Провадження № 1-кп/592/966/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000816, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.08.2025 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Преображенка Чаплинського району Херсонської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого підсобним робітником у ТОВ «ДОРИС», який не є особою з особливими потребами, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовозобов`язаного, раніше не судимого, паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , рнокпп НОМЕР_2 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України,

за участі прокурора Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

установив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_3 в червні місяці 2025 році (більш точну дату та час встановити під час досудового розслідування не вдалося) усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, в порушення порядку визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. №340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» придбав через мережу інтернет завідомо підроблений документ, а саме посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 , серія НОМЕР_3 , видане 03.06.2025 року.

В подальшому, ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, всупереч встановленому законом порядку отримання посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, маючи умисел на використання завідомо підробленого документа, з метою безпідставного отримання права керувати транспортним засобом категорії «В» зберігав та використовував завідомо підроблене посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 , серія НОМЕР_3 , видане 03.06.2025.

Крім цього, 02.08.2025 близько 17 год. 13 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи за кермом транспортного засобу марки «ЗАЗ Таврія», реєстраційний номер НОМЕР_4 поблизу буд. 25 по вул. Горького в м. Суми, був зупинений працівниками патрульної поліції у зв`язку порушенням Правил дорожнього руху, з подальшою перевіркою документів на право керування транспортним засобом. Після зупинки ОСОБА_3 , діючи з метою реалізації свого умислу, направленого на використання завідомо підробленого документа посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 , серія НОМЕР_3 , видане 03.06.2025, усвідомлюючи свої протиправні дії, вважаючи, що правоохоронці не запідозрять його у використанні завідомо підробленого документа, надав працівникам поліції вказане посвідчення водія, тобто використав його.

Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів № СЕ- 19/119-25/13296-ДД від 26.08.2025 - посвідчення водія серійний номер НОМЕР_3 , видане на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ТСЦ 8044, дата видачі 03.06.2025, виконане термодруком.

Бланк посвідчення водія серійний номер НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ТСЦ 8044, дата видачі 03.06.2025, не відповідає аналогічним бланкам посвідчень водія, що перебувають в офіційному обігу на території країни-виробника - України.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 Кримінального процесуального кодексу України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 по пред`явленому обвинуваченню за ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України свою вину за викладених в обвинувальному акті обставин визнав повністю та суду пояснив, що в мережі Інтернет побачив оголошення про можливість придбання посвідчення водія, замовив таке посвідчення, оскільки його не мав, відповідного навчання в автошколі не проходив, але мав машину в користуванні. Отримав замовлення через відділення «Нової пошти» та сплатив 15000 грн. Був зупинений працівниками поліції коли керував транспортним засобом та пред`явив підробне посвідчення. У вчиненому щиро розкаюється, засуджує свою поведінку, просив не призначати суворе покарання.

Визнавши на підставі ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, враховуючи думку учасників судового провадження, суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, а також необхідних для вирішення інших питань.

Показання обвинуваченого щодо обставин вчиненого кримінального проступку є послідовними, не містять протиріч, а тому визнаються судом належним доказом на підтвердження пред`явленого обвинувачення.

Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів № СЕ- 19/119-25/13296-ДД від 26.08.2025 - посвідчення водія серійний номер НОМЕР_3 , видане на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ТСЦ 8044, дата видачі 03.06.2025, виконане термодруком.

Бланк посвідчення водія серійний номер НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ТСЦ 8044, дата видачі 03.06.2025, не відповідає аналогічним бланкам посвідчень водія, що перебувають в офіційному обігу на території країни-виробника - України.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання суд відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального проступку, тяжкі сімейні обставини, наявність діагностованого захворювання.

Обставин, що відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України обтяжують покарання не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, вчинене обвинуваченим, відповідно до класифікації за ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він працює, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра з 1990 року (згідно висновку експерта № 774 від 12.09.2025 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує), має сталі соціальні зв`язки, сім`ю, не має судимостей.

Враховуючи наведені дані суд вважає необхідним призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Дана позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справах «Ювченко та інші проти України» (рішення від 09 квітня 2020 року), та в справі «Скачкова та Рижа проти України» (рішення від 16 липня 2020 року), де зазначено, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

У справі «Белане Надь проти Угорщини» (рішення від 13 грудня 2016 року) та у справі «Садоха проти України» (рішення від 11 липня 2019 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються при ухваленні вироку.

Цивільний позов не заявлено.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.08.2025 (справа № 592/12739/25, провадження № 1-кс/592/5227/25) підлягає скасуванню.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі частини 2 статті 124 Кримінального процесуального кодексу України з ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта на проведення експертизи № СЕ-19/119-25/13296-ДД від 26.08.2025 на суму 3565 грн. 60 коп.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався та не обирався. Стороною обвинувачення не заявлялось клопотання про застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого, тому відсутні підстави для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись статтями 368, 371, 374, 376, 392, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідно становить 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок.

ОСОБА_3 запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.08.2025 (справа № 592/12739/25, провадження № 1-кс/592/5227/25) скасувати.

Речовий доказ, відповідно постанови дізнавача від 26.08.2025 - посвідчення водія серійний номер НОМЕР_3 , видане на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ТСЦ 8044, дата видачі 03.06.2025 запаковане до спец пакету № 2640824 після набрання вироком законної сили знищити.

Речовий доказ, відповідно до постанови дізнавача від 19.08.2025 відеозапис з нагрудних камер відеоспостереження працівників УПП за 02.08.2025, записані на диск Verbatim DVD-R 4.7GB залишити в матеріалах кримінального провадження, які знаходяться у прокурора.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1