Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 1-1/2004
Провадження №: 1-о/332/3/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2025 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів Заводського районного суду м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами,

встановила:

21.07.2025 засуджений ОСОБА_4 звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в обґрунтування якої зазначав наступне.

07.12.2004 року вироком Апеляційного Суду Полтавської області (справа № 1-1/2004) його ( ОСОБА_4 ) засуджено за ст. 93 п.п. «а», «и», «і» КК України (в ред. 1960 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю; за ч. 4 ст. 189 КК України (в ред. 2001 року) до 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю; за ч. 2 ст. 123 КК України (в ред. 1960 року) до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 42 КК України (в ред. 1960 року) за сукупністю скоєних злочинів, шляхом повного поглинення менш тяжкого покарання більш тяжким, остаточно призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю.

Ухвалою Верховного Суду України від 14 липня 2005 року зазначений вирок, залишено без змін.

З вироку Апеляційного Суду Полтавської області від 07.12.2004 року вбачається, що 18.09.2000 року у місті Кременчук група осіб незаконно позбавила волі ОСОБА_5 , 1948 року народження і вивезла останнього в Запорізьку область, де незаконно утримувала, вимагаючи у родичів Борисова гроші за його звільнення. Потім, як зазначено у вироку, в ніч з 1 по 2 жовтня 2000 року троє осіб із зазначеної групи, за вказівкою ОСОБА_4 вивезли ОСОБА_5 в поле в районі села Долинка Гуляйпільського району Запорізької області і вчинили вбивство останнього, а труп закопали.

Головним доказом доведення до кінця умислу на вбивство ОСОБА_5 , став труп, який зі слідами насильницької смерті було викопано у вищевказаному полі в ході відтворення обстановки та обставин подій за участі підозрюваного ОСОБА_6 , покази свідка ОСОБА_7 , та висновок експерта КУ «Запорізького обласного бюро судово-медичної експертизи» ЗОР за № 2479 від 29.11.2000 року дослідження трупу на ім`я ОСОБА_5 , 1948 року народження.

Водночас, заявник вважав, що покази вказаних осіб є неправдивими, а висновок експерта містить розбіжності, що в подальшому встановлено висновками експертів № 5/к від 29.02.2016 року, № 63 від 09.04.2019 року, № 358/359-21 від 07.04.2021, та не виконаний в повному обсязі, згідно до постанови прокурора про призначення експертизи.

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_4 просив скасувати вирок Апеляційного Суду Полтавської області від 07 грудня 2004 року відносно нього в частині призначеного покарання, винести законний вирок або ухвалу відповідно до дії закону про кримінальну відповідальність або направити кримінальну справу на нове досудове розслідування.

Ухвалою колегії суддів Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24.07.2025 року заяву засудженого ОСОБА_4 було залишено без руху, а останньому встановлено 10-денний строк для усунення недоліків, у зв`язку з наведеним.

Засуджений ОСОБА_4 посилаючись на неправдивість наданих під час розгляду кримінальної справи підсудним ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_8 показів, наявність у висновку експерта КУ «Запорізького обласного бюро судово-медичної експертизи» ЗОР за № 2479 від 29.11.2000 року дослідження трупу на ім`я ОСОБА_5 , 1948 року народження, розбіжностей, що встановлено подальшими експертизами, проведеними, в рамках іншого кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0003966, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, всупереч ч. 2 ст. 459 КПК України, не наводить обґрунтування того, чому ці обставини є новововиявленими, зокрема покази підсудного ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 , та яким чином вони самі по собі або разом з іншими обставинами доводять неправильність судового рішення, та що ці обставини не могли бути відомі йому і суду на момент розгляду справи.

Крім того, згідно до ч. 1 ст. 461 КПК України ОСОБА_4 не дотримано строк звернення до суду з вказаною заявою та викладено прохальну частину в редакції, що не відповідає вимогам ч. 1 ст. 467 КПК України.

31.07.2025 року засуджений ОСОБА_4 подав заяву про усунення недоліків, в якій зазначив, що недостовірність показів свідка ОСОБА_8 встановлена висновком комплексної комісійної судово-медичної експертизи № 63 від 09.04.2019 року, а наявність розбіжностей у висновку експерта № 2479 від 29.11.2000 встановлена висновками експертів № 5/К від 29.02.2016 року та № 358/359-21 від 07.04.2021, тобто вже після ухвалення вироку 07.12.2004 року. Крім того, встановлена неповнота та виявлені порушення процедури проведення висновку експерта № 2479 від 29.11.2000, що є, на думку засудженого, нововиявленими обставинами. Також засудженим викладено прохальну частину в іншій редакції.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для відкриття провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Полтавської області від 07.12.2004 року, у зв`язку з наведеним.

Порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами регламентовано главою 34 КПК України, у якій наведено вичерпний перелік нововиявлених обставин, за наявності яких можуть бути переглянуті судові рішення, що набрали законної сили.

Нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням або вироком суду, що набрав законної сили, і викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.

Нововиявленими слід вважати обставини (як фактичного, так і правового характеру), які: об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи; не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі. Наявність обох цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов`язковою.

Таким чином, обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстава для поновлення справи, повинні бути абсолютно новими, раніше невідомими слідчим органам і суду, що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування.

При цьому, за змістом п. 1 ч. 2 ст. 459 КПК України, нововиявленими обставинами, зокрема визнається штучне створення або підроблення доказів, завідомо неправдиві показання свідка, на яких ґрунтується вирок. Належним способом доказування цих обставин в якості нововиявлених, зважаючи на встановлення кримінальної відповідальності за зазначенні діяння, слід вважати процесуальне рішення за наслідками здійснення кримінального провадження, яким би було встановлено відповідні факти.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, які ґрунтуються на переоцінці досліджених судом доказів.

Засуджений посилаючись у своїй заяві фактично на штучне створення/ підроблення доказів, завідомо неправдиві показання свідка, що, на його думку, встановлено висновками експертиз проведених, в рамках іншого кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0003966, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, водночас не надає належних доказів суду, які б це засвідчували, тобто результатів цього провадження, за якими були б встановлені підстави для перегляду кримінальної справи за нововиявленими обставинами.

Стосовно показів підсудного ОСОБА_6 , то засуджений ОСОБА_4 , був присутній під час судового розгляду справи, а тому не був позбавлений можливості задавати питання ОСОБА_6 , для усунення протиріч у його показах, наводити свої аргументи на свій захист. Ці обставини також не є нововиявленими в розумінні ст. 459 КПК України, як то і посилання засудженого на неправильне застування судом під час ухвалення вироку кримінального закону в частині кваліфікації його дій.

Отже, викладені в заяві ОСОБА_4 доводи вказують на незгоду із оцінкою судом доказів при ухваленні вироку. За змістом ч. 2 ст. 459 КПК України зазначені обставини не належать до нововиявлених.

У межах визначеного строку засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про усунення зазначених в ухвалі від 24.07.2025 недоліків.

Однак, як видно зі змісту цієї заяви, ці недоліки засуджений не усунув, а лише повторно виклав доводи первісної заяви про перегляд вироку Апеляційного суду Полтавської області від 07.12.2004 року.

Крім того, у поданій ОСОБА_4 заяві на усунення недоліків не зазначено, чи дотримано ним, з урахуванням положень ст. 461 КПК України, строку на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що засудженим не були усунуті недоліки заяви, у тому числі і в поданій 31.07.2025 року (на виконання ухвали суду), що відповідно до вимог п. 1 ч. ст. 429 КПК України є підставою для повернення її заявнику.

Керуючись ст. ст. 429, 459-462, 464 КПК України, колегія суддів

постановила:

Заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд судового рішення, а саме вироку Апеляційного Суду Полтавської області від 07 грудня 2004 року, за нововиявленими обставинами, - повернути останньому з усіма доданими до неї документами.

Роз`яснити засудженому, що повернення заяви не позбавляє права повторного звернення з не до суду в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою, - в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3