Справа № 451/1338/25
Провадження № 1-кп/451/130/25
ВИРОК

іменем України

11 серпня 2025 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар с/з - ОСОБА_2

Справа № 451/1338/25

розглянувши у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження в залі суду в м. Радехів обвинувальний акт, у кримінальному провадженні № 0000074 від 01.07.2025 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зубів Міст, Кам`янка-Бузького району Львівської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, інвалід 1 групи загального захворювання, зареєстрованого та проживаючого в КЗ ЛОР «Великомостівський геріатричний пансіонат» за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий,-

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України -

встановив:

Із Радехівського відділу Шептицької окружної прокуратури Львівської області, у відповідності до вимог ст. ст. 283, 301, 302 КПК України, надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000074 від 01.07.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України з клопотанням прокурора Радехівського відділу Шептицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 про його розгляд у спрощеному провадженні.

Вивчивши в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт та додані до нього матеріали судом встановлено, що клопотання прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні відповідає вимогам ст. 302 КПК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 є кримінальним проступком.

Частиною 1 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Так, підозрюваному ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_5 роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. У вказаній заяві захисник - адвокат ОСОБА_5 підтвердила добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності. Прокурор ОСОБА_4 впевнилась у добровільності згоди ОСОБА_3 на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Разом із обвинувальним актом до суду надійшов цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди. Потерпілий просить стягнути на його користь із ОСОБА_3 5 900 грн. матеріальної шкоди.

Також, до обвинувального акту з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні прокурором додані: письмова заява підозрюваного ОСОБА_3 , складена в присутності захисника ОСОБА_5 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження, письмова заява потерпілого ОСОБА_6 на згоду з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні, цивільний позов підтримує повністю; матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання ОСОБА_3 своєї винуватості. ОСОБА_3 також зазначив, що цивільний позов потерпілого на суму 5900 грн. визнає повністю.

Судом, у відповідності до ч. 2 ст. 381 КПК України, визнано можливим розглядати обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки ОСОБА_3 не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодний з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні.

При цьому у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

З огляду на викладене, органом досудового розслідування встановлені наступні фактичні обставини кримінального проступку, які не оспорюються учасниками судового провадження:

Так, обвинувачений ОСОБА_3 - 30.06.2025 в період часу з 12:00 год. по 12:20 год. перебуваючи в приміщенні аптеки «Nova 3», що знаходиться в м. Радехові по вул. Витківська, 25, Шептицького району, Львівської області та належить фізичній особі підприємцю ОСОБА_6 , грубо порушуючи громадський порядок, безпричинно, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, викрикував в сторону фармацевта ОСОБА_7 нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, при цьому умисно пошкодив майно, а саме розбив вітрину та платіжний термінал, монітор марки «Samsung Sync Master 710N», клавіатуру марки «frimecom», калькулятор марки «Citizen» та окуляри для зору із скляною лінзою, в наявності діоптрії: +1.5, (рмц 62-64), чим припинив роботу громадського закладу - аптеки та спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_6 в загальній сумі 5900 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив проступок, передбачений ч. 1 ст. 296 КК України - хуліганство, тобто грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 296 КК України, а саме передбачений ч. 1 ст. 296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Відповідно до положень ст. 50 КК України до особи, визнаної винною за вироком суду у вчиненні кримінального правопорушення застосовується покарання, яке є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; відповідно положень Загальної частини цього Кодексу ; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України, який згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості та щирому розкаянні у вчиненому; обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, є інвалідом 1 групи загального захворювання, враховує його характеристику, не одружений, згідно ст. 89 КК України раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального проступку.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлені.

З урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції, обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно для його виправлення і попередження нових злочинів призначити покарання в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 296 КК України у виді пробаційного нагляду.

Суд дійшов висновку, що така міра покарання сприятиме вихованню особи в дусі додержання законів України, тобто формування у нього звички законослухняної поведінки і не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

В матеріалах справи міститься цивільний позов потерпілого до ОСОБА_3 про стягнення на його користь 5900 грн. матеріальної шкоди.

Потерпілий підтримав заявлений ним позов про стягнення із обвинуваченого на його корить вказаної суми матеріальної шкоди, згідно його заяви. Обвинувачений визнав цивільний позов повністю.

Окрім того, в матеріалах кримінального провадження наявні докази, які підтверджують суму завданої шкоди, належність та допустимість яких не оспорювалась.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно з положеннями ч. 1ст. 60 ЦК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Положеннями ч. 1 ст. 129 КПК України визначено, що суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому. При цьому суд зобов`язаний усебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином, установити причинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

Вирішуючи цивільний позов у кримінальній справі про відшкодування матеріальної чи моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я потерпілого (витрат на лікування, посилене харчування, протезування, сторонній догляд, поховання тощо), суди повинні керуватися відповідним цивільним законодавством і виходити з роз`яснень із цих питань, які містяться в постановах Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" та від 31 березня 1995 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" з наступними змінами.

При вирішенні цивільного позову потерпілого про відшкодування майнової шкоди, суд враховує, що факт заподіяння майнової шкоди і винність обвинуваченого стверджено матеріалами кримінального провадження, а тому на підставі ст. 1166 ЦК України позов про відшкодування майнової шкоди, слід задовольнити.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, про що зазначити в резолютивній частині цього вироку.

Витрати за проведення експертизи відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався ( питання доцільності застосування запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами).

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд -

ухвалив :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

На підставі п. п. 1-3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Виконання покарання у вигляді пробаційного нагляду покласти на уповноважені органи з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_3 , згідно з ч. 1 ст. 49-2 Кримінально-виконавчого кодексу України, обчислювати з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на корить потерпілого ОСОБА_6 , 5900 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Речовий доказ:

- диск DVD-R з двома відео файлами з боді камери поліцейського за 30.06.2025: 1901 @263110 та 01901@274110, який згідно постанови про визнання та прилучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 15.07.2025 визнаний речовим доказом та долучений до матеріалів кримінального провадження - зберігати при матеріалах кримінального провадження №0000074 від 01.07.2025;

- монітор марки «Samsung Sync Master 710N», клавіатура марки «frimecom», калькулятор марки «Citizen» та окуляри, які згідно постанови про визнання та прилучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 01.07.2025 визнані речовими доказами та передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 - повернути ОСОБА_6

- медичну картку амбулаторного хворого № 294/24 видану на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка згідно постанови про визнання та прилучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 01.07.2025 визнана речовим доказом та передана на відповідальне зберігання володільцю КП «Шептицька міська лікарня Шептицької міської ради» - повернути КП «Шептицька міська лікарня Шептицької міської ради».

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Радехівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

У відповідності до частини 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381,382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Головуючий суддяОСОБА_8