Справа № 147/2207/25
Провадження № 1-кс/147/277/25
УХВАЛА

іменем України

31 грудня 2025 року с-ще Тростянець

Слідчий суддя Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду клопотання підозрюваного у кримінальному провадженні №0000156, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання повідомлення неналежним та зміну запобіжного заходу, -

в с т а н о в и в:

29 грудня 2025 року підозрюваний у кримінальному провадженні №0000156, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про визнання повідомлення неналежним та зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу у розмірі 60000 гривень із покладенням передбачених законом процесуальних обов`язків.

Клопотання мотивоване тим, що під час досудового розслідування щодо нього були допущені істотні та системні порушення вимог кримінального процесуального закону, які безпосередньо вплинули на незаконне обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та спотворили реальну фактичну картину справи. Заявляє, що він не знав і не міг знати про існування будь-якого кримінального провадження щодо нього, не отримував повідомлення про підозру, не отримував повісток чи викликів слідчого у будь-якій формі, а також не був повідомлений про необхідність з`явитися до органу досудового розслідування. Це підтверджується як відсутністю у матеріалах справи будь-яких належних доказів його повідомлення, так і самими встановленими судом обставинами, відповідно до яких фактичне місце проживання підозрюваного - м. Харків, тоді як слідчий надав процесуальні документи за іншою адресою - адресою реєстрації, передаючи їх «для передачі» третім особам. Такі дії прямо суперечать вимогам статтей 135-137 КПК України та не можуть вважатись належним повідомленням у розумінні кримінального процесу, що узгоджується з позицією ЄСПЛ у справі «Гриненко проти України», де суд наголосив, що держава зобов`язана забезпечити реальне, а не формальне інформування особи про процесуальні дії щодо неї. За відсутності належного повідомлення будь-які твердження сторони обвинувачення про «неявку», «ухилення» чи «переховування» є юридично неспроможними. Фактично підозрюваний не переховувався від жодного органу та не вчиняв жодних дій, спрямованих на уникнення слідства. Зазначає, що його затримання відбулося під час пересування рейсовим автобусом за маршрутом Київ-Харків на автомобільній дорозі М-03, яка є однією з найбільш контрольованих транспортних артерій держави. Зазначає, що він повертався з міста Києва, де звертався до Центральної військово-лікарської комісії, яка підтвердила, що процедура проходження ВЛК ОСОБА_4 не завершена. Таким чином, твердження про самовільне залишення служби або ухилення від виконання військового обов`язку не відповідає дійсності, оскільки особа, щодо якої не завершено процедуру ВЛК, не може вважатися такою, що набула статусу військовослужбовця з відповідними обов`язками, а отже сама підозра в цьому контексті є щонайменше сумнівною. Твердження слідчого, що підозрюваний нібито лікувався в психіатричному відділенні не відповідають дійсності, там він проходив один із етапів ВЛК. Зазначає про те, що суду відомо, що ще до відкриття цього кримінального провадження до ДБР подана заява про вчинення щодо ОСОБА_4 тяжких кримінальних правопорушень, яке стосується його фактичного викрадення 09 червня 2025 року, що є не лише грубим порушенням вимог КПК України, а й суперечить загальним засадам кримінального провадження. Крім того, посилається на те, що тримання під вартою є виключним запобіжним заходом, який може застосовуватися лише за умови доведення, що жоден більш м`який захід не здатний запобігти ризикам. Вимоги ст. 194 КПК України щодо мотивованого обґрунтування неможливості застосування застави у цій справі фактично проігноровані. На думку підозрюваного, дії слідчого, який, усвідомлюючи відсутність належного повідомлення, надав суду недостовірні або викривлені відомості, що мають ознаки перевищення службових повноважень у розумінні ст. 365 КК України та зловживання владою або службовим становищем, передбаченого ст. 364 КК України, що додатково підтверджується наявністю кримінального провадження ДБР щодо пов`язаних осіб і подій. Стверджує, що тримання під вартою є непропорційним, необґрунтованим та таким, що ґрунтується на процесуальних порушеннях і недостовірних відомостях, тоді як застосування застави у розмірі 60000 грн є достатнім, розумним і таким, що повністю відповідає цілям кримінального провадження.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 подане клопотання підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Додатково зазначив про проблематику через відсутність у державі військових судів, які б могли зрозуміти особливості структури ЗСУ, ВЛК та проходження служби. Наголошував на тому, що ним не завершено процедуру проходження ВЛК. Просив врахувати те, що він бажає продовжити проходження військової служби, однак не у військовій частині НОМЕР_1 , а також просив врахувати що в нього батьки похилого віку, тому просив визначити заставу, задля можливості реалізувати свої права, в тому числі з пошуку військової частини де бажає продовжити проходження служби тощо, жодних підстав ухилятися від органів досудового розслідування чи суду у нього немає.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти клопотання підозрюваного, наголосивши на тому, що законодавством України, в період дії воєнного стану, передбачено безальтернативний запобіжний захід у виді тримання під вартою для осіб підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 КК України. Клопотання підозрюваного не містить нових обставин, які розглядалися під час обрання запобіжного заходу. Водночас наголосив, що зазначені підозрюваним обставини та виявлене бажання на подальше проходження служби дає можливість ініціювати питання щодо звернення з клопотанням до суду в порядку передбаченому ч.5 ст. 401 КК України.

Слідчий суддя, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, заслухавши пояснення підозрюваного та прокурора, дійшов висновку про необхідність залишення його без задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що в провадженні СВ відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області знаходяться матеріали кримінального провадження №0000156, що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.10.2025 з визначенням правової кваліфікації кримінального правопорушення - ч.5 ст. 407 КК України, тобто за фактом нез`явлення військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин, вчинене тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану.

Ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 28.11.2025 року клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 задоволено.

Підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 25 січня 2026 року включно.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 , а саме з 00 год. 08 хв. 27 листопада 2025 року.

За наслідками апеляційного перегляду вказаної ухвали слідчого судді, ухвалою Вінницького апеляційного суду від 16 грудня 2025 року постановлено: відмовити у задоволенні апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_4 ; ухвалу слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 28.11.2025 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 залишити без змін.

Згідно з ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 176 КПК України заапобіжним заходом є тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Відповідно до вимог ст. 183 ч.1 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України.

Положеннями ч. 3 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Відповідно до статті 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Копія клопотання та матеріалів, якими воно обґрунтовується, надається прокурору не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

До клопотання мають бути додані:

1) копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання;

2) перелік свідків, яких підозрюваний, обвинувачений вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання;

3) підтвердження того, що прокурору надіслана копія клопотання та копії матеріалів, що обґрунтовують клопотання. (ч. 3 ст. 201 КПК України).

Однак, в порушення вимог пункту 3 частини третьої статті 201 КПК України підозрюваним до клопотання про зміну запобіжного заходу не надано підтвердження того, що прокурору надіслана копія клопотання та копії матеріалів, що обґрунтовують клопотання. Зазначена обставина підтверджена підозрюваним в судовому засіданні.

Крім того, до клопотання підозрюваного не надано жодних матеріалів, що обгрунтовують клопотання, клопотання ОСОБА_4 не містить жодних додатків.

Як зазначено вище, щодо доцільності обрання запобіжного заходу, а також щодо можливості визначення підозрюваному застави та її розміру досліджувалося судом в межах справи №147/2207/25 та з цього приводу 28.11.2025 слідчим суддею ухвалено судове рішення, яке набрало законної сили 16.12.2025.

У клопотання про зміну запобіжного заходу, не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу підозрюваному.

Разом з тим, що стосується доводів підозрюваного про можливість застосування застави, то вони є необґрунтовані.

З огляду на вказане, беручи до уваги скорочені строки розгляду клопотання, не дотримання підозрюваним вимог статті 201 КПК України, та зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виходячи з усіх обставин провадження, суд вважає, що у кримінальному провадженні відсутні підстави для зміни запобіжного заходу.

Доводи підозрюваного щодо сумнівності пред`явленої підозри неповідомлення його про виклики та повідомлення про підозру неналежним, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Щодо доводів підозрюваного про його бажання продовжити проходження служби, варто зазначити, що підозрюваний не позбавлений можливості звернутися до слідчого, прокурора з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності з підстав, визначених ч. 5 ст. 401 КК України.

До повноважень слідчого судді в межах розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу ці питання не віднесені.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 201, 400 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання підозрюваного у кримінальному провадженні №0000156, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання повідомлення неналежним та зміну запобіжного заходу, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Тростянецький районний суд Вінницької області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

В разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали проголошено о 10:30 год. 01 січня 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1