ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження: № 11-сс/818/834/25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: обрання запобіжного заходу
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеконференції в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Салтівського районного суду м.Харкова від 20 06 2025 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою відмовлено прокурору у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001810 від 17.06.2025 за ч. 4 ст. 186 КК України відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та негайно звільнено останнього з під варти.

Застосувано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, поклавши на останнього обов`язки у вигляді:

-заборони залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 в період 22:00 до 08:00;

-заборони залишати межі м. Харкова;

-заборони спілкуватись з іншими підозрюваними, потерпілим та свідками у цьому кримінальному провадженні без присутності слідчого, прокурора або суду;

-прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора чи органу досудового розслідування;

-здати на зберігання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну в разі їх наявності.

Строк дії ухвали встановлено до 20.08.2025, але не більше строку досудового розслідування.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить про скасування ухвали Салтівського районного суду м.Харкова від 20 06 2025 року та про постановлення нової ухвали, якою просить обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, підозрюваний ОСОБА_7 вину в своїх діях не визнав, вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років.

Крім того, на думку прокурора, наявні ризики передбачені п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_7 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, підозрюваному відомі дані потерпілого та свідків, крім того, слідством ще не встановлені усі учасники подій, які можуть бути відомі підозрюваному, тому існує ризик незаконного впливу на свідків з метою зміни показань, що відобразиться на подальшому повному та всебічному досудовому розслідуванні.

Перебуваючи на свободі ОСОБА_7 може продовжувати свою злочинну діяльність, що свідчить про соціальну небезпеку особи, що свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а застосувати лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор підтримував вимоги апеляційної скарги, зазначив, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Вважає, що запобіжних захід у виді домашнього арешту є м`яким запобіжним заходом та більш м`який запобіжний захід підозрюваному, крім тримання під вартою, не зможе забезпечити належної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Додав, що слідством ще не встановлена особа, яка могла замовити вчинення злочину ОСОБА_7 .

Захисник ОСОБА_9 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора, зазначила, що підозрюваний повністю виконує покладені судом обов`язки. Вказала, що в діях підозрюваного ОСОБА_7 були відсутні матеріальні мотиви вчинення правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що є раніше несудимим.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Статтею 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали колегією суддів встановлено, що слідчий суддя в повній мірі дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону та Конвенції, належним чином встановив наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, зважив вагомість доказів, долучених до матеріалів кримінального провадження, оцінив заявлені у клопотанні слідчого ризики та дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту в період часу з 22 год. 00 хв. по 08 год.00 хв. наступної доби з покладенням на останнього певних процесуальних обов`язків.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не є предметом оскарження та повністю підтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження.

Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, колегія суддів враховує такі обставини.

Обґрунтована підозра ОСОБА_7 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, усвідомлення можливості настання реального покарання, на думку колегії суддів дійсно можуть свідчити про ступінь існування ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, про те, що ОСОБА_7 є молодою людиною повних 23 років, раніше не судимий і до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне, хоча й незареєстроване, місце проживання у м. Харкові, а також місце роботи, відомості про ведення асоціального способу життя за місцем проживання чи роботи ОСОБА_7 відсутні, твердження прокурора про існування ризику вчинення ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення є безпідставним та жодними аргументами в апеляційній скарзі не доведеними. Крім того, відсутній, на думку слідчого судді, й ризик незаконного впливу з боку ОСОБА_7 на свідків, так як показання останнього не протирічать як показанням потерпілого, так і показанням іншого підозрюваного та свідків, а також іншим встановленим під час розслідування обставинам.

Разом з тим, колегія суддів зважає на те, що підозрюваний ОСОБА_7 є громадянином України, сиротою, з середньою освітою, неодружений, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, не заперечував обставин вчиненого ним злочину, але разом з тим зазначив, що не викрадав у потерпілого мобільний телефон і наміру на це не мав, тому враховуючи викладене, слідчий суддя згідно з вимогами ч.4 ст.194 КПК України дійшов вірного висновку про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, який буде необхідним і достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків, та обґрунтовано визначив таким запобіжним заходом домашній арешт.

Враховуючи обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в період часу з 22 год. 00 хв. по 08 год.00 хв. наступної доби, колегія суддів переконана, що такий запобіжний захід фактично унеможливить існування заявлених у клопотанні слідчого ризиків та забезпечить належну поведінку підозрюваного.

Крім того, при розгляді апеляційної скарги в судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор не навів жодних підтверджень щодо порушення запобіжного заходу ОСОБА_7 або порушення накладених на підозрюваного обов`язків, що свідчить про сумлінне виконання, покладених на останнього, заборон та застережень.

На думку колегії суддів, одна лише тяжкість та суспільна небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, а також тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не можуть бути єдиними підставами для застосування відносно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу, а оцінюватись в сукупності також повинні обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, матеріали, які характеризують особу підозрюваного та його поведінка після вчиненого кримінального правопорушення.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту в період часу з 22 год. 00 хв. по 08 год.00 хв. наступної доби, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, відповідає вимогам кримінального процесуального закону та ґрунтується на матеріалах справи.

Прокурором не надано жодного доказу щодо існування обставин, які могли б бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та необхідності застосування більш суворого запобіжного заходу.

Враховуючи вищевикладене, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання на цьому етапі досудового розслідування підозрюваному найсуворішого запобіжного заходу, а саме у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст. 176-206, ст.ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Салтівського районного суду м.Харкова від 20 06 2025 року про застосування до підозрюваного за ч.4 ст.186 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді домашнього арешту у період часу з 22 год. 00 хв. по 08 год 00 хв. до 20 08 2025 року включно, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ___________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_10 ОСОБА_4