Кримінальне провадження №629/4707/25
Номер провадження 1-кп/629/301/25
ВИРОК

іменем України

21 серпня 2025 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальне провадження №0000481 від 08.04.2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Орілька, Лозівського району, Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, інваліда III групи, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 ч.1 КК України, -

в с т а н о в и в:

Так, постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13.03.2025 у справі №629/879/25 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Після чого, у невстановлений в ході досудового розслідування час, за невстановлених в ході досудового розслідування обставин у ОСОБА_4 , який достовірно знав про наявність вказаної постанови Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13.03.2025, яка набрала законної сили, будучи ознайомлений з нею належним чином та маючи реальну можливість її виконання, 07.04.2025 виник злочинний умисел, направлений на умисне невиконання вказаного судового рішення в частині позбавлення права керування транспортними засобами.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , 07.04.2025 о 18:04, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ст. 129-1 Конституції України, в частині обов`язковості виконання судових рішень, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою умисного невиконання судового рішення в частині позбавлення права керування транспортними засобами, сів за кермо та почав керувати мотоциклом, марки «SPARK SP125C-2Х», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Кооперативній в м. Лозова Харківської області, де був зупинений працівниками ВРПП Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, під час чого, було встановлено, що останній позбавлений права керувати транспортними засобами строком на один рік, відповідно до вище вказаної постанови суду.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочину визнав в повному обсязі, підтвердив факти і обставини, викладені в обвинувальному акті.

03.07.2025 року між прокурором Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений у присутності захисника дійшли згоди щодо призначення покарання за ч.1 ст.382 КК України - у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі, на підставі ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 ч.1 п.2 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, тобто умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Згідно зі ст. 12 КК України ОСОБА_4 скоїв нетяжкий злочин.

Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він громадянин України, не одружений, із неповною середньою освітою, інвалід III групи, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, на військовому обліку не перебуває, за місцем мешкання характеризується негативно.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлені.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро кається, просив затвердити угоду про визнання винуватості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ст. 474 ч. 4 п.1 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч. 2 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Прокурор та захисник просили затвердити зазначену угоду.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст. ст. 469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена прокурором та обвинуваченим, визначена у межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Підстав для відмови в затверджені угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» сторони угоди (незалежно від її виду) зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання та звільнення від його відбування з випробуванням (якщо домовленості щодо такого звільнення мали місце та сторони дійшли згоди). Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи зокрема, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК).

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а матеріали кримінального провадження свідчать про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення визначеного сторонами угоди покарання.

За таких обставин, враховуючи дані про особу обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого злочину, щирого каяття обвинуваченого у скоєнні даного злочину, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди покарання, оскільки в судовому засіданні не встановлено передбачених законом обставин, які б перешкоджали утвердженню судом даної угоди.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Потерпілий та цивільний позов по справі відсутні.

Судові витрати на залучення експерта відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.374-376, 475 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладену 03.07.2025 року у присутності захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.382 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не скоїть новий злочин та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Речові докази:

-диск з відеозаписом- залишити в матеріалах кримінального провадження.

Потерпілий та цивільний позов по справі відсутні.

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1