Справа № 457/1872/24
провадження №1-кп/457/29/25
УХВАЛА

про продовження запобіжного заходу

25 червня 2025 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці кримінальне провадження № 0000143 від 03 червня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

в с т а н о в и в:

У провадженні Трускавецького міського суду перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Прокурор подав до суду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке мотивовано тим, щоОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисного вбивства, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. ОСОБА_3 не працює, не навчається, суспільно-корисною діяльністю не займається, не має міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, відсутні обставини, які б утримували його у місці проведення досудового розслідування та судового розгляду, є наявні достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_3 в подальшому під страхом покарання буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. З метою уникнення від кримінальної відповідальності перебуваючи на волі шляхом умовлянь, підкупу, чи іншим чином зможе незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_7 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, тобто наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім цього, існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як згідно вироку Трускавецького міського суду Львівської області від 29.02.2024 притягувався до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України та був засуджений до штрафу 595 грн., який останнім було сплачено, що вказує на схильність підозрюваного ОСОБА_3 до вчинення інших злочинів, зокрема у сфері проти життя та здоров`я особи. З урахуванням викладених ризиків та особи підозрюваного, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_3 , вважає за необхідність продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи запобігти вищевказаним ризикам.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки такий запобіжний захід необхідний для виконання завдання кримінального провадження та неможливістю запобігання ризикам шляхом застосування щодо ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечив проти продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив обрати запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечив проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та подав до суду письмові заперечення щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КК України.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечила щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просила обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, однак скерувала на адресу суду заяву про те, що не заперечує щодо зміни запобіжного заходу ОСОБА_3 , та просила обрати більш мякий запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, однак скерувала на адресу суду заяву про те, що не заперечує щодо зміни запобіжного заходу ОСОБА_3 не пов`язаного з триманням під вартою.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, однак скерувала на адресу суду заяву про те, що не заперечує щодо зміни запобіжного заходу ОСОБА_3 не пов`язаного з триманням під вартою.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши обвинувальний акт, суд приходить до наступних висновків.

На розгляді Трускавецького міського суду Львівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

За змістом закону, тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК України. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд вважає належним чином вмотивованим, викладені в клопотанні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах провадження доказами та обставинами кримінального провадження, оскільки особ обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до особливо тяжких злочинів, у тому числі тяжкість покарання, яке може бути призначено за скоєне діяння, зокрема те, що за ч.1 ст.115 КК України, санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від від семи до п`ятнадцяти років, крім того, у даному кримінальному провадженні є потерпілі і свідки, відтак, ОСОБА_3 з метою забезпечення свого не притягнення до передбаченої законом відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину може незаконно впливати на них, з метою запобіганню вчиненнюіншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою кореспондується з характером суспільного інтересу, визначеними у кримінальному процесуальному законі конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Обвинуваченим не було подано до суду будь-яких доказів про зменшення або відсутність ризиків. Мотиви обрання запобіжного заходу та продовження його строку його дії в ході судового розгляду стороною захисту не спростовано.

Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 19 травня 2025 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, продовжено на строк шістдесят днів.

Строк тримання під вартою спливає 17 липня 2025 року.

До вказаної дати неможливо завершити судовий розгляд даного кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження відносно ОСОБА_3 строків тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначенихст. 177 КПК України та відповідності практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до висновку, що строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , слід продовжити, оскільки обставини у справі з часу обрання обвинуваченим, запобіжного заходу - тримання під вартою не змінились, а ризики не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 , більш м`якого запобіжного заходу, так як такі не можуть запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Також не заслуговують на увагу твердження обвинуваченого та його захисника а також потерпілих про застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки наведені в судовому засіданні, а також у відповідних письмових заявах, підстави не можуть підтвердити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Відтак, суд прийшов до висновку, що доводи сторони обвинувачення про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому є достатніми для переконання, що передбачені ст. 177 КПК України ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу, не зменшилися і виправдовують тримання обвинувачених під вартою і будь-який більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання таким ризикам, у зв`язку з чим доводи про можливість обрання менш суворого виду запобіжного заходу є необґрунтовані.

При ухваленні рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до свободи особистості.

Обраний запобіжний захід відносно обвинуваченого узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутого щодо ОСОБА_3 обвинувачення, можливо виправдано вважати, що такий ризик існує.

Разом з цим, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року.

Таким чином, виходячи з положень ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та, враховуючи інші матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів.

За приписами ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування/продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.177 та ст.178 цього кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи те, що внаслідок протиправних дій підозрюваного настала смерть людини, суддя вважає за доцільне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні та задоволити клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст.177,183,197, ч. 3 ст.331 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, на строк шістдесят днів починаючи з 16 год. 45 хв. 26 червня 2025 року до 16 год. 45 хв. 24 серпня 2025 року, без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження та скерувати ДУ «Львівська установа виконання покарань № 19» (м. Львів, вул. Городоцька, 20) для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду впродовж п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1