Вирок

Іменем України

01.05.2025 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000291 від 24.05.2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Київ, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

яка обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, -

в с т а н о в и в :

рішенням Франківського районного суду м.Львова від 12.03.2024 у справі №465/1462/24, провадження №2-о/465/120/24, видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 3 місяці, згідно якого, останній заборонено перебувати у місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи 18.03.2024 ознайомленою з рішенням Франківського районного суду м.Львова від 12.03.2024, яким щодо неї встановлено тимчасове обмеження її прав, 24.05.2024, близько 11:50 год. умисно порушила даний обмежувальний припис суду та прийшла у місце спільного проживання з ОСОБА_5 , у квартиру АДРЕСА_2 , та протягом тривалого часу перебувала в ній.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні винуватість у вчиненому визнала та повністю підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінальному проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст. 390-1 КК України, як умисне невиконання обмежувального припису особою, щодо якої такий застосовано судом.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

З огляду на викладене при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке з урахуванням положень ст.12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального проступку, особу ОСОБА_4 , яка на обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває, по місцю проживання характеризується з негативної сторони, веде антисоціальний спосіб життя.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального проступку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

Беручи до уваги обставини справи, особу обвинуваченої, повне визнання ОСОБА_4 вини у вчиненому, а також наявність пом`якшуючих обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання на рівні мінімальної межі, передбаченої санкцією ст. 390-1 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 59-1 КК України, покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду, згідно ч. 2 ст. 59-1 КК України, такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Водночас при призначені ОСОБА_4 остаточного покарання, суд також приймає до уваги що остання вироком Франківського районного суду м.Львова від 27.01.2025 року у справі №465/2516/24 засуджена за вчинення 28.03.2024 та 19.04.2024 кримінальних проступків, передбачених ст. 390-1 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч.2 ст. 59-1 КК України. Враховуючи, що даний кримінальний проступок вчинений ОСОБА_4 до постановлення вироку Франківського районного суду м.Льввоа від 27.01.2025 року, остаточне покарання підлягає визначенню із застосуванням положень ч.4 ст. 70 КК України із застосуванням принципу часткового складання покарань, призначених за даним вироком та вироком Франківського районного суду м.Львова від 27.01.2025 року.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до положень ст.100КПКУкраїни.

Арешт на майно не накладався.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.349, 368-371, 373, 374, 615 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ст. 390-1 КК України та призначити їй покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

Згідно з ч.2 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Франківського районного суду м.Львова від 27.01.2025 року призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді пробаційного нагляду строком 1 (один) рік 1 (один) місяць.

Згідно з ч.2 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

два DVD- R диски залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1