Справа№534/203/21
Провадження №1-кп/534/27/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2025 року м. Горішні Плавні

Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000212 від 24.09.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ, Полтавської області, громадянина України, безробітний, не має інвалідності, на утриманні нікого не має, не є військовозобов`язаним, не є учасником бойових дій, дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-03.10.2019 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком терміном на 1 рік. Вирок вступив у законну силу 04.11.2019 року;

-06.03.2024 року Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 1 ст. 309 КК України, у вигляді 3 років обмеження волі, за ч. 4 ст. 185 КК України, у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст.70, 72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Вирок вступив у законну силу 06.04.2024 року

у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , протягом року після засудження за ч. 2 ст. 309 КК України, у невстановлений слідством час, місці та спосіб, маючи злочинний умисел направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, для власного вживання, без мети його подальшого збуту.

Після цього, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зберігав вказаний особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, при собі, для особистого вживання, без мети збуту.

Так, 24 вересня 2020 року, в період часу з 11 год. 50 хв. до 12 год. 40 хв., в ході проведення огляду місця події, біля 1 під`їзду, будинку №25, по вул. Добровольського, у м. Горішні Плавні, Полтавської області, ОСОБА_4 з власної наплічної сумки видав працівникам поліції два паперові згортки з подрібненою речовиною зеленого кольору, які були оглянуті та вилучені.

Відповідно до висновку експерта №2215 від 28.09.2020 року видана ОСОБА_4 подрібнена речовина зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом загальною вагою 28,146 гр.

Вказаний особливо небезпечний наркотичний засіб: канабіс, загальною вагою 28,146 гр., ОСОБА_4 , незаконно придбав та зберігав для особистого вживання, без мети збуту.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Суд зауважує, що ухвалою суд у цій справі від 22.01.2025 клопотання захисника ОСОБА_5 про призначення амбулаторної комплексної комісійної судово-психолого-психіатричної експертизи стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 задоволено.

Проведення експертизи доручено експертам ДУ «Інститут психіатрії, судово психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України».

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 488 від 27.03.2025 на час проведення експертизи ОСОБА_4 тяжким психічним розладом не страждає, виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок комбінованого вживання наркотичних речовин, синдром залежності, в даний час утримання під клінічним спостереженням, може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

В період інкримінованих йому дій ОСОБА_4 тяжким психічним розладом хронічного чи тимчасового характеру не страждав, виявляв психічні та поведінкові розлади внаслідок комбінованого вживання наркотичних речовин, синдром активної залежності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

ОСОБА_4 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

За своїм психічним станом ОСОБА_4 може правильно сприймати обставини по справі та давати відповідні покази по суті справи.

ОСОБА_4 в момент вчинення злочину в стані фізіологічного афекту не перебував та не перебував і в будь-якому іншому емоційному стані, який би міг суттєво вплинути на його свідомість та поведінку в ситуації, що досліджується.

У ОСОБА_4 виявляється сповільнення протікання психічної діяльності, порушення в емоційно-вольовій сфері, низький вольовий контроль поведінкових реакцій, що може бути внаслідок залежності вживання наркотичних речовин. Не встановлено виражених індивідуально-психологічних особливостей, які б суттєво могли вплинути на його поведінку під час вчинення злочину.

ОСОБА_4 з урахуванням емоційного стану, індивідуальнопсихологічних особливостей та рівня розумового розвитку, здатний правильно сприймати обставини, які мають значення у справі та давати по них відповідні свідчення, зокрема про обставини інкримінованого йому діяння.

Суд рахує, що визнання вини ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам справи, ним не оспорюються, тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів, окрім характеризуючих даних обвинуваченого та його показів, вирішує за недоцільне. Вина обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України є доведеною повністю.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого судом щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Відповідно до довідки наданої КНП «ЛІЛ м. Горішні Плавні» обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра перебуває з 26.08.2018 та у лікаря-нарколога з 13.02.2015.

При обранні міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, його молодий вік, стан здоров`я, сімейний стан, зокрема обвинувачений є неодруженим, наявність обставин, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, щодо повного визнання обвинуваченим вини у скоєному злочині, поведінку обвинуваченого як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи.

Також суд враховує, що цей злочин обвинуваченим було скоєно під час перебування на іспитовому строку, призначеному відповідно до ст. 75 КК України вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.10.2019 № судової справи 534/13/18/19 (провадження 1-кп/537/221/2019), яким визнано винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України.

Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Судом враховано, що визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13.08.2020 за результатами розгляду справи № 716/1224/19.

У судовому засіданні прокурор просив суд ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.10.2019 № судової справи 534/13/18/19 (провадження 1-кп/537/221/2019) та призначити остаточне покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Вирок Горішньоплавнівського міського суду від 06.03.2025 виконувати самостійно. Обвинуваченого взяти під варту у залі суду. Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати стягнути з обвинуваченого на користь держави.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі. Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Питання щодо речових доказів належить вирішенню відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Процесуальні витрати у справі підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в порядку ст. 124 КПК України. Згідно із долученими до справи матеріалами, у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 було проведено експертизу, вартість якої становить 980 грн. 70 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.10.2019 № судової справи 534/13/18/19 (провадження 1-кп/537/221/2019) та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Вирок Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 06.03.2025 виконувати самостійно.

Витрати на залучення експерта в розмірі 980 грн. 70 коп. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Речовий доказ у справі паперовий згорток з подрібненою речовиною зеленого кольору, який після вилучення поміщено до поліетиленового пакету «НПУ МВС» №21070052 після набрання вироком законної сили знищити.

Взяти під варту обвинуваченого ОСОБА_4 у залі судового засідання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області, а обвинуваченим у той же строк з моменту його отримання.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя ОСОБА_6