ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/8314/25 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/819/68/25 Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: відмова в арешті майна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого: судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6

представника володільця майна - Адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 02 червня 2025 року про відмову в арешті майна,

ВСТАНОВИЛА:

Вищевказаною ухвалою слідчого судді, в межах кримінального провадження №0000008 від 18.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна вилученого в ході огляду місця події від 28.05.2025 року, а саме: - трактора «Беларус» н.з. НОМЕР_1 синього кольору, опечатаний контрольним талоном; - комбайна роторного причепного «Рось-2», опечатаний контрольним талоном; - причепа без номеру, опечатаний контрольним талоном, передані на зберігання начальнику Музиківської СВА ОСОБА_8 ; - зелена маса (покос озимого ячменю) вагою близько 1,5т передано на зберігання агроному ФГ «Сапфір-Агро» ОСОБА_9 .

Відмова обґрунтована тим, що у клопотанні прокурора про арешт майна відсутнє обґрунтування наявності володільця зазначеного майна, до клопотання не надано відповідних доказів, які у своїй сукупності об`єктивно підтверджували б викладені у цьому клопотанні обставини, та свідчили б про доцільність накладення арешту на вищевказане майно.

Крім того, слідчим суддею зазначено і про відсутність обґрунтування того, яким саме критеріям, визначеним ст. 98 КПК України відповідає майно на яке просить накласти арешт прокурор.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді прокурор подав на неї апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на майно про арешт якого просить в клопотання прокурор.

Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, яка підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Зокрема, апелянт зазначає про те, що вилучене в ході огляду місця події 28.05.2025 року майно про арешт якого просить прокурор, постановою слідчого визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки воно у сукупності в іншими доказами по кримінальному провадженні, здобутими під час розслідування, підтверджує фактичне користування зеленою ділянкою без правової підстави, та є ключовим елементом вчинення кримінального правопорушення.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник володільця майна просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, як законну та обґрунтовану, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, представника володільця майна, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, вислухавши сторони в судових дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1, п. 7 ч. 2 ст. 98 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Приписами ч. 2 ст. 173 КПК визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вищевказані вимоги КПК України, слідчим суддею суду першої інстанції при розгляді клопотання прокурора були дотримані в повному обсязі..

Як вбачається з матеріалів, в провадженні підрозділу дізнання відділення поліції №1 ХРУП ГУНП в Херсонській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000008 від 18.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Згідно інформації наявної у витягу від 18.03.2025 із Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000008 до Олешківської окружної прокуратури Херсонської області надійшло звернення про те, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами: :02:001:0064, :02:001:0065, :02:001:0030, :02:001:0532, :02:001:0526, загальною площею 174,98 га використовуються Фермерським господарством «Сапфір-агро» без правовстановлюючих документів (самовільно зайняті).

Відповідно до державного реєстру речових прав на нерухоме майно зазначені земельні ділянки перебувають у комунальній власності територіальної громади Музиківської сільської ради Білозерського району Херсонської області.

28.05.2025 начальником сектору дізнання в період часу з 16:55 год. до 17:05 год. на земельній ділянці з кадастровим номером :02:001:0526, яка знаходиться в межах с. Музиківка, Херсонського району, Херсонської області виявлено та вилучено: - трактор «Беларус» н.з. НОМЕР_1 синього кольору, опечатаний контрольним талоном; - комбайн роторний причепний Рось-2, опечатаний контрольним талоном; - причеп без номеру, опечатаний контрольним талоном передані на зберігання начальнику Музиківської СВА ОСОБА_8 ; зелена маса (покос озимого ячменю) вагою близько 1,5 т передано на зберігання агроному ФГ «Сапфір-Агро» ОСОБА_9 .

Постановою дізнавача від 29.05.2025 року вищевказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно свідоцтва про реєстрацію машини серїї НОМЕР_2 власником трактору колісного марки «БЕЛАРУС-920» р.н. є Фермерське господарство "Сапфір-Агро".

Відомості про право власності на комбайн роторний причепний Рось-2 та причеп без номеру матеріали клопотання не містять. Як до суду першої, так і апеляційної інстанції не надавались.

Крім того, згідно трекінгу зупинення МТЗ НОМЕР_1, він зупинений 28.05.2025 року о 16-21 год. на земельній ділянці з кадастровим номером :06:010:0004 площею 1.94, яка згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.05.2025 року перебуває у власності ОСОБА_10 .

Відповідно до ч. 1 ст. 197-1 КК України, відповідальність наступає у разу самовільного зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.

Згідно з загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, що закріплені у частині третій статті 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Тобто, для можливості застосування у кримінальному провадженні будь-якого заходу забезпечення обов`язковому доведенню підлягають одночасно всі наведені обставини. При цьому не доведення попередньої обставини виключає необхідність встановлення усіх наступних обставин.

Разом з тим, цивільний позов в даному провадженні відсутній, а санкція ч.1 ст.197-1 КК України не передбачає спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, тобто висновки прокурора про те, що майно на яке він просить накласти арешт відповідає критеріям ст. 98 КПК України, є сумнівними, а запропонований органом досудового розслідування захід забезпечення кримінального провадження є не відповідним предмету злочину, що розглядається в рамках даного кримінального провадження.

Крім того, у даному кримінальному провадженні відсутня особа, якій повідомлено про підозру.

Зазначене позбавляє можливості взяти до уваги розумність та співрозмірність обмеження права власності при винесенні судового рішення та врахування усіх наслідків арешту майна, як того вимагає ст.173 КПК України.

Тобто, з даних матеріалів кримінального провадження не вбачається наявності ризиків, правової підстави арешту майна, зокрема те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, як арешт зазначеного майна, що накладення арешту є найбільш доцільною слідчою дією у даному випадку та на цьому етапі кримінального провадження, а також, прокурор не довів, що майно на яке прокурор просить накласти арешт відносяться до предметів, які відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, в зв`язку з чим, слідчий суддя вірно дійшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт цього майна.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, наявність у матеріалах провадження постанови слідчого про визнання речовим доказом транспортних засобів та зеленої маси, сама по собі не може свідчити про доведеність обставин, необхідних для встановлення підстав для арешту майна відповідно до ч.3 ст.170 КПК України та не є безумовною підставою для накладення арешту на таке майно.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що накладення арешту на зазначене майно забезпечить його схоронність, забезпечить можливість його зникнення до проведення всіх необхідних слідчих дій, колегія суддів вважає недоведеними, необґрунтованими та безпідставними, оскільки згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону та відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 7 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» висловлена правова позиція, згідно якої при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина, однак, прокурором не доведено наявність істотної та очевидної причини для утримання майна, а тому є безпідставним застосування до зазначеного майна заходу забезпечення у виді арешту.

Крім того, як вірно зазначено слідчим суддею суду першої інстанції, трактор «Беларус» н.з. НОМЕР_1 синього кольору, який належить ФГ «Сапфір-Агро», зважаючи на те, що на даний час триває весняно-польовий період, зазначене господарство може використовувати, як техніку у господарській діяльності.

Істотних порушень вимог КПК України, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді - відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 02 червня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна вилученого в ході огляду місця події від 28.05.2025 року, а саме: - трактора «Беларус» н.з. НОМЕР_1 синього кольору, опечатаний контрольним талоном; - комбайна роторного причепного «Рось-2», опечатаний контрольним талоном; - причепа без номеру, опечатаний контрольним талоном, передані на зберігання начальнику Музиківської СВА ОСОБА_8 ; - зелена маса (покос озимого ячменю) вагою близько 1,5т передано на зберігання агроному ФГ «Сапфір-Агро» ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13