Справа №522/3084/24
Провадження №1-кп/522/1779/25
УХВАЛА

Іменем України

16 червня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000247 від 08.02.2025 року, та обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР№ 0000033 від 16.01.2024 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Осиповка Ширяєвського району Одеської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, не одруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 7.12.2023 року Приморським районним судом м. Одеси за статтями 15 ч.3, 185 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі, відповідно до статей 75, 76 ч.1 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним терміном строком на 1 рік; 28.02.2024 року до Приморського районного суду м. Одеси направлено обвинувальний акт за ч.1 ст. 309 КК України,

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 185 ч.4, 309 ч.1 КК України,

учасники процесу:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходяться об`єднані обвинувальні акти у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 185 ч.4, 309 ч.1 КК України.

Також, під час судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження стосовно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи його тим, що стосовно обвинуваченого продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 ч.1 п.п. 1, 2, 3, 5 КПК України. Так, обвинувачений може вдатися до спроб переховуватися від суду; знищити або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 домашній арешт.

Обвинувачений підтримав захисника.

Суд, заслухавши думку учасників процесу вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.02.2025 року Приморським районним судом м. Одеси відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27.04.2025 року та визначено розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обов`язків, передбачених КПК України, у виді 40 прожиткових мінімумів доходів громадян, у сумі 121 120 гривень.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.04.2025 року ОСОБА_3 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 21 червня 2025 року з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», визначено розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень та встановлено наявність ризиків, передбачених статтею 177 ч. 1 п.п. 1, 3, 5 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до статті 331 ч.3 КПК України за наявності клопотань, суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання про продовження існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, на які посилається прокурор, суд констатує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинятися з високим ступенем ймовірності.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у тому числі у скоєні тяжкого злочину, за який встановлена відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тож розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує йому в разі визнання винуватим, ОСОБА_3 , може переховуватись від суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого статтею 177 ч.1 п.1 КПК України.

Крім того, під час судового розгляду обвинувального акту в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000033 від 16.01.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого статтею 309 ч.1 КК України, обвинувачений ухилявся від суду та був оголошений у розшук, що підтверджує наявність щодо ОСОБА_3 ризикупереховуватись від суду.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Наявність ризиків, передбачених статтею 177 ч.1 п. 2, 3 КПК України - незаконно впливати на свідків чи знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, суд не вважає слушними.

Разом з тим, відносно обвинуваченого продовжує існувати ризик передбачений статтею 177 ч.1 п.5 КПК України, оскільки ОСОБА_3 раніше судимий, вчинив злочин в період іспитового строку, що може свідчити про можливість вчинити інший злочин.

Суд звертає увагу та те, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченим кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що встановлені раніше ризики, передбачені статтею 177 ч. 1 п.п. 1, 5 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, наразі не зменшилися та продовжують існувати з високою ймовірністю.

З огляду на статтю 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_3 раніше судимий, офіційно не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків.

Метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обставин, передбачених статтею 178 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Інші, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Враховуючи вищезазначене, на теперішній час підстави для скасування чи зміни обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_3 заходу у вигляді тримання під вартою відсутні.

Суд не вважає таким, що підлягає задоволенню клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, оскільки з урахуванням існуючого обвинувачення, продовження раніше обраного запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 є необхідним та виправданим заходом забезпечення кримінального провадження.

При цьому суд вважає, що продовження даного запобіжного заходу обвинуваченому не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Що стосується розміру застави, то суд вважає, що достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, буде визначення її у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що достатньою мірою буде гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

На підставі викладеного та керуючись статтями 176, 177, 182, 331 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 185 ч.4, 309 ч.1 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 15 серпня 2025 року з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за обвинуваченого справа № 522/3084/25, провадження по справі № 1-кп/522/1779/25.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_3 обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1)прибувати до суду за кожною вимогою;

2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_3 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків після внесення застави, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Одеський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження запобіжного заходу безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1