УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року слідча суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ст. слідчого СВ ВП № 2 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000616 від 11.02.2025

ВСТАНОВИЛА

В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання ст. слідчого СВ ВП № 2 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000616 від 11.02.2025.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділенням ВП № 2 Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000616 від 11.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

За обставин викладених у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що 16.09.2025 в період часу з 10 год. 57 хв. по 12 год. 18 хв., працівниками поліції проведено обшук транспортного засобу марки «Toyota», моделі «Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебував у користуванні ОСОБА_5 , який проведено за адресою: м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 50-А, в ході якого виявлено та вилучено наркотичний засіб, обіг якого обмежено - кокаїн, який ОСОБА_5 незаконно придбав та зберігав з метою збуту.

16.09.2025 під час проведення обшуку транспортного засобу марки «Toyota», моделі «Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебував у користуванні ОСОБА_5 вилучено майно згідно переліку вказаному у клопотанні.

14.05.2025 слідчим винесено постанову про визнання речовими доказами об`єктів, вилучених під час проведення обшуку транспортного засобу та особистого обшуку ОСОБА_5 .

16.09.2025 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

17.09.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2,3 ст. 307 КК України.

У судове засідання слідча не з`явилась будучи належним чином повідомлена, в той же час на на електронну пошту суду надійшла заява з додатками ст. слідчого СВ ВП №2 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , у якій остання просила задовольнити клопотання в повному обсязі.

Володілець майна у судове засідання не з`явився.

Дослідивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, документи, що надійшли на адресу суду, слідча суддя приходить до наступного висновку.

Слідчою суддею встановлено, що слідчим відділенням ВП № 2 Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000616.

16.09.2025 на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 12.09.2025, в межах даного кримінального провадження проведено обшук транспортного засобу марки «Toyota», моделі «Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 та в ході особистого обшуку ОСОБА_5 , в ході якого виявлено та вилучено майно, яке 16.09.2025 ст. слідчого СВ ВП №2 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , визнано речовими доказами.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч.3 ст.132 КПК України застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Аналіз матеріалів клопотання дозволяє стверджувати про належний рівень обґрунтованості тверджень слідчого про те, що має місце вчинення кримінального правопорушення необхідного ступеня тяжкості.

Слідчий заявляє метою арешту майна є збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відтак належить врахувати положення ч. 11 ст. 170 КПК України, відповідно до якої заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, а також ч. 4 ст. 173 КПК України, відповідно до якої слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. Вказані обставини, разом із розумністю та співрозмірністю обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя оцінюватиме за допомогою критеріїв, що випрацювані практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

При цьому слідчий суддя, дослідивши клопотання, долучені до нього матеріали кримінального провадження не знаходить у висновках органу досудового розслідування та слідчого при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Разом з тим, можна дійти висновку, що клопотання прокурора відповідає вимогам та меті кримінального процесуального законодавства, оскільки існує сукупність підстав вважати, що інформація на майні, яке вилучено під час обшуку транспортного засобу марки «Toyota», моделі «Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 та в ході особистого обшуку ОСОБА_5 , може мати доказове значення в даному кримінальному провадженні, а також містити відомості, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, крім того слідчою суддею враховується необхідність проведення експертного дослідження, що зокрема підтверджується долученим до заяви слідчого листа до Київського НДЕКЦ МВС України.

Доказів настання невиправданих негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у межах даного клопотання слідчого слідчим суддею не встановлено.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом якого здійснюється розслідування у даному кримінальному провадженні, що слідча суддя дійшла висновку, що наявні достатні підстави для задоволення даного клопотання та застосування ініційованого слідчим заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 168, 170-173, 309, 395, частиною другою статті 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 16.09.2025 транспортного засобу марки «Toyota», моделі «Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебував у користуванні ОСОБА_5 та особистого обшуку ОСОБА_5 , а саме:

- банківську картку банку «Raiffаisen BANK» № НОМЕР_2 ;

- банківську картку банку «ОщадБанк» № НОМЕР_3 ;

- банківську картку банку «monobank» № НОМЕР_4 ;

- банківську картку банку «А-банк» № НОМЕР_5 ;

- стартовий пакет «ВФ Україна» серійний номер НОМЕР_11;

- 2 (дві) зв`язки ключів;

- грошові кошти купюрами по 1000 гривень у кількості 30 штук.

- паперовий конверт із зіп-пакетом з порошкоподібною, збитою в грудки речовиною;

- частину речовини в полімерному зіп-пакеті;

- мобільний телефон iPhone 12 Pro ІМЕІ: НОМЕР_6 , ІМЕІ 2: НОМЕР_7 із сім-картою оператору «ВФ Україна»;

- мобільний телефон iPhone 16 Pro ІМЕІ: НОМЕР_8 , ІМЕІ 2: НОМЕР_9 із сім-картою оператору «ВФ Україна»;

- банківську картку банку «monobank» № НОМЕР_10 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідча суддя ОСОБА_7