ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1778/25 Справа № 211/1877/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м. Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Кривому Розі в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000032 від 04.02.2025 року за апеляційною скаргою прокурора Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 березня 2025 року, яким у спрощеному провадженні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, який має базову середню освіту, не працює, не одружений, на утриманні малолітніх, неповнолітніх або інших осіб не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз

- 10 жовтня 2022 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 1 ст. 358 ч. 4 ст. 358 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 71, п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України до відбуття покарання 2 роки 3 місяці позбавлення волі; Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 08.08.2024 звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 6 місяців 29 днів,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 395 КК України та призначено йому покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 ( один ) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на 1 рік. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, -

в с т а н о в и л а :

вироком Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 березня 2025 року ОСОБА_7 визнано винним в тому, що ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.09.2024, за результатами розгляду клопотання т.в.о. начальника ВП №1 Криворізького РУП ГУНП Дніпропетровській області, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено адміністративний нагляд строком на 1 (один) рік, з наступними обмеженнями: 1)заборона виходу з місця мешкання з 22.00 до 06.00 годин; 2)заборона виїзду за межі району без дозволу органу Національної поліції; 2) заборона відвідувати місця продажу спиртних напоїв на розлив; 4) з`являтись в органи Національної поліції (Відділу поліції) для реєстрації 4 рази на місяць.

Відповідно до письмового зобов`язання від 27.09.2024 наданого ОСОБА_7 дільничному офіцеру поліції, останній зобов`язується мешкати за адресою АДРЕСА_2 , а також попереджений про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду передбаченого ст.395 КК України, однак, ОСОБА_7 достовірно знаючи про те, що у відношенні нього встановлено адміністративний нагляд та згідно правил адміністративного нагляду, він повинен знаходитися за місцем мешкання з 23-00 до 00-00 год та з 00-00 год до 06-00 год. ранку, з метою порушення правил адміністративного нагляду, встановлених ст. 9 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», реалізуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, без поважних причин і без повідомлення працівників поліції, що здійснюють нагляд, з 28.09.2024 - 06.10.2024, з 28.10.2024 по 05.11.2024, з 03.12.2024 по 10.12.2025 умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, здійснив самовільне залишення місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Окрім цього у зв`язку з встановленими обмеженнями судом ОСОБА_7 , останній повинен з`являтись в органи Національної поліції (Відділу поліції) для реєстрації 4 рази на місяць. Так, 01.10.2024,05.11.2024, 12.11.2024, 19.11.2024, 03.12.2024, 10.12.2024, 24.12.2024, 07.01.2025, 14.01.2025, 21.01.2025, 28.01.2025 ОСОБА_7 до ВП не з`явився без поважних причин.

Таким чином ОСОБА_7 , в період 28.09.2024 - 06.10.2024, з 28.10.2024 по 05.11.2024, з 03.12.2024 по 10.12.2025 та , 01.10.2024,05.11.2024, 12.11.2024, 19.11.2024, 03.12.2024, 10.12.2024, 24.12.2024, 07.01.2025, 14.01.2025, 21.01.2025, 28.01.2025 позбавив можливості органи Національної поліції здійснювати адміністративний нагляд за ним та порушив пункт «1 та 4» встановлених відносно нього обмежень ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 20.09.2024, а також порушив правила адміністративного нагляду, встановлені пунктом «а» та «в» ст. 9 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі».

Умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ст. 395 КК України за ознаками: самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду .

На вказане рішення місцевого суду прокурор Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини, доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України та призначити покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. ст. 71,72 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 10.10.2022 року та остаточно визначити до відбуття 2 роки 4 місяці позбавлення волі.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що ОСОБА_7 інкримінується вчинення нового кримінального правопорушення у період часу з 27.09.2024 року до 28.01.2025 року за ст. 395 КК України.

При призначені покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік із застосуванням ст. 75 КК України, суд не застосував положення ст. 71 КК України. При цьому, встановлено, що ОСОБА_7 вчинив нове кримінальне правопорушення, в період невідбутої частини покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 10.10.2022 року, а тому йому слід призначити покарання з урахуванням положень ст. ст. 71, 72 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , яка часткова підтримала апеляційну скаргу прокурора Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції дійшов до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 розглянуто у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду і виклику учасників кримінального провадження у відповідності до вимог статей 381-382 КПК України, оскільки до обвинувального акту долучена письмова заява обвинуваченого за його згодою у присутності захисника, відповідно до якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п. 26 Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 N 7, невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, поміж іншим частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 засуджений вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу за ч. 1 ст. 358 ч. 4 ст. 358 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 71, п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України до відбуття покарання 2 роки 3 місяці позбавлення волі.

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 08.08.2024 звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 6 місяців 29 днів.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.09.2024, за результатами розгляду клопотання т.в.о. начальника ВП №1 Криворізького РУП ГУНП Дніпропетровській області, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено адміністративний нагляд строком на 1 (один) рік. Порушення вказаного адміністративного нагляду ОСОБА_7 вчинено в період 27.09.2024 року по 28.01.2025 року, тобто в період дії умовно-дострокового звільнення за попереднім вироком. Отже, місцевий суд мав призначити остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю вироків.

Крім того, відповідно до вимог п. 1 «б» ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Таким чином суд першої інстанції, при ухвалені вироку від 06.03.2025 року, призначаючи ОСОБА_7 покарання, не врахував вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 10.10.2022 року, покарання за яким останнім не відбуто повністю, зокрема не застосував Закону України, який підлягав застосуванню, а саме ст. 71 та ч. 1 ст. 72 КК України.

Разом з цим, твердження прокурора про необхідність призначення покарання ОСОБА_7 з урахуванням ст. ст. 71, 72 КК України, у виді 2 років 4 місяців позбавлення волі не ґрунтується на вимогах закону, оскільки за вимогами ч. 1 ст. 71 КК України суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує саме невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Частиною 4 ст. 71 КК України передбачено, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Як встановлено судом та не заперечується прокурором, ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 08.08.2024 року, ОСОБА_7 , за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.10.2022 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 6 місяців 29 днів.

Отже, невідбута частина покарання за попереднім вироком складає 6 місяців 29 днів, при цьому покарання за оскаржуваним вироком у виді 1 року обмеження волі, з урахуванням вимог п. 1 «б» ч. 1 ст. 72 КК України складає 6 місяців позбавлення волі, а тому навіть при повному приєднані невідбутої частини покарання за попереднім вироком до покарання призначеного за цим вироком, ОСОБА_7 не може бути призначено покарання у виді 2 років 4 місяців позбавлення волі, як про це зазначає прокурор в апеляційній скарзі. З огляду на викладене, апеляційна скарга прокурора, в цій частині підлягає частковому задоволенню.

За таких обставин, судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 не дотримано вищевказаних вимог КК України, що потягло за собою неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до приписів п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є зокрема, незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

При ухваленні нового вироку колегія суддів враховує те, що призначене ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України, у виді 1 року обмеження волі відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України, в апеляційній скарзі не заперечується, є справедливим і достатнім.

Разом з цим, на підставі ст. 71 КК України, з урахуванням приписів ст. 72 КК України, відповідно до яких одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, до цього покарання слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 10.10.2022 року та призначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі, яке повинно бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин та ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Разом з цим, відповідно до п. 26 Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 N 7, у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК) ( 2341-14 ) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який вчинив новий злочин в період умовно-дострокового звільнення, тобто порушив умови такого звільнення, належних висновків для себе не зробив, при цьому беззаперечно усвідомлював характер своїх протиправних діянь та обов`язків покладених рішенням суду про встановлення адміністративного нагляду, тому покарання із застосуванням ст.75 КК України не може бути визнано справедливим та не підлягає застосуванню.

Саме таке покарання буде відповідати вимогам ст. 65 КК України та буде необхідним для досягнення його мети, тобто, необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, а вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_7 є таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку в цій частині.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 409, 414, 420, 424, 532, ч. 15 ст. 615 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу прокурора Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Вирок Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 березня 2025 року щодо ОСОБА_7 , скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок.

Вважати засудженим ОСОБА_7 за ст. 395 КК України до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, з урахуванням положень ст. 72 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу від 10.10.2022 року у виді 6 місяців позбавлення волі та призначити ОСОБА_7 за сукупністю вироків остаточне покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: