ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1858/25 Справа № 199/8401/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

08 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 16 вересня 2025 року, якою продовжено застосування до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_6 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 30 днів, а саме до 18 жовтня 2025 року включно, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно до ухвали слідчого судді, 16 вересня 2025 року прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , в обґрунтування якого послався на те, що солдат ОСОБА_6 , підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді старшого водія 2 відділення кулеметного взводу 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 3, 17, 28, 29, 65, 68 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 28-33, 115-116 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 16 червня 2025 року приблизно о 16 годині 00 хвилин, перебуваючи поблизу кіоску, що розташований по вул. Центральній у селі Добропілля Покровського району Донецької область, разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зустріли раніше невідомого чоловіка, як стало відомо пізніше ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який звернувся до них з проханням допомогти йому витягнути автомобіль, який застряг біля ставку, що розташований між с. Новофедорівка та с. Новогришине Покровського району Донецької області, на що останні погодились та попрямували до вказаного місця. На ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з ОСОБА_9 та в невстановлений в ході проведення досудового розслідування час, ОСОБА_7 , діючи умисно, переслідуючи мету заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і бажаючи їх настання наніс потерпілому два удари, перший удар правою рукою в праву частину обличчя та лівою рукою у лівий бік тулуба. Після чого, приблизно о 21:00 годині, продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на нанесення тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і бажаючи їх настання знаходячись біля ставку, що розташований між с. Новофедорівка та с. Новогришине Покровського району Донецької області солдат ОСОБА_7 натягнув на голову ОСОБА_9 його футболку та замотав плівковою стрічкою, після чого посадив останнього до автомобілю «Nissan», моделі «Х-Тгаіl» д.н.з. НОМЕР_2 та вони разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 направились до місця тимчасової дислокації підрозділу, в якому вони проходять службу, а саме: АДРЕСА_1 , де перебуваючи на території подвір`я поклали ОСОБА_9 на каремат, обличчям донизу та ОСОБА_10 діючи умисно, переслідуючи мету заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і бажаючи їх настання наніс потерпілому чотири удари обома ногами у ліву частину тулубу, в той самий час, діючи в складі групи осіб, без попередньої змови між собою ОСОБА_7 наніс останньому чотири удари правою ногою у правий бік тулуба, а ОСОБА_8 наніс не менше двох ударів ногою в ліву частину тулубу потерпілого. Після нанесених ударів ОСОБА_6 взяв обома руками дерев`яну палицю, якою наніс близько чотирьох ударів в область сідниць потерпілого. Далі, на подвір`я вказаного житлового будинку вийшов військовослужбовець ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який побачив, що ОСОБА_9 погано та запропонував йому поїхати до медичного закладу, для чого допоміг йому сісти до автомобіля «Тоуоtа», моделі «Hilux», д.н.з. НОМЕР_3 та вони попрямували у бік блок-посту Л018 «Святогорівка», що розташований за адресою: Донецька область, Покровський район, смт. Святогорівка, приїхавши куди побачили, що ОСОБА_9 без ознак життя. Причиною смерті ОСОБА_9 , явився травматичний шок, множинні тяжкі закриті травми тулубу, ушкодження внаслідок контакту з тупим предметом, намір невизначений, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.

17 червня 2025 року о 23 годині 04 хвилин ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України, а 18 червня 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 20 червня 2025 року у справі № 199/8401/25 (1-кс/199/677/25) підозрюваному обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без права внесення застави, строком до 19 серпня 2025 року. 13 серпня 2025 року керівником Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону винесено постанову про продовження строку досудового розслідування до 18 вересня 2025 року. Оскільки 12 вересня 2025 року у вчиненні вказаного кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України було складено обвинувальний акт та направлено до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра, та на даний час не призначено підготовчого засідання, є необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , з огляду на існуючі ризики, передбачені п.п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, просив задовольнити подане клопотання.

Ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 16 вересня 2025 року, продовжено застосування до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_6 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 30 днів, а саме до 18 жовтня 2025 року включно.

На вказану ухвалу слідчого судді захисником ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 16 вересня 2025 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Вважає, що ризики на які посилається прокурор в своєму клопотанні, відсутні.

Учасники справи повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду вказаної апеляційної скарги, в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилась, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Захисник ОСОБА_5 надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі підозрюваного ОСОБА_6 .

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

На думку колегії суддів, слідчий суддя при вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прийшов до правильного висновку про недостатність застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, більш м`якого запобіжного заходу, а ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав.

Виходячи зі змісту ст. 177 ч. 2 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ст. 177 ч. 1 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Колегія суддів, вирішуючи питання щодо обґрунтованості та законності продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів враховує, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, з санкцією до 10 років позбавлення волі, що, на думку колегії суддів, дає обґрунтовані підстави вважати про існування ризику переховування підозрюваного від слідства та суду.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що, оскільки обвинуваченому відомі анкетні дані свідків у даному кримінальному провадженні, ОСОБА_6 може незаконно впливати на останніх з метою зміни їх показів, чим перешкоджатиме кримінальному провадженню, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може самовільно залишити місце служби, що утворює склад іншого злочину.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про продовження застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки обмеження його права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним, через неможливість в жодний інший спосіб запобігти його втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків. Таким чином, колегія суддів вважає, що прокурором було доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

За таких обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування.

Європейським судом з прав людини визнано виправданим тривале тримання під вартою за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя вирішуючи заявлене клопотання, повно та всебічно врахував обсяг пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 , всі ризики, які продовжують існувати та прийшов до правильного висновку про задоволення клопотання прокурора.

Таким чином, перевіривши ухвалу суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстави для її скасування відсутні, всі доводи апеляційної скарги захисника були предметом розгляду в суді І інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 194, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 16 вересня 2025 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: