ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/5446/24 Номер провадження 11-кп/814/1128/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

представника установи ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 08 січня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисника- адвоката ОСОБА_8 щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого:

24.04.2023 Ямпільським районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 286-1 КК України на 7 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами 5 років,

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням згідно зі ст. 82 КК України.

Своє рішення суд мотивував тим, що у поданому клопотанні не зазначено і не обґрунтовано, чому ОСОБА_9 має бути замінено покарання у виді позбавлення волі саме на пробаційний нагляд, а не інший більш м`який вид покарання. При цьому наголошує, що пробаційний нагляд за своєю суттю є наближеним до умовно-дострокового звільнення.

Також звернув увагу, що під час відбування покарання ОСОБА_9 характеризується посередньо, відвідуючи заходи програми не бере активну участь в діяльності групи, відвідує не систематично, усвідомлює, що потребує змін, але при цьому нічого не робить.

Вказує, що відповідно до характеристики на засудженого ОСОБА_9 набуває права на заміну покарання більш м`яким лише 08.03.2025, тобто звернувся до суду до настання строку пільги.

Не погоджуючись з рішенням суду захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нову, якою задовольнити клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням на підставі ст. 82 КК України.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що суд дійшов неправильного висновку та безпідставно відмовив у задоволенні клопотання.

Вказує, що ОСОБА_9 в установі характеризується позитивно, до засудження працював та висловлює готовність працювати в установі, проте відсутні такі можливості. На даний час не працевлаштований через стан здоров`я. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Має плани на майбутнє. Під час відбування покарання отримував заохочення. Навчається в установі на швачку. Підтримує зв`язки з рідними.

При цьому вважає, що твердження суду про відсутність мотивування у клопотанні чому саме необхідно замінити покарання на пробаційний нагляд, є незрозумілим та не може слугувати підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Інші учасники судового розгляду ухвалу не оскаржили.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу залишити без змін, представника установи, який зазначив, що ОСОБА_9 в установі характеризується негативно та не став на шлях виправлення, перевіривши матеріали провадження та особової справи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення та фактично відбув відповідний строк покарання, передбачений частиною четвертою цієї статті.

Частинами 3 та 4 ст. 82 КК України передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення та після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі.

Необхідною умовою застосування положень статті 82 КК України є те, що засуджений став на шлях виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

При цьому, висновок суду повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь час відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_9 засуджений 24.04.2023 Ямпільським районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 286-1 КК України на 7 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами 5 років.

Початок строку покарання ОСОБА_9 визначено з 20.06.2023, кінець строку покарання 08.09.2028.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 в місцях позбавлення волі знаходиться з 16.09.2021. З 05.03.2024 відбуває покарання в Державній установі Крюковська виправна колонія (№29)». Впродовж відбування покарання характеризувався посередньо, а на момент розгляду провадження в апеляційному суді негативно, мав 1 заохочення 16.11.2023 та 1 стягнення 23.07.2024 за відмову від робіт по благоустрою. Також 24.04.2025 перебував без дозволу у відділенні № 2, де він не проживає, за що отримав попередження. Крім цього згідно з рапортами від 13.02.2025 ОСОБА_9 відмовився від виконання робіт по благоустрою за графіком, та від 27.08.2025 в приміщенні чергової частини вів себе грубо, зухвало та кричав в бік представників адміністрації, вступав у суперечку. За вказані дії до ОСОБА_9 не застосовувалися заходи стягнення, а проведено з ним виховні бесіди. Не працевлаштований в установі. Не завжди з власної ініціативи залучається до додаткових неоплачуваних робіт з благоустрою установи.

Місцевий суд правильно звернув увагу, що відповідно до матеріалів особової справи засуджений бажає змінити своє життя, брати участь у програмах/заходах, але нічого не здійснює для цього.

До того ж комісією установи 10.03.2025 відмовлено у поданні на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України.

Також суд правильно звернув увагу, що пільга на заміну покарання більш м`яким для ОСОБА_9 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , у той час як з клопотанням в його інтересах захисник звернувся 10.12.2024, тобто до настання пільги.

Необхідно зазначити, що призначення більш м`якого покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправлення засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Головною передумовою для застосування до особи більш м`якого покарання - є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт того, що засуджений став на шлях виправлення.

На момент звернення до суду з клопотанням та розгляду клопотання в місцевому суді засуджений ОСОБА_9 не відбув половину строку, передбаченого п.2 ч.4 ст. 82 КК України. Те, що на час перегляду рішення суду в апеляційній інстанції даний строк він відбув, не може бути безумовною підставою заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покарання.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що впродовж усього часу відбування покарання засуджений характеризувався попередньо, а відповідно до думки представника установи в судовому засіданні негативно, отримав лише 1 заохочення 16.11.2023, під час відбування покарання в установі заохочень не отримував, а мав 2 стягнення, не працевлаштований в установі та не завжди виконує роботи із благоустрою установи, не робить для себе висновки, будь-яких даних про відшкодування завданої злочином шкоди та процесуальних витрат немає.

Крім цього колегія суддів враховує, що ОСОБА_9 даний злочин вчинив в стані алкогольного сп`яніння, свою вину у вчиненому не визнавав, що не вказує на його бажання стати на шлях виправлення.

Враховуючи суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_9 злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий, а також відсутність обґрунтованих даних про виправлення засудженого, колегія суддів дійшла висновку, що матеріали провадження в достатній мірі не містять доказів того, що засуджений дійсно став на шлях виправлення, що є обов`язковою умовою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Враховуючи викладене, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність визначених законом підстав для заміни ОСОБА_9 невідбутої частини покарання більш м`яким та належним чином мотивував своє рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування ухвали суду, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 404, 407, 419КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 08 січня 2025 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4