її умисно, можливо не розрахував сили і внаслідок цього ОСОБА_9 впала. Запитання, зауваження учасників слідчого експерименту не надходило (т.п. 1 а. 82-85);

- у відповіді на запит № 3712/125/50-2024 від 06 листопада 2024 року з КНП «Центр ЕМД та МК» про те, що згідно з реєстрацією викликів у базі даних ПАК «ОДС ЕМД», 30 жовтня 2024 року о 13 год. 05 хв. з приводу «травма кримінальна» за адресою: м. Київ, вул. Русанівська набережна, буд. 16, від оператора чергової частини ГУ НП у місті Києві ОСОБА_31 з телефонного номера прямої телефонної лінії, що вказала контактний телефонний номер заявника НОМЕР_1 , був зареєстрований один виклик екстреної медичної допомоги за №606253. За адресою виклику до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був здійснений виїзд бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги. Додаток: копія карти виїзду швидкої медичної допомоги (форма № 110/0) від 30 жовтня 2024 року за № 6253 до гр. ОСОБА_7 . Прибуття на виклик о 13 годині 18 хвилин, попередній діагноз ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ЗЧМТ, Забійна рана лобної ділянки голови справа. Закритий перелом 5 пальця правої кисті. (т.п. 1 а. 87-88):

- у протоколі тимчасового доступу до речей і документів від 18 листопада 2024 року, відповідно до якого, на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 15 листопада 2024 року, за результатами слідчої дії у приміщенні КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги вилучено компакт - диск CD-R із записами рентген знімків ОСОБА_7 за 30 жовтня 2024 року (т.п. 1 а. 89-92);

- у висновку судово-медичної експертизи за № 042-1923-2024 від 22 листопада 2024 року, про те, що аналіз наданої медичної документації на ім?я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , даних судово-медичного огляду, у відповідності питань, поставлених на вирішення, дозволяє зробити наступні висновки. Під час первинно відомого звернення по медичну допомогу 30.10.2024 о 13 годині 18 хвилин (під час огляду лікарем/лікарями швидкої медичної допомоги), з урахуванням даних, які віддзеркалюють послідуюче проведення інструментальних досліджень, судово-медичного огляду, є підстави стверджувати, що у ОСОБА_7 , були виявлені такі тілесні ушкодження: а) закрита травма 5-гo пальця правої кисті: уламковий перелом основи проксимальної фаланги 5-го пальця правої кисті зі зміщенням уламків; б) синець (2,5х1,5(см) в ділянці зовнішнього кута розповсюдженням у ділянку зовнішньої третини верхньої повіки правого ока. Виходячи з того, що у звичайному клінічному перебігу, відновлення порушеної анатомічної цілісності травмованої кістки (байдуже, чи було проведено оперативне втручання чи було обрано консервативну тактику лікування) та початок відновлення порушеної функції травмованої ділянки (по місцю утворення виявленого перелому, враховуючи функціональне навантаження травмованої ділянки 5-го пальця правої кисті) у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк понад 21 добу. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров`я, як загальновизначеного судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості, а тому, є підстави, виявлене тілесне ушкодження, вказане у п. а) даних Підсумків, відносити до тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, відповідно п. п. 1.5.2, 2.2.1/в. та 4.6. "Правил" Відновлення порушеної анатомічної цілісності та порушеної функції тканин по місцю утворення синців у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров`я, як загальновизначеного судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості, а тому, виявлене тілесне ушкодження, вказане у п. б) даних Підсумків, відноситься до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження, відповідно п. п. 1.5.2, 2.3.5. та 4.6. "Правил" Враховуючи відомі часові дані, обставини події, характер виявлених тілесних ушкоджень та окремі морфологічні складові, є підстави вважати, що виявлені тілесні ушкодження утворилися за рахунок дії тупого/тупих твердого/твердих предмету/предметів, у строк, вказаний у описовій частині Постанови, тобто, 30.10.2024 (до 13 години 18 хвилин). Дані, отримані органом досудового розслідування під час проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дають підстави вважати, що під час вказаної слідчої дії було частково відтворено ймовірно-спроможний спосіб спричинення виявлених тілесних ушкоджень, що знайшло своє відображення: - утворення синця могло відбутися способом, відображеним на таймері запису 06:48-06:50; - утворення перелому 5-го пальця правої кисті могло відбутися за умови падіння на відведену праву руку, що було частково відображено на таймері запису 06:31-06:44 (т.п. 1 а. 94-98).

Аналізуючи вищенаведені показання обвинуваченого, потерпілої, свідків, вищевказані письмові та відео докази, які були досліджені судом під час судового розгляду, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до вимог ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з положеннями ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні поряд з іншим підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення - час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення.

Відповідно до вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, що в тому числі закріплено положеннями ч.5 ст.9 КПК України щодо застосування кримінального процесуального законодавства України з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, як один з принципів законності, визначених серед інших засадами кримінального провадження.

Згідно позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 20 березня 2018 року у справі №753/11828/13-к, у змагальному процесі повинні розглядатися не лише докази, які безпосередньо стосуються фактів справи, а й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти останніх.

Порядок, встановлений КПК України (процесуальний порядок, форма, процедура), ? це певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій (постанова Верховного суду України від 16 березня 2017 року у справі №671/463/15-к).

У цьому кримінальному провадженні порядок, встановлений КПК України дотримано, при цьому, суд при оцінці доказів враховує, що згідно зі ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Поряд з цим, слід зазначити, що підстав для визнання доказів недопустимими судом не встановлено, оскільки під час судового розгляду не було встановлено фактів істотних фундаментальних порушень прав і свобод учасників

Крім того, відповідно до вимог ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до вимог ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

У судовому засіданні були ретельно перевірені твердження обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він не причетний до отримання потерпілою ОСОБА_9 тілесних ушкоджень. Ці покази визнані судом неправдивими, оскільки повністю спростовуються сукупністю зібраних та досліджених під час судового розгляду цього кримінального провадження доказів.

Оцінюючи покази свідків у цьому кримінальному провадженні, суд враховує, що вони містять неузгодженості в деталях подій, які відбувалися в квартирі АДРЕСА_4 та на 10 поверсі у коридорі будинку, однак, усі свідки підтвердили, що відбулося затоплення квартири, яка розташована на 9 поверсі, під квартирою АДРЕСА_4 , і при вирішенні питань усунення наслідків залиття та вжиття заходів щодо напрацювання подальшого механізму співпраці при виникненні проблем у цій квартирі, ОСОБА_4 своїми діями та поведінкою спровокував конфліктну ситуацію. У той же час предметом цього кримінального провадження є обставини отримання ОСОБА_9 тілесних ушкоджень та наявність або відсутність в діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, щодо заподіяння цих тілесних ушкоджень, за яким йому було пред`явлено обвинувачення органом досудового розслідування. Учасниками цієї події були обвинувачений ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_9 та свідки-очевидці ОСОБА_10 та ОСОБА_18 . У судовому засіданні не було встановлено підстав для оговорювання обвинуваченого потерпілою та свідками, із цим погодився й обвинувачений. Потерпіла та два свідки категорично наполягали на тому, що при намаганні без дозволу власника зайти до приміщення квартири, не реагуючи на зауваження присутніх, у тому числі ОСОБА_9 , ОСОБА_4 узяв обома руками ОСОБА_9 за тулуб та умисно відштовхнув її в сторону. При цьому, у цій ситуації дії потерпілої не тільки не містили загрози для ОСОБА_4 , а вона взагалі його не чіпала. У той час, як він до цього їй погрожував словами та жестами. Саме від поштовху обвинуваченого ОСОБА_9 впала та отримала тілесні ушкодження. Ці покази спростовують покази ОСОБА_4 про рефлекторні реакції його тіла.

Крім того, у судовому засіданні ОСОБА_4 сам повідомив, що професійно займався спортом, був КМС з вільної боротьби, продовжує підтримувати свою фізичну форму. Ці факти дають можливість зробити висновки про те, що ОСОБА_4 , маючи багаторічну спортивну підготовку і володіючи такими фізичними якостями спортсмена, як сила, гнучкість, координаційні здібності, займаючись спортом, який потребує під час занять концентрації уваги, володіння тілом, миттєвої реакції, прорахунку подальших дій та наслідків своїх дій, - штовхаючи потерпілу - жінку похилого віку, яка нижчу за зростом, хоча й не передбачав настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, а саме того, що потерпіла не втримається на ногах та впаде, хоча він повинен був і міг їх передбачити.

Крім того, після того, як потерпіла впала від його дій, ОСОБА_4 не просив у неї вибачення, не казав, що це випадковість, рефлекс, а залишив її без допомоги та уваги, та, прибравши в її особі перешкоду, продовжив розпочате - зайшов до квартири АДРЕСА_4 .

Аналізуючи вищенаведене, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ст. 128 КК України, а саме: вчинення необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення (а саме, його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали), дані про особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, не одружений, не працює, пенсіонер, за віком є особою похилого віку, не перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом та на обліку у лікаря психіатра, положення ч.3 ст. 56 та ч.2 ст. 57 КК України, те, що потерпіла просила суворо його покарати.

Обставиною, яка, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшує покарання ОСОБА_4 , - є вчинення кримінального правопорушення особою похилого віку.

Обставиною, яка, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжує покарання ОСОБА_4 , органом досудового розслідування визнано вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Крім того, при призначенні ОСОБА_4 покарання, суд враховує вимоги ст. 50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання за ст. 128 КК України в межах санкції статті у вигляді позбавлення волі.

Також, суд враховує положення ч. 1 ст. 69 КК України, які надають повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим. (ВС/ККС у справі № 629/2739/18 від 03.02.2021).»

Однак, органом досудового слідства та судом не було встановлено обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а тому відсутні підстави для призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 69 КК України ( більш м`якого покарання, ніж передбачено законом та покарання більш м`якого, яке не передбачено санкцією ст. 128 КК України).

У той же час, враховуючі тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, дані які його характеризують, обставини, що пом`якшують його відповідальність, та які обтяжують його відповідальність, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, а тому, із застосуванням вимог ст. 75 КПК України, можливо звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п.п.1, 2 ч.3 ст. 76 КК України.

На думку суду, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, даним про особу обвинуваченого, буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , сприятиме попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання, до набрання вироком законної сили, залишити без зміни.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного та, керуючись вимогами ст.ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п.п.1, 2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; попросити публічно пробачення у потерпілої ОСОБА_9 ; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання, до набрання вироком законної сили, залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1