Справа № 442/5211/25
Провадження № 1-кп/442/331/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

потерпілого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000643 від 24.04.2025 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобич Львівської області; громадянина України; з середньою спеціальною освітою; не одруженого, який не має на утриманні малолітніх/неповнолітніх дітей; не працюючого; інваліда ІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресую : АДРЕСА_1 ; адвокатом та депутатом не є; не військовозобов`язаного; не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в :

Судом встановлено, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан терміном на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжено, зокрема востаннє Указом Президента України №26/2025 від 14 січня 2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 4220-IX від 15 січня 2025 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 на 90 діб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.04.2025 приблизно о 02 год. 30 хв. ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_6 , попросив у ОСОБА_5 позичити гроші в сумі 500 гривень. Погодившись з цим проханням, ОСОБА_5 розблокував свій мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A33 5G», ввійшов у мобільний застосунок «MONO», передав телефон ОСОБА_4 та дозволив йому здійснити переказ з банківської кредитної картки номер НОМЕР_1 , приєднаної до банківського рахунку «Монобанк», АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», НОМЕР_2 , на картку ОСОБА_4 , використовуючи мобільний застосунок «MONO», що він і зробив, здійснивши переказ коштів на суму 500 грн. Після отримання мобільного телефону потерпілого у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення грошових коштів ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 використовуючи мобільний застосунок «MONO», о 02 год. 46 хв. з картки ОСОБА_5 номер НОМЕР_1 банку «Монобанк», АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», без відома потерпілого здійснив переказ грошових коштів в сумі 15000 гривень на банківську картку номер НОМЕР_3 , приєднану до банківського рахунку АТ «Акцент-Банк» НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_7 , та яка була передана ним у користування ОСОБА_4 в один з днів на початку квітня 2025 року, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено.

Того самого дня 23.04.2025 в період з 02:58 год до 06:43 ОСОБА_4 розпорядився викраденими грошовими коштами, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 15000 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 послідовно та в повній мірі підтвердив обставини вчиненого ним злочину. Цивільний позов визнає повністю та бажає відшкодувати потерпілому завдану шкоду. У вчиненому злочині щиро розкаюється, визнає та просить суд суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні суду повідомив, що має претензії до обвинуваченого, про що подав цивільний позов, який підтримує повністю та просить його задоволити, щодо міри покарання, то просить суд, суворо обвинуваченого не карати.

Крім повного визнання своєї винності обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні інкримінованого йому правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що він правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

При таких обставинах суд вважає, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.4 ст. 185 КК України, оскільки він, своїми протиправними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому, суду слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засуджених є їхнє виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів. З урахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, то таке покарання слід призначати до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.

Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховуєступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, інваліда ІІ групи, раніше не судимого, посередньо характеризується по місцю проживання, на обліку у лікаря - психіатра та у лікаря - нарколога не знаходиться та обставини вчинення кримінального правопорушення.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд враховує його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд дійшов до переконання, що наведені вище пом`якшуючі покарання обставини та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, і впливають на можливість пом`якшення йому покарання, думку потерпілого, який щодо міри покарання поклалася на думку суду та має претензії майнового характеру, особу ОСОБА_4 , який раніше не судимий, а тому виправлення і перевиховання ОСОБА_4 можливе при застосуванні покарання у виді позбавлення волі, звільнивши від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75, п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України, яке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Потерпілим ОСОБА_5 , заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування збитків заподіяних кримінальним правопорушенням (а.с. 7-8), в якому він просить стягнути з ОСОБА_4 , на його користь 15000.00 грн. матеріальної шкоди.

Судових витрат не має.

З речовими доказами слід поступити відповідно до ст. 100 КПК України.

На час слухання кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжних захід у вигляді домашнього арешту.

Керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та обрати йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від основного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

На підставі п.2 ч.3 ст. 76 КК України:

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити попередній «домашній арешт».

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування збитків заподіяних кримінальним правопорушенням задоволити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 - 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. матеріальної шкоди.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Хіаоmі», ІМЕІ-1: НОМЕР_5 , ІМЕІ-2: НОМЕР_6 , із встановленою сім карткою оператора мобільного зв`язку «Лайфсел» НОМЕР_7 , які передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Дрогобицького РВ ГУНП у Львівській області - повернути ОСОБА_4 ;

- банківську кредитну картку номер НОМЕР_1 «Монобанк», яка передана на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Дрогобицького РВ ГУНП у Львівській області - повернути ОСОБА_5 ;

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченим та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1