Справа № 138/2239/25
Провадження №:1-кс/138/648/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року м. Могилів-Подільський

Слідчий суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 06310068 за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч. 2 ст. 366 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з вищевказаним клопотанням в якому просить скасувати арешт на майно.

В обґрунтування клопотання зазначила, що їй належить жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування на жилий будинок укладений Володіївецькою сільською радою народних депутатів 13 червня 1994 року та зареєстрованого Могилів- Подільським бюро технічної інвентаризації 13 червня 1994 року.

В лютому місяці 2025 року заявник звернулася в бюро технічної документації для виготовлення нового технічного паспорта на будинок, де при виготовленні документації вона дізналася, що на її будинок накладено арешт та в Могилів-Подільському відділі державної виконавчої служби їй повідомили, що відповідно до Інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна № 428128317 від 22.05.2025 року, обтяження встановлено Чернівецькою державною нотаріальною конторою 31.08.2006 року на підставі постанови про накладення арешту на майно, б/н 20.08.2006 року прокуратурою Чернівецького району.

На її запит Могилів-Подільська окружна прокуратура повідомила, що на підставі постанови про накладення арешту на майно від 20.08.2006 року винесеної слідчим прокуратури Чернівецького району у кримінальній справі № 06310068 за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч. 2 ст. 366 КК України накладено арешт на рухоме і нерухоме майно, що знаходилось в с. Володіївці Чернівецького району згідно переліку, доданого до постанови. Серед переліку майна, на яке накладено арешт, зазначено навіс на техніку бр. № 2 (металевий), 1999 року на суму 17422 грн. При цьому, в заяві про реєстрацію обтяження об`єкта нерухомого майна, поданій до Чернівецької державної нотаріальної контори слідчим прокуратури Чернівецького району зазначено адресу об`єкта: АДРЕСА_1 . Крім того, зазначено, що на рухоме та нерухоме майно, належне заявнику ОСОБА_3 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , слідчим прокуратури Чернівецького району арешт не накладався, а кримінальну справу, в рамках якої накладено арешт на навіс, 04.03.2008 року передано до Чернівецького РВ УМВС України у Вінницькій області для організації досудового слідства.

Вказаний арешт порушує її право власності на майно, а тому заявник просить скасувати арешт майна винесеного постановою слідчого прокуратури Чернівецького району ОСОБА_4 від 20 серпня 2006 року, в межах досудового розслідування кримінального провадження № 06310068, що належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник ОСОБА_3 подала до суду заяву, в якій просить розглядати вказане клопотання без її участі.

Прокурор ОСОБА_5 подала до суду заяву, в якій просить розглянути вказане клопотання без її участі та не заперечує щодо задоволення клопотання, оскільки в рамках кримінального провадження слідчим прокуратури Чернівецького району арешт на майно ОСОБА_3 не накладався.

Представник Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, де зазначив, що просить судовий розгляд клопотання провести у його відсутність.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 131, 170 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В ст. 248 КПК України 1960 року зазначено, що при наявності обставин, передбачених статтею 6, частиною першою статті 7, статтями 71, 72, 8, 9, 10 і 111 цього Кодексу, суддя своєю мотивованою постановою закриває справу, скасовує запобіжні заходи, заходи забезпечення цивільного позову і конфіскації майна, а також вирішує питання про речові докази, зокрема про гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом.

Відповідно до ч.6 ст.126 КПК України 1960 року, накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Відповідно до ч.6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права.

Власник майна в своєму клопотанні вказує, що на її майно арешт не накладався, що також підтверджується листом Могилів-Подільської окружної прокуратури, в подальшому у застосуванні арешту майна відпала потреба і його подальший арешт буде перешкоджати здійсненню прав власника щодо вільного користування майном, тому з урахуванням того, що у подальшому застосуванні арешту відпала потреба та прокурором також не заперечувалось скасування арешту майна, слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170, 174, 372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 06310068 за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч. 2 ст. 366 КК України задовольнити.

Скасувати арешт майна накладений на підставі постанови слідчого прокуратури Чернівецького району ОСОБА_4 від 20 серпня 2006 року, в межах досудового розслідування кримінального провадження № 06310068, що належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_7