Справа №:754/2929/25
Провадження №: 1-кс/755/2676/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" серпня 2025 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Києві усний відвід ОСОБА_3 судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження № 0000130, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.02.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України,

встановив:

31 липня 2025 року, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали усного відводу ОСОБА_3 судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 передані в провадження судді ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявленого відводу заявниця посилається на те, що дослівно: «суддя в процесі розгляду кримінального провадження не ознайомилась з матеріалами справи (клопотаннями), де вони мають бути, та не надала їй можливості прочитати клопотання, оскільки вона не є юридично підкованою особою. Крім того, до початку судового засідання прокурор, який підтримує обвинувачення в даному кримінальному провадженні, заходив до кабінету судді».

В судове засідання учасники судового провадження не прибули, що, в розумінні положень ст. 81 КПК України, не перешкоджає розгляду заяви про відвід.

Ознайомившись з доводами обвинуваченої, перевіривши їх наданими матеріалами справи, суддя дійшов наступного.

Відповідно до статті 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Вимога законності складу суду в конкретному судовому провадженні спрямована на забезпечення права на справедливий суд, закріпленого в статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка є частиною національного законодавства.

Так, згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (частина 5 статті 9 КПК України).

У практиці Європейського суду з прав людини недодержання вимог щодо складу суду визнається порушенням положень статті 6 Конвенції щодо необхідність розгляду справи незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Відповідно до ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 КПК України порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Частина п`ята статті 80 КПК України регламентує, що відвід повинен бути вмотивованим.

Так, заявниця в обґрунтування відводу судді посилається на те, що суддя не ознайомилась з матеріалами справи та не надала можливості прочитати клопотання обвинуваченій. Крім того, прокурор, який підтримує обвинувачення, перед початком судового засідання заходив до кабінету судді.

Розглядаючи заяву про відвід слідчого судді, суддя звертає увагу, що відповідно до Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя є незалежним при здійсненні правосуддя.

При розгляді заяви про відвід судді інший суддя не є апеляційним чи дисциплінарним органом, а тому не може надавати оцінку процесуальним діям та рішенням судді на предмет дотримання ним норм законодавства, правильності чи неправильності ведення суддею судового процесу або прийнятих суддею рішень, а має лише з позиції стороннього спостерігача визначити існування обставин, які за суб`єктивним чи об`єктивним критерієм можуть викликати сумніви у його неупередженості.

Зокрема в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб`єктивного критерію, то особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного.

Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

У рішенні ЄСПЛ у справі ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) від 26 жовтня 1984 року зауважено, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу.

В рішенні від 15 липня 2005 року у справі «Межнаріч проти Хорватії» ЄСПЛ звернув увагу на те, що «слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості. Це означає, що, вирішуючи питання про те, чи є в тій або іншій справі достатня підстава (legitimate reason) побоюватися, що конкретному судді бракує неупередженості, позиція відповідної особи є важливою, але не є визначальною» (Meznaric v. Croatia, заява № 71615/01, § 31).

Отже, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або, що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

В даному випадку доводи ОСОБА_3 зводиться до незгоди з процесуальними рішенням судді ОСОБА_4 під час розгляду нею кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 .

Однак, незгода учасника кримінального провадження з процесуальними діями та рішеннями судді, в тому числі з того чи іншого питання, не може бути підставою для відводу судді.

Відтак, факти та доводи, викладені у такій заяві, самі по собі не можуть бути підставою для відводу судді.

Більш того, не можуть бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Таким чином, суддя вважає, що обставини, які можуть бути підставою для відводу судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000130 відповідно до пункту 4 частини 1 статті 75 КПК України, обвинуваченою не доведені.

З огляду на наведене, усний відвід ОСОБА_3 судді ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 75, 81 КПК України, суддя, -

постановив:

Усну заяву ОСОБА_3 про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження № 0000130, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.02.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Копію ухвали направити для відома учасникам судового провадження та судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 .

Суддя ОСОБА_7