Провадження №: 1-кс/755/3103/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" серпня 2025 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Дніпровського управління поліції Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києві ОСОБА_3 , подане в межах кримінального провадження № 0002779 від 23.08.2025року, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

встановив:

Слідчий СВ Дніпровського управління поліції головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 .

Клопотання вмотивовано тим, що до Дніпровського управління поліції головного управління Національної поліції у м. Києві надійшов рапорт, проте що 23.08.2025 року піший наряд УПП в м. Києві ДПП, за адресою: м. Київ на площі Дарниця, в ході перевірки документів у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановили, що останній знаходиться в розшуку ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого, отримали пропозицію, щодо надання їм неправомірної вигоди від ОСОБА_5 в розмірі 500 доларів США.

Цього ж дня, приблизно о 09 год. 25 хв. в м. Києві, під час несення служби у складі екіпажу «пішого наряду № l» на Дарницькій площі поблизу ТЦ «Дарниця» (проспект Соборності, 2/1), працівники патрульної поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виявили та зупинили за порушення п. 5.16 Правил дорожнього руху мотоцикл марки Honda CBF 1000, д.н.3. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У подальшому, поліцейські ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пред`явили ОСОБА_5 службові посвідчення та повідомили, що на нього буде складено протокол передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а також попросили пред`явити документ, що посвідчує особу. Під час перевірки за системою «Інформаційний портал Національної поліції» було встановлено, що за відомостями ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 порушує правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що є адміністративним правопорушенням, передбаченим ст. 210 КУпАП. Після цього поліцейські ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запропонували ОСОБА_5 проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Перебуваючи на місці зупинення працівниками поліції ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що він порушив правила військового обліку, реалізуючи свій злочинний умисел, бажаючи уникнути адміністративної відповідальності за вчинене ним порушення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, приблизно о 09 год. 32 хв. того ж дня, висловив службовим особам - працівникам поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , пропозицію надати неправомірну вигоду в розмірі 500 доларів США за те, щоб вони не доставили його до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Від цієї пропозиції поліцейські ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відмовилися та ОСОБА_8 попередив ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі.

Незважаючи на це, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи протиправно, знову запропонував неправомірну вигоду у сумі 500 доларів США, на що поліцейські ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повторно відмовилися, ОСОБА_9 попередив ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за пропозицію неправомірної вигоди службовій особі і викликав слідчо-оперативну групу для подальшої фіксації усіх обставин вчинення кримінального правопорушення.

Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину; протоколом особистого обшуку; допитами свідків; рапортом працівників поліції; запитом до УПП у м. Києві СЕД № 328096; оглядом відеозапису з дискового носія «DVD-R бірюзового кольору з гравіюванням «TDK DVD-R» із відповіді УПП у м. Києві; іншими матеріалами кримінального провадження.

Так, 23.08.2025 слідчим СВ Дніпровського управління поліції головного управління Національної поліції у м. Києві, в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 .

Надалі, 23.08.2025 слідчим СВ Дніпровського управління поліції головного управління Національної поліції у м. Києві, за погодженням з прокурором, у відповідності до вимог ст. 276-278 КПК України, письмово повідомлено ОСОБА_5 про підозру у вчиненні злочину, передбачено ч. 1 ст. 369 КК України, а саме пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

З метою забезпечення належного досудового розслідування та належної процесуальної поведінки виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 , так як на даний час існують ризики, визначені ст. 177 КПК України, а саме: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, підозрюваний ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинення злочину в якому він підозрюється, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Санкція частини першої статті 369 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 4 років.

Вказаний ризик обумовлюється і тим, що ОСОБА_5 , достовірно знаючи про свої обов`язки, як громадянина України, умисно не виконував вимоги Конституції України, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» щодо необхідності з`являтися за викликом до уповноважених органів, переховувався від уповноважених органів.

Вказаний факт свідчить про ризик того, що ОСОБА_5 може переховуватися і від органів досудового розслідування та суду.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 , може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду просив застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити, з огляду на те, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Захисник - адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання, вважала клопотання необґрунтованим та недоведеним. Зазначила, що покладені обов`язки може забезпечити більш м`який захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію захисника.

Заслухавши думку прокурора, захисника, підозрюваного, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим відділом Дніпровського управління поліції головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0002779, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.08.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

23 серпня 2025 року ОСОБА_5 о 11.00 годині було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

23 серпня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

В силу ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний, крім передбачених ст. 177 КПК ризиків, оцінити у сукупності інші обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у інкримінованому правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків та низку інших факторів, які мають суттєве значення для застосування певного запобіжного заходу.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З урахуванням наведених обставин, з оглядом на ст.ст. 177, 194 КПК України, під час вирішення питання щодо обрання запобіжного заходу, слідчий суддя оцінює зібрані докази на предмет обґрунтованості підозри.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року). Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті. (рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007р., п. 48).

Обставини, які дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджуються зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме - протоколом особистого обшуку; протоколами допиту свідків; рапортом працівників поліції; оглядом відеозапису з дискового носія; іншими матеріалами кримінального провадження.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, належить до категорії нетяжких злочинів.

На цьому етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані, слідчий суддя доходить висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Отже, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Слідчий суддя, вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу, враховує і положення, що передбачені КПК України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини, відповідно до яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо тільки в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, між тим ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер, та доводитися відповідними доказами. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії» серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться. Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Водночас, слідчий суддя не погоджується з існуванням ризиків, про які вказує сторона обвинувачення, оскільки за рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Бойченко проти Молдови» тільки одне посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу. У справі «Мамедова проти Росії» суд дійшов висновку, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Як слідує із клопотання, сторона обвинувачення просить врахувати, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до чотирьох років, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; та з огляду на його переховування від уповноважених органів, що здійснюють мобілізаційній заходи, може переховуватись і від органів досудового розслідування та суду.

Отже, клопотання не містить переконливого обґрунтування доводів про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту є непропорційними меті, яка ставиться до їх застосування.

Долучені до клопотання докази містять дані щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого діяння та частково підтверджують ризики, при цьому в своїй сукупності це не може свідчити про наявність підстав для застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу, як домашній арешт. Отже слідчий суддя, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, не знайшов підстав для задоволення клопотання.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки передбачені частиною п`ятою ст. 194 КПК України.

На час розгляду клопотання встановлено, що підозрюваний має вищу освіту, неофіційно працевлаштований, має реєстрацію та постійне місце проживання у м. Києві, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки. Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків у зв`язку з тим, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та частково доведено актуальність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на даний час, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, та покласти на останнього обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Частиною 1 статті 202 КПК України визначено, що у разі застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий, негайно звільняється з-під варти.

З огляду на те, що до підозрюваного застосовується запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, ОСОБА_5 підлягає негайному звільненню з-під варти в залі суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

У задоволенні клопотання - відмовити.

Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Звільнити негайно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або до суду за першою вимогою;

- не відлучатися із м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання;

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1