Справа № 991/1830/25
Провадження 1-кп/991/25/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2025 Вищий антикорупційний суд у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
суддів за участі:ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засіданняОСОБА_4
прокурораОСОБА_5
обвинуваченогоОСОБА_6
його захисників, адвокатівОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11
обвинуваченогоОСОБА_12 ,
його захисників, адвокатівОСОБА_13 ,
ОСОБА_14
обвинуваченої ОСОБА_15 ,
її захисника, адвокатаОСОБА_16
обвинуваченогоОСОБА_17
його захисника, адвокатаОСОБА_18
обвинуваченогоОСОБА_19 ,
його захисників, адвокатівОСОБА_20 ,
ОСОБА_21
захисника обвинувачених ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , адвоката ОСОБА_24
обвинуваченої ОСОБА_25
її захисника адвокатаОСОБА_26

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Києві клопотання захисників обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та захисника обвинуваченого ОСОБА_19 , адвоката ОСОБА_20 про повернення обвинувального акта прокурору у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000143 від 20.09.2019, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у російській федерації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 (у ред. статті до 27.06.2020), ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 (в ред. статті до 01.07.2020), ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 ( в ред. статті до 28.04.2020) КК України,

ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Харкові, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_4 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 (у ред. статті до 27.06.2020), ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 3, 4 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 (в ред. статті до 01.07.2020), ч. 3, 4 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 в ред. статті до 28.04.2020) КК України,

ОСОБА_15 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Дніпрі, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 (у ред. статті до 27.06.2020), ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 2, 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 (в ред. статті до 01.07.2020), ч. 2, 3, 4 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 ( в ред. статті до 28.04.2020) КК України,

ОСОБА_17 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Знам`янці Кропивницького р-ну, Кіровоградської обл., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_7 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 (у ред. статті до 27.06.2020), ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 2, 3, 4 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 (в ред. статті до 01.07.2020), ч. 2, 3, 4 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 ( в ред. статті до 28.04.2020) КК України,

ОСОБА_19 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Одесі, зареєстрований та останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_8 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 (у ред. статті до 27.06.2020), ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 2, 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 (в ред. статті до 01.07.2020), ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 (в ред. статті до 28.04.2020) КК України,

ОСОБА_22 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 у м. Гайсині Вінницької обл., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_9 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_10 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 (у ред. статті до 27.06.2020), ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 (в ред. статті до 01.07.2020), ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 209 (в ред. статті до 28.04.2020) КК України,

ОСОБА_23 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_7 у російській федерації, зареєстрована за АДРЕСА_9 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_10 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 (у ред. статті до 27.06.2020), ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 (в ред. статті до 01.07.2020), ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 209 (в ред. статті до 28.04.2020) КК України,

ОСОБА_25 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_8 у російській федерації, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_11 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_4

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 (у ред. статті до 27.06.2020), ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 (в ред. статті до 01.07.2020), ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 209 (в ред. статті до 28.04.2020) КК України,

ВСТАНОВИВ:

І. Історія провадження

1.1. На розгляді Вищого антикорупційного суду перебувають матеріали зазначеного кримінального провадження.

1.2. Ухвалою суду від 04.03.2025 у цьому кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

1.3. 05.06.2025 від захисників обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 надійшло клопотання про повернення обвинувального акта прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам п. 2, 3, 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що обвинувальний акт:

- не містить відомостей на підтвердження участі ОСОБА_6 у стверджувальній події злочину, а відображені у ньому відомості не є достатніми для повного розуміння суті висунутого обвинувачення;

- містить неконкретне формулювання обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК України;

- не передбачає переліку агентів (партнерів) АБ «Укргазбанк», які підписували акти надання послуг, серед обвинувачених;

- зазначені недостовірні відомості про потерпілого.

1.4. 09.06.2025 з клопотанням про повернення обвинувального акта прокурору звернувся захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 .

Доводи його клопотання зводяться до наступного:

- обвинувальний акт не містить повного викладу фактичних обставин щодо події кожного інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, форми вини, мотиву та способу вчинення злочинів;

- формулювання висунутого ОСОБА_6 обвинувачення є неконкретним;

- правова кваліфікація діянь обвинувачених за ст. 255 КК України не відповідає викладу фактичних обставин створення та функціонування злочинної організації;

- виклад фактичних обставин щодо підроблення документів та легалізації одержаних коштів містить вказівки на внесення неправдивих даних до актів наданих послуг особам, які не є обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні.

1.5. 26.06.2025 з вимогою повернути обвинувальний акт прокурору звернувся також захисник обвинуваченого ОСОБА_19 , адвокат ОСОБА_20 .

Мотиви клопотання пов`язані з тим, що прокурором не були виконані вимоги ст. 293 КПК України і не забезпечено вручення під розписку ОСОБА_19 обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування. Наголошено, що 28.02.2025 ОСОБА_19 перебував за кордоном на лікуванні, про що повідомив детективів та прокурора. Не зважаючи на це, прокурор не надав обвинуваченому часу для прибуття в Україну для отримання обвинувального акта та направив обвинувальний акт до суду.

ІІ. Позиції сторін судового провадження

2.1. Обвинувачені та їх захисники, заявлені клопотання підтримали та просили суд повернути обвинувальний акт прокурору.

2.2. Захисник обвинуваченого ОСОБА_19 , адвокат ОСОБА_20 , додатково повідомив, що його підзахисному обвинувальний акт був направлений на останню відому адресу та у месенджері «WhatsApp». Однак, як наголосив захисник, таке направлення було формальним, оскільки, по-перше, прокурору було достеменно відомо про те, що ОСОБА_19 станом на 28.02.2025 перебував на лікуванні за межами України, а отже не міг отримати копію обвинувального акта за місцем проживання, по-друге, він не використовував месенджер «WhatsApp», тому направлення обвинувального акта в електронному вигляді не є свідченням того, що прокурор виконав вимоги ст. 293 КПК України.

Додатково адвокат ОСОБА_20 повідомив, що ОСОБА_19 повідомив орган досудового розслідування/прокурора про неможливість прибути для отримання обвинувального акта через своїх захисників, які повідомили про це прокурора 28.02.2025, тобто під час того як сторона захисту прибула на зазначену процесуальну дію. Про виїзд за межі України на лікування ОСОБА_19 орган досудового розслідування/прокурора не повідомляв, оскільки на той момент у нього не було такого обов`язку.

2.3. Обвинувачений ОСОБА_19 повідомив, що АДРЕСА_8 це адреса місця його реєстрації і останнього проживання. Також він зазначив, що йому було відомо про необхідність прибуття 28.02.2025 до прокурора для отримання обвинувального акта. Про це йому стало відомо через своїх захисників. Повідомив, що копію обвинувального акта він не отримував.

2.4. Прокурор щодо поданих захисниками клопотань заперечував. Вважав, що підстави для повернення обвинувального акта відсутні. Фактично аргументи сторони захисту зводяться до невизнання винуватості ОСОБА_6 , що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та не є предметом підготовчого судового засідання. Наголосив, що повідомлення про підозру було предметом судового контролю з боку слідчого судді. Щодо інших контрагентів банку, які підписували акти наданих послуг, наголосив, що щодо таких осіб здійснюється інше кримінальне провадження детективам НАБУ. Стосовно відсутності потерпілого прокурор зазначив, що АБ «Укргазбанк» не зверталось з відповідною заявою про залучення його як потерпілого у цьому кримінальному провадженні.

Щодо вручення ОСОБА_19 обвинувального акта, прокурор зауважив, що ухвалою Вищого антикорупційного суду від 27.09.2023 щодо нього було прийнято рішення про проведення спеціального досудового розслідування. Однак у певний момент ОСОБА_19 з`явився до органу досудового розслідування. Загалом комунікація сторони обвинувачення з ОСОБА_19 відбувалась через месенджер «WhatsApp» та його захисника ? адвоката ОСОБА_20 , зокрема й про необхідність прибуття до НАБУ для вручення обвинувального акта 28.02.2025. Попри це, на визначену дату ОСОБА_19 не прибув. Про таке неприбуття сторону обвинувачення завчасно повідомлено не було. Такі дії були розцінені прокурором як такі, що навмисно ускладнюють вручення йому обвинувального акта та додатків до нього.

Також прокурор звернув увагу суду, що ОСОБА_19 отримав повідомлення у месенджері «WhatsApp», яким він викликався для вручення обвинувального акта та яким йому був направлений обвинувальний акт в електронній формі, оскільки відповідне повідомлення значилось як «прочитане». Ба більше, направлене за останньою відомою адресою проживання обвинуваченого поштове відправлення з обвинувальним актом та додатками також було кимось отримане.

ІІІ. Мотиви та обґрунтування суду

3.1. Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, дослідивши обвинувальний акт та його додатки, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

При цьому законодавець встановлює не обов`язок суду, а саме право повернути обвинувальний акт прокурору (постанова Верховного Суду від 26.06.2018 (справа № 520/8135/15-к, провадження № 51-203 км 17).

Оскільки повернення обвинувального акту є правом, а не обов`язком суду, то підставою для повернення обвинувального акта не може слугувати будь-яка його невідповідність вимогам КПК України, а лише та, яка перешкоджає призначенню судового розгляду, і в кожному конкретному випадку суд має перевірити, чи створює перешкоди для судового розгляду певна невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України.

3.2. Щодо відповідності обвинувального акта вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України

Відповідно до правил п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, поміж іншим, має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого, які включають дані про прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство.

Згідно з обвинувальним актом, який направив прокурор, він містить відомості про обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_25 , які включать інформацію, передбачену п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Отже, зазначений обвинувальний акт складений відносно вище перелічених осіб і саме їм висувається обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень цим процесуальним документом.

Водночас, що стосується тверджень сторони захисту про порушення принципу невинуватості з огляду на те, що зміст обвинувального акта стосується обвинувачення й інших осіб у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 366, 209 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Наведені положення стосуються констатації винуватості особи, яка має бути встановлена обвинувальним вироком, у той час як обвинувальний акт не є рішенням, яким встановлюється чи доводиться вина.

При цьому ЄСПЛ зазначає, що порушення принципу презумпції невинуватості оцінюють не на фоні провадження в цілому, а радше як окремий процесуальний недолік. Спірну фразу аналізують на основі кумулятивного аналізу трьох таких елементів: а) процесуального етапу та контексту, у якому зроблено заяву; б) її формулювання; в) її значення («Дактарас проти Литви», п.42-45).

Як підтверджується відомостями реєстру матеріалів досудового розслідування особи, про яких зазначає захисник ОСОБА_7 , у цьому кримінальному провадженні допитувались як свідки (т. 2, а.с. 1-144). Жодних відомостей про те, що їм висувалось обвинувачення у межах цього провадження надані суду матеріали не містять.

Ураховуючи статус згаданих осіб, суд доходить висновку, що вимоги п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України прокурором дотримані.

3.3. Щодо відповідності обвинувального акта вимогам п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України

Положення п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України містять вказівку щодо необхідності зазначення в обвинувальному акті анкетних відомостей кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство). Цілком логічним видається той факт, що така умова розповсюджується лише на випадки, коли особу (юридичну чи фізичну) залучено до кримінального провадження в якості потерпілого.

За правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Тобто, статус потерпілого не набувається особою автоматично за умови заподіяння їй майнової чи моральної шкоди. Для цього кримінальний процесуальний закон вимагає існування хоча б однієї з умов: (1) бути заявником у кримінальному провадженні; (2) звернутись з заявою про залучення до провадження як потерпілого.

Існування цих умов пов`язано з тим, що факт заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням може бути остаточно встановлений лише обвинувальним вироком суду (відсутність презумпції заподіяння шкоди), а тому для набуття статусу потерпілого на більш ранніх стадіях кримінального провадження така особа має вчинити одну з дій, наведених у ч. 2 ст. 55 КПК України.

Зі змісту обвинувального акта вбачається, що кримінальним правопорушенням АБ «Укргазбанк» завдано шкоду у розмірі 205 998 435,93 грн. При цьому потерпілий у кримінальному провадженні відсутній.

Водночас реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомостей про те, що АБ «Укргазбанк» було заявником, або ж зверталось з заявою про залучення до провадження як потерпілого.

За таких обставин колегія суддів відхиляє доводи захисту про обов`язковість зазначення в обвинувальному акті відомостей про потерпілого.

3.4. Щодо відповідності обвинувального акта вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України

Пункт 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт, серед іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Аналізуючи зміст ч. 2 ст. 291 КПК України, слід зазначити, що закон вимагає обов`язкового відображення в обвинувальному акті трьох складових: фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення ? це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

За змістом закону обвинувачення повинно ґрунтуватись на обставинах, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) злочину, форму вини, мотив і мету його вчинення, факти, які впливають на ступінь його тяжкості тощо.

У постанові від 03.07.2019 (справа № 273/1053/17) Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду зробив правовий висновок, згідно з яким кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг та повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

До цього слід додати, що КПК України містить положення про зміну обвинувачення в суді, висунення додаткового обвинувачення, відмову від підтримки державного обвинувачення (ч. 2 ст. 337, ст. 338340 КПК України), а також передбачає право суду вийти за межі зазначеного в обвинувальному акті висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється провадження (ч. 3 ст. 337 КПК України).

За наявного нормативного регулювання неповнота, необґрунтованість, невідповідність обвинувачення, відсутність доказової бази щодо вчинення обвинуваченими дій, які містять ознаки злочинів, не є предметом оцінки на підготовчому засіданні. Така оцінка може бути здійснена лише в ході розгляду кримінального провадження по суті пред`явленого обвинувачення.

Що стосується фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, то тут варто відзначити, що за духом закону вони викладаються так, як їх встановив прокурор за результатами досудового розслідування, і у тому обсязі, який, на думку останнього, підтверджує сформоване обвинувачення. На підставі цього прокурор на власний розсуд здійснює кваліфікацію кримінального правопорушення із посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність.

Вказане означає, що визначення обсягу та способу викладення фактичних обставин кримінального правопорушення у тексті обвинувального акта належить до повноважень прокурора, а тому ані суд, ані інші учасники судового провадження не можуть вимагати змінити їх виклад.

Більше того, дискреційні повноваження прокурора щодо викладу фактичних обставин та здійснення правової кваліфікації на власний розсуд не позбавляють сторону захисту права доводити наявність інших обставин, які можуть бути витлумачені на користь обвинувачених, або ж доводити необхідність зміни правової кваліфікації їх діянь.

Таким чином, неконкретність викладу фактичних обставин, формулювання обвинувачення та правової кваліфікації кримінального правопорушення не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

3.5. Щодо вручення під розписку обвинувального акта та додатків до нього

Прокурор, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складення обвинувального акта, відкриває матеріали досудового розслідування стороні захисту та складає обвинувальний акт (ст. 290 КПК України).

У ст. 293 КПК України визначено, що звертаючись до суду з обвинувальним актом прокурор зобов`язаний вчинити дії, спрямовані на вручення його підозрюваному, захиснику, що має бути підтверджено розпискою.

З цього слідує, що вручення копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування стороні захисту є обов`язком прокурора, якому кореспондує право обвинуваченого та захисника на отримання вказаних копій.

В силу ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

На підтвердження виклику ОСОБА_19 стороною обвинувачення для вручення копій обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування у належний спосіб прокурором надано копію повідомлення про вручення поштового відправлення виклику на 28.02.2025 на 10:00 год, яке було отримане особисто ОСОБА_19 23.03.2025 (т. 12, а.с. 133-134).

З огляду на неприбуття ОСОБА_19 на цю процесуальну дію (вручення обвинувального акта та додатків до нього), останньому копія обвинувального акта була направлена за адресою: АДРЕСА_8 (т. 2, а.с. 157) та у месенджері «WhatsApp» (т. 12, а.с. 143).

Щодо направлення прокурором виклику для проведення процесуальної дії та копії обвинувального акта з додатками у месенджері «WhatsApp» суд зауважує, що дійсно відомостями ДМС України станом на 14.02.2025 ОСОБА_19 використовував номер телефону, на який прокурором направлялись відповідні повідомлення (т. 12, а.с. 136, 140-143).

Втім, вимогами ч. 2 ст. 136 КПК України передбачено, що повістка про виклик, направлена електронною поштою, вважається отриманою лише якщо особа попередньо повідомила слідчого, прокурора про адресу своєї електронної пошти. Натомість жодних доказів, які б підтверджували повідомлення ОСОБА_27 детектива/прокурора про підтримання з ним комунікації за допомогою месенджера «WhatsApp» матеріали справи не містять.

За таких обставин колегія суддів відхиляє доводи прокурора про те, що направлення ОСОБА_19 повідомлення у такий спосіб є належним способом виклику та вручення обвинувального акта.

Водночас, за трекінгом поштових відправлень відстежується одержання поштового відправлення ? копії обвинувального акта та додатків, які були направлені за останнім відомим місцем проживання ОСОБА_19 , яке співпадає з місцем його реєстрації: АДРЕСА_8 (т. 2, а.с. 157).

У цьому контексті суд звертає увагу, що учасники кримінального провадження зобов`язані повідомляти про ці обставини сторону обвинувачення і не допускати зловживань шляхом маніпулювання цими даними. Кожен учасник провадження повинен діяти сумлінно. Якщо певна адреса, в тому числі електронна адреса, повідомлені учасником стороні обвинувачення для подальшої комунікації, то у разі їх зміни такий учасник повинен довести цей факт до відома сторони обвинувачення для забезпечення належної комунікації в межах кримінального провадження.

Як повідомила суду сторона захисту, ОСОБА_19 не повідомляв детектива, прокурора про зміну місця проживання чи перебування.

Відтак, будучи у передбачений КПК України спосіб викликаний для проведення процесуальної дії вручення обвинувального акта та додатків до нього, та, не з`явившись за таким викликом без повідомлення про причини свого неприбуття, прокурор виправдано направив ОСОБА_19 обвинувальний акт з додатками за останньою відомою йому адресою місця проживання (перебування) підозрюваного.

У рішенні ЄСПЛ (справа «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000) зазначено, зокрема, що обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів.

Водночас обов`язок повідомити обвинуваченого повністю покладається на сторону обвинувачення, і він не може бути дотриманий у пасивний спосіб, зробивши інформацію доступною, але не довівши її до відома захисту.

У випадку якщо недотримання цього обов`язку трапилось з вини обвинуваченого, він не може стверджувати про порушення прав сторони захисту (рішення ЄСПЛ у справі Кемпбел та Фелл проти Сполученого Королівства від 28.06.1984).

Із урахуванням наведених обставин, суд не вбачає підстав для повернення обвинувального акта прокурору з цих підстав.

Також суд наголошує, що у разі вчинення стороною захисту дій, які ускладнюють вручення копій обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування до моменту звернення сторони обвинувачення з обвинувальним актом до суду, сторона обвинувачення може здійснити таке вручення вказаних документів обвинуваченим та їхнім захисникам у підготовчому судовому засіданні. У такому разі стороні захисту повинен бути наданий час для належної підготовки для відстоювання своєї правової позиції у суді (постанова ККС ВС у справі від 18.06.2024 № 183/1682/22 (провадження № 51-1428км24)

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 291, 369, 372, 376 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні клопотань захисників обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та захисника обвинуваченого ОСОБА_19 , адвоката ОСОБА_20 про повернення обвинувального акта прокурору ? відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3