Єдиний унікальний номер 243/3410/22
Провадження номер 1-кп/243/278/2025
В И Р О К

Іменем України

08 вересня 2025 року м. Слов`янськ

Судова колегія Слов?янського міськрайонного суду Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0004678 від 14.09.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця м.Красноармійськ Донецької області, громадянина України, одруженого, працюючого в структурному підрозділі ТЧ-4 ІНФОРМАЦІЯ_2 регіональної філії Донецька залізниця ПрАТ ІНФОРМАЦІЯ_3 на посаді машиніста електровозу, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.110 ч.2, 260 ч.2, 2583 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація.

Згідно з п.п.1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, Російська Федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні їх зобов`язання згідно з принципами Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язались утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ІНФОРМАЦІЯ_4 .

31.05.1997 відповідно до положень Статуту ІНФОРМАЦІЯ_4 і зобов`язань по Заключному акту Наради безпеки і співробітництва в Європі Україна та Російська Федерація уклали Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією (ратифікований Законом України від 14.01.1998 № 13/98-ВР та Федеральним Законом Російської Федерації від 02.03.1999 № 42 ФЗ). Відповідно до ст.ст.2-3 зазначеного договору Російська Федерація зобов`язалась поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та будівництво відносин на основі принципів взаємної поваги суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або загрози силою, включаючи економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Статтями 1-3 Конституції України, яка прийнята Верховною Радою України 28.06.1996, визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканою. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Декларацією ІНФОРМАЦІЯ_4 від 09.12.1981 № 36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки; від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та обмеження їх суверенітету та від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), що містить визначення агресії, установлено, що ні одна з держав не має право здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації; здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Упродовж 2013 у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади та Збройних Сил Російської Федерації (далі - ЗС РФ) виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, направлених на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Своїх злочинних цілей представники влади і ЗС РФ вирішили досягти, зокрема, шляхом створення і фінансування терористичної організації на території України.

Так, 07 квітня 2014 в м.Донецьку Донецької області під безпосереднім керівництвом та контролем невстановлених на цей час представників влади РФ та ЗС РФ створено терористичну організацію Донецька народна республіка (далі - ДНР). Координація діяльності цієї терористичної організації, як і її фінансове, матеріальне забезпечення, у тому числі зброєю, боєприпасами, військовою технікою, здійснюється невстановленими на цей час представниками влади та ЗС РФ, окремими іноземними громадянами, а також окремими суб`єктами господарської діяльності та громадянами України, лояльно налаштованими до ідей та діяльності ДНР.

Указана терористична організація має: конкретних лідерів, які підтримують між собою тісні взаємозв`язки; чітку ієрархію та структуру, яка складається з політичного та силового блоків, керівники та учасники яких підпорядковуються лідерам організацій; а також розподіл функцій між її учасниками, на яких покладені відповідні обов`язки згідно з єдиним планом спільних злочинних дій.

Так, на учасників силового блоку терористичної організації ДНР покладаються наступні обов`язки:

- систематична організація та здійснення актів застосування збройної сили проти держави України у особі представників сил АТО, зокрема ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України і військовослужбовцями Збройних Сил України та інших військових формувань, задіяними у проведенні антитерористичної операції;

- створення не передбачених законом озброєних підрозділів та участь у їх діяльності;

- вербування нових учасників до складу силового блоку терористичних організацій ДНР та, організація їх у групи, навчання, озброєння та керівництво їхніми діями;

- захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Донецької області;

- вчинення терористичних актів та диверсій на іншій території України;

- захоплення чи заволодіння у інший спосіб зброєю, боєприпасами, вибуховими речовинами, військовою технікою, транспортними засобами, а також будівництво укріплень з метою протидії діяльності осіб, задіяних у ході проведення АТО та забезпечення власної злочинної діяльності;

- викрадення осіб з метою отримання матеріальної вигоди та залякування мешканців, які підтримують діючу владу в Україні;

- силова підтримка учасників політичного блоку незаконних утворень ДНР, захоплення, а також укріплення та охорона зайнятих ними будівель та споруд;

- організація поставок зброї, боєприпасів, вибухових речовин, військової техніки та їх розподіл серед учасників терористичної організації.

Водночас, на учасників політичного блоку терористичної організації ДНР покладаються обов`язки:

- створення так званих органів державної влади ДНР та організація їх діяльності;

- видача документів, які мають ознаки нормативно-правових актів, від імені нелегітимних органів державної влади ДНР;

- організація та проведення незаконних референдуму та виборів на територіях, підконтрольних ДНР;

- проведення агітаційної роботи серед населення Донецької області щодо діяльності терористичної організації ДНР з метою схиляння їх до участі у вказаній терористичній організації та отримання підтримки власної діяльності серед мешканців східних регіонів України;

- організація збору, отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб, лояльно налаштованих до їх діяльності, а також її розподілу;

- налагодження взаємодії між лідерами ДНР, представниками влади та ЗС РФ з метою координації дій щодо застосування актів збройної сили проти держави України, а також дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України;

- налагодження взаємодії з прихильниками злочинної діяльності, що перебувають за кордоном, з метою координації дій, отримання матеріальної та гуманітарної допомоги та озброєння, а також залучення іноземних громадян для здійснення актів застосування збройної сили проти держави України, зокрема протидії правоохоронним органам та силам АТО;

- налагодження взаємодії з місцевими та закордонними засобами масової інформації з метою їх використання для агітацій, висвітлення діяльності ДНР, дискредитації органів державної влади України і осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції, та формування думки серед населення про законність владних дій, а також вчинення за їх допомогою дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України;

- надання матеріальної та організаційної допомоги учасникам силового блоку ДНР та для забезпечення їх протиправної діяльності;

- забезпечення учасників ДНР транспортом, символікою та агітаційними матеріалами.

На керівників блоків покладається керівництво, організація дій та контроль за діяльністю підлеглих їм співучасників злочину за допомогою керівників груп, що входять до складу вказаних блоків.

Одним з основних завдань учасників вказаної терористичної організацій є зміна меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вплив на прийняття рішень, вчинення та не вчинення дій органами державної влади України, шляхом застосування зброї, вчинення вибухів, підпалів та інших дій, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людини, заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків.

Враховуючи викладене, так звана Донецька народна республіка є стійким об`єднанням невизначеної кількості осіб (більше трьох), яка створена з метою здійснення терористичної діяльності, у межах яких здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, а ому у відповідності до абз.19 ст.1 Закону України Про боротьбу з тероризмом є терористичною організацією.

При цьому, терористична діяльність охоплює, зокрема, організацію незаконних збройних формувань, злочинних угруповань (злочинних організацій), організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів, так само як і участь у них (ст.1 Закону України Про боротьбу з тероризмом).

07.04.2014 за поданням керівника ІНФОРМАЦІЯ_5 , погодженим із Головою ІНФОРМАЦІЯ_6 , на території Донецької і Луганської областей розпочато проведення антитерористичної операції (далі - АТО) із залученням Збройних Сил України та інших військових формувань, яка тривала до 30 квітня 2018 та надалі отримала формат операції Об`єднаних сил.

З квітня 2014 учасники терористичної організації ДНР, реалізуючи злочинний умисел представників влади РФ і ЗС РФ щодо досягнення зазначених завдань, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади і місцевого самоврядування, зокрема щодо визнання легітимності діяльності ДНР та влади її керівників, здійснюють захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів інфраструктури на території Донецької області, акти застосування збройної сили проти держави України, чинять збройний опір військовослужбовцям Збройних Сил України та правоохоронним органам України, задіяним у відновленні територіальної цілісності України та забезпеченні правопорядку, вчиняються інші злочини.

Як наслідок, частина території Донецької області опинилась під контролем представників терористичної організації ДНР та відповідно до постанови Верховної Ради України № 254-VIII від 17.03.2015 Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями, постановою Верховної Ради України № 252-VIII від 17.03.2015 Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, Закону України від 18.01.2018 Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях набула статусу тимчасово окупованої території.

Чисельні злочини, вчинені представниками терористичної організації ДНР або за їх участі знайшли своє відображення у зверненнях Верховної Ради України до міжнародних організацій та іноземних держав щодо визнання ДНР терористичною організацією. Зокрема, у Зверненні ВРУ до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затвердженому Постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 за № 129-VIII, та Зверненні до Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, національних парламентів держав-членів ЄС, США, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженому Постановою ВРУ від 14.01.2015 за № 106-VIII, Постанові ВРУ Про Заяву Верховної Ради України Щодо протидії поширенню підтриманого ІНФОРМАЦІЯ_9 від 22.07.2014 за № 1597-VII, Постанові ВРУ Про Заяву Верховної Ради України Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків від 21.04.2015 за № 337-VIII, Постанові ВРУ Про Заяву Верховної Ради України Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України від 22.07.2014 за № 1596-VII, Постанові ВРУ Про Заяву Верховної Ради України Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організації ДНР та ЛНР, які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян від 04.02.2015 за №145-VIII.

Факт створення ДНР за підтримки та під контролем Російської Федерації визнано резолюцією ПАРЕ від 12.10.2016. При цьому в Резолюції зазначено, що ДНР та всі її установи не мають будь-якої легітимності у відповідності з українським або міжнародним правом.

З метою сприяння насильницькій зміні меж території України, на виконання завдань силового блоку терористичної організації ДНР з квітня 2014 на частині території Донецької області групами осіб, які здійснювали захоплення адміністративних будівель органів державної влади України та правоохоронних органів України на території Донецької області, після незаконного заволодіння зброєю та бойовими припасами із зазначених будівель, утворено ряд підрозділів, що увійшли до складу силового блоку терористичної організації ДНР.

ОСОБА_7 , перебуваючи на тимчасово окупованій території Донецької області, а саме у м.Донецьку, у невстановлений час у літню пору року, з 2014, але не пізніше кінця серпня 2015, діючи умисно, усвідомлюючи, що діяльність терористичної організації ДНР та її підрозділів є незаконною, спрямована на зміну меж території України, призводить до загибелі людей, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, з ідеологічних мотивів, добровільно вступив до складу терористичної організації ДНР, був забезпечений камуфльованим форменим одягом, вогнепальною зброєю та бойовими припасами до неї.

У невстановлений час, у літню пору року, з 2014, але не пізніше кінця серпня 2015, ОСОБА_7 , діючи умисно, з ідеологічних мотивів, перебуваючи в населених пунктах Донецької області, у складі не передбаченого законом збройного формування терористичної організації ДНР, приймав безпосередню участь у збройному спротиві підрозділам Збройних Сил України та іншим військовим формуванням України, задіяним в проведенні антитерористичної операції на території Донецької області, тобто перебуваючи на тимчасово окупованій території Донецької області, приймав участь у терористичній організації ДНР, забезпечуючи реалізацію цілей та завдань її силового блоку, зокрема, вчиняв дії, спрямовані на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Так, ОСОБА_7 , вступаючи до вищезазначених не передбачених законом збройних формувань, був достовірно обізнаним, що останні відносяться до збройних формувань, а саме - мають організаційну структуру військового типу (поділяється на структурні підрозділи (групи, пости) з визначенням особового складу кожного з них, який носить формений одяг військового типу), характеризуються наявністю єдиноначальності та субординації (невстановленими особами здійснюється єдине керівництво зазначеними збройними формуваннями), використанням знаків розрізнення (нарукавних шевронів та інших предметів), мають воєнізований характер завдань та методів (здійснення з використанням вогнепальної зброї та військової техніки збройного опору підрозділам Збройних Сил України та інших військових формувань України, задіяних в проведенні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей України) та ставлять перед собою специфічні завдання (утримання території окремих районів Донецької області, тимчасово не підконтрольних органам державної влади України, встановлення на території цих районів Донецької області військового стану (перевірка документів у осіб, чергування з вогнепальною зброєю на підконтрольних об`єктах, обладнання на території зазначених районів Донецької області так званих блок постів для здійснення збройного опору Збройним Силам України та іншим військовим формуванням України) та мають для цього відповідні матеріальні засоби (вогнепальну зброю - автомати, бойові припаси (патрони) та військову техніку).

Крім того, ОСОБА_7 усвідомлював, що зазначені підрозділи не відносяться до збройних формувань, передбачених Законами України Про Збройні Сили України, Про Службу безпеки України, Про Національну поліцію, Про ІНФОРМАЦІЯ_10 , Про ІНФОРМАЦІЯ_11 , Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб та іншими законодавчими актами України, якими передбачено створення та функціонування збройних формувань України.

Невдовзі ОСОБА_7 добровільно покинув місце дислокації підрозділу та повернувся до місця свого постійного проживання, а саме до м.Покровська Донецької області.

Відповідно до положень статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться стосовно ОСОБА_7 лише в межах висунутого йому обвинувачення, викладеного у обвинувальному акті від 21.12.2022.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях передбачених ст.ст.110 ч.2, 260 ч.2, 2583 ч.1 КК України, не визнав повністю та пояснив, що у Слов`янську ніколи не був, участі в бойових діях ніколи не приймав. Свідки у справі - це його колеги, з якими він знайомий з 1994 року, конфліктів з ними в нього ніколи не було, підстав оговорювати його в них немає. Вважає, що свідки просто були залякані працівниками СБУ, перебували під впливом. Відео, які оглядали свідки, він ніколи не бачив, воно йому ніколи не пред`являлось для огляду, а тому йому не відомо хто зафіксований на відео. Влітку, 11 років тому, він дійсно мав відпустку тривалістю два тижні, приблизно з 20-х чисел червня. Весь інший час був на роботі, з міста не відлучався.

За місцем його мешкання проводилися обшуки, під час яких були вилучені дві камуфльовані військові форми, смугаста стрічка, наліпка з написом Донецкая республика. Одна військова форма це лише камуфляж для рибалки, який він використовував. Стрічка випадково з`явилась в гаражі, в 2014 їх роздавали скрізь на вулицях. Другу форму військову та цей прапор-наліпку йому підкинули працівники СБУ, він цього сам не бачив, але йому достовірно відомо, що саме в нього зберігається вдома. Другого комплекту камуфляжної форми і прапорця ДНР в нього ніколи не було.

Всі пояснення про відвідування Слов`янська, отримання там зброї він давав під тиском працівників ІНФОРМАЦІЯ_12 , які застосовували до нього насильство. До правоохоронних органів з цього приводу він не звертався. 16.09.2022 в СІЗО його оглянули і сфотографували, зауважень про це він не робив, оскільки в нього був безкоштовний адвокат, який йому це не порадив. Не повідомив про тортури і слідчого суддю при обранні запобіжного заходу, адже те що він побитий, було видно кожному.

Під час навчання в 2014 в автошколі дотримувався учбового графіку, відвідував всі заняття. Яке було сполучення між ОСОБА_8 та іншими містами Донецької області йому не відомо.

Однак, всупереч такої позиції обвинуваченого ОСОБА_7 , його провина в скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень поза розумним сумнівом підтверджується сукупністю зібраних та безпосередньо досліджених судом доказів, які є належними, допустимими, взаємоузгодженими та достовірними.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він працює машиністом-інструктором в ІНФОРМАЦІЯ_13 , з обвинуваченим знайомий тривалий час, вони працювали разом з 1995 до 2022, до 2002 обвинувачений їздив з ним помічником машиніста.

У вересні 2022 він перебував у кабінеті начальника депо - ОСОБА_10 , коли начальникові зателефонували, після чого начальник сказав, що потрібно поїхати переглянути відео та впізнати якусь людину. Він запитав кого саме, на що начальник відповів, що коли побачать - впізнають. Близько 10-00 - 11-00 год. начальник привіз його, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 до виконкому, де слідчі їм показали відеозапис ведення бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_14 , та сказали, що можливо вони когось впізнають. Він вказував слідчому де слід зупинити відеозапис, де перемотати вперед чи назад, коли бачив ОСОБА_7 на відео. На відео ОСОБА_13 крутив приціл міномета. ОСОБА_7 був вдягнутий у військову форму, бандану та перчатки без пальців. Він впізнав ОСОБА_7 оскільки вони багато років з ним їздили, він був машиністом, а ОСОБА_7 - його помічником. Складався протокол допиту.

До того, як вони приїхали до виконкому, вони заїжджали до відділку поліції, де їм також показували це відео. В кімнаті висів великий телевізор, там також були столи та знаходились особи зі зброєю, він зрозумів, що це співробітники ІНФОРМАЦІЯ_12 . Відеозапис показували всім трьом одразу на великому телевізорі, вмикав його один зі співробітників ІНФОРМАЦІЯ_12 , що знаходились в кімнаті. Співробітник ІНФОРМАЦІЯ_12 в ході перегляду не звертав їх увагу на будь-яких зображених осіб. Йому не говорили кого було потрібно впізнати, за ОСОБА_11 та ОСОБА_12 сказати не може. Відео переглядали мовчки, ніхто нічого не говорив. Про ОСОБА_14 чи ОСОБА_7 в цьому кабінеті їм ніхто нічого не говорив. Потім їх всіх разом віз якийсь хлопець, напевно, працівник ІНФОРМАЦІЯ_12 . Про участь ОСОБА_7 у незаконних збройних формуваннях йому відомо лише з цього відеозапису, інших відомостей у нього немає. Чи були у людей в військовій формі, зображених на відео, погони, шеврони - він не пам`ятає. З відео неможливо впізнати до яких збройних формувань або до яких військових частин відносяться ці особи. Події, зафіксовані на відео, відбуваються в теплу пору року - світить сонце, особи перебувають у літній формі. В якій місцевості та в якій області відбуваються події з відео встановити неможливо. В 2014 він вже працював інструктором, спілкувався з ОСОБА_7 лише з робочих питань. Він не пам`ятає, чи відлучався ОСОБА_7 з роботи у 2014, минуло дуже багато часу. ОСОБА_7 не висловлювався про зміну державного ладу чи територіального устрою. З 2014 ОСОБА_7 продовжував роботу. Він по роботі до ОСОБА_7 жодних претензій не мав. Він не бачив у ОСОБА_7 військову форму та зброю.

Коли він вказував де слід зупинити відеозапис, в приміщенні перебували лише він та слідчий.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що обвинувачений ОСОБА_7 більше 15 років був його колегою, підстав оговорювати його немає. У вересні він був на роботі, коли спустився ОСОБА_9 і сказав йому, що потрібно поїхати до поліції на впізнання ОСОБА_7 та ОСОБА_14 . На той момент вони знали, що їх затримали працівники ІНФОРМАЦІЯ_12 , їх не було на роботі. На автомобілі він, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та їх начальник приїхали до поліції, пройшли на третій поверх. Там їм запропонували подивитися відео, на якому, ймовірно, зображений їх співробітник. В кабінеті окрім них ще були присутні люди у військовій формі зі зброєю. Їх посадили на диван, співробітник ввімкнув відео з Youtube і в ході перегляду в декількох епізодах вони впізнали своїх співробітників - ОСОБА_7 та ОСОБА_14 . Першим їх впізнав начальник, вони обговорювали, що вони їх впізнали. Цей співробітник не звертав їх увагу ні на які моменти, він лише просив їх уважно переглянути та не відволікатися. Наскільки він пам`ятає, напевно, відео зупинили коли начальник впізнав. Ці події тривали 20-30 хвилин. З цього відеозапису вони дізналися про участь ОСОБА_7 у незаконних збройних формуваннях. Після перегляду цього відеозапису їх відвезли до приміщення виконкому, де вони знову переглядали це відео вже більш детально, вже можна було зупинити зображення, щоб упевнитися, чи дійсно на відео зображений ОСОБА_7 . Складали якісь документи.

На відео було зображену групу людей у зеленій камуфльованій військовій формі, які здійснювали постріли з міномету. В якомусь епізоді приблизно на шостій хвилині відеозапису він побачив ОСОБА_7 , який здійснював регулювання або прицілювання, потім він був зображений у повний зріст, він ОСОБА_7 впізнав за обличчям. Він впевнений, що ця особа на відео - це ОСОБА_7 . ОСОБА_7 був вдягнутий у камуфльований зелений одяг, на голові була бандана, також у нього були підсумок, ніж, та короткі перчатки з обрізними пальцями. З міномету здійснювались постріли. У ОСОБА_14 був шеврон з прапором червоного, синього та чорного кольорів, який схожий на прапор так званої ДНР. На відео прив`язки до місцевості не було. Відео, напевно, мало назву ІНФОРМАЦІЯ_14 . Коли він надавав показання, окрім нього та слідчого нікого не було. Слідчий перед переглядом відео попросив його уважно переглянути відеозапис та повідомити чи впізнає він когось із зображених на ньому осіб. Відео було те саме, але зупинялось слідчим за його вказівкою, оскільки він розумів серйозність обвинувачення ОСОБА_7 , тому був дуже уважним, просив перемотати, щоб повторно побачити та точно впевнитися, що це ОСОБА_7 . На відео зображено сосновий ліс та пісок, де саме відбувалися ці події йому невідомо. Цей відеозапис тривав 10 хвилин, схожий на фільм - з різними епізодами, але місцевість була незмінною. З відео можливо встановити, що зйомка здійснювалась у теплу пору року - було зображено траву, світило сонце, люди були вдягнуті у літній одяг. З відео неможливо визначити де саме здійснювалась відеозйомка - події відбувалися у сосновому лісі. У людей на відеозаписі були шеврони на лівій руці, які саме вказати не може. У ОСОБА_7 на відео він ані погонів, ані шевронів не бачив. На відео було зафіксовано здійснення пострілів з міномету у певному напрямку, а чи це були навчальні стрільби, чи бойове зіткнення, чи художній фільм - він вказати не може. Йому невідомо чи відбував ОСОБА_7 у тривалу відпустку, оскільки на роботі вони могли тривалий час не зустрічатися, зустрічалися періодично та нерегулярно, до ОСОБА_7 по роботі він ніяких претензій не мав. З 2014 ідей щодо зміни територіального устрою України чи державного ладу ОСОБА_7 не виказував.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що він працює машиністом у локомотивному депо м.Покровськ, з обвинуваченим знайомий з 2007, вони є колегами, підстав оговорювати його немає. Під час перебування на роботі його, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 викликав начальник та сказав, що слід проїхати та оглянути відеозапис, де можливо когось впізнати. Вони поїхали до міськвідділу поліції та на телевізорі онлайн оглянули відеозапис з відеохостингу Youtube, де в лісі відбувалась стрільба з міномета, тривалістю близько 15 хвилин, де впізнали людей, схожих на ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , який також був його колегою. Відео він та інші свідки оглядали одночасно, також був присутній їх начальник та четверо правоохоронців, понятих не було. Як він зрозумів, слідчу дію проводив співробітник ІНФОРМАЦІЯ_12 . Під час перегляду працівник СБУ відео зупиняв та запитував, чи впізнає він когось на відео. На відео було зображення використання міномету та ведення обстрілу, де були люди, один з яких схожий на ОСОБА_7 . Люди на відео були в камуфльованому одязі, ОСОБА_7 на відео був вдягнутий у військову форму та бандану, зброї у нього при собі не було. Шеврони на формі були, але розібрати що на них зображено, було неможливо. Наскільки він зрозумів, ОСОБА_7 корегував міномет, було зображено розпаковку ящиків з мінами, хтось подавав їх, хтось корегував, здійснювалися постріли. Зображення особи, схожої на ОСОБА_7 , на відео тривало близько хвилини, спочатку зйомка велася позаду цієї особи, потім ця особа була повернута обличчям до камери. У інших осіб, які були зафіксовані на відеозаписі, нашивок, шевронів чи знаків розрізнення він не бачив. Перегляд відео відбувався у відділку поліції, на третьому поверсі. Протокол не складався. Після цього його допитували, це відбувалося в іншій будівлі, там також оглядали відео, але він при огляді був присутній один. Слідчий запропонував переглянути відео та повідомити чи впізнав він когось з зображених осіб. Огляд проводився з метою впізнання певних осіб. В ході огляду відеозапису його запитували чи впізнає він когось та кого саме. Крім нього та слідчого під час цієї слідчої дії нікого не було. В ході перегляду слідчий зупиняв відео і запитував кого він бачить на відео та чи впізнає він цю особу. На відео конкретно неможливо визначити на 100 % яка саме особа зображена, якість зображення недостатня. З відеозапису неможливо було визначити яка дата, місяць, рік здійснення відеозйомки. В якій країні, області чи населеному пункті відбуваються ці події з відеозапису незрозуміло.

Спочатку начальник повідомив, що трьом людям потрібно поїхати подивитися відео та впізнати людей. Коли вони підіймалися, співробітник СБУ сказав, що вони переглянуть відео, і в ході перегляду мають повідомити кого вони впізнали. Запитав чи знайомі вони з ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , вони відповіли, що знайомі. Вказівки впізнати ОСОБА_7 та ОСОБА_14 не надавали.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що вона знайома з ОСОБА_7 приблизно з 2005 року. Як свідок оглядала відеозапис 11.09.2022, але в цей час була затримана до 16.09.2022. Її утримували у ІНФОРМАЦІЯ_15 і допитували працівники ІНФОРМАЦІЯ_12 . Вона спала на стільцях, її та її чоловіка примушували дати свідчення, що вони були корегувальниками вогню. Протокол затримання не складався. Відеозапис показували неодноразово, щоб вона добре запам`ятала на яких хвилинах потрібно когось впізнати. Назву відео не пам`ятає. На ньому були люди, природа, робились постріли. Люди були у зеленій військовій формі. Серед військових вона не впізнала ОСОБА_7 . Але був складений протокол, що вона його впізнала. Зміст цього протоколу дійсності не відповідає. Вона знаходилась під моральним тиском, три доби була без сну та їжі, була у такому стані, що впізнавала всіх по відео. Наполягає на своїх свідченнях, що ОСОБА_7 не бачила на відео. До правоохоронних органів з заявою про моральний тиск не зверталась, оскільки вважає, що це позбавлене сенсу, бо вона трималась в поліції під контролем СБУ, а її перебування в поліції не було офіційно зареєстроване.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що знайомий з обвинуваченим з 1993 року, згодом вони були колегами. Відмовився від надання показань на підставі ст.63 Конституції України, зазначив, що надані ним показання можуть бути використані проти нього у кримінальному провадженні відносно нього самого.

Відповідно до протоколу огляду від 14.09.2022 слідчим за участю свідка ОСОБА_9 з застосуванням відеозапису було оглянуто інтернет-ресурс, а саме відеозапис за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_16 . В ході огляду встановлено, що за посиланням розміщений відеофайл ІНФОРМАЦІЯ_14 , який розміщено на сайті у 2015 на каналі ІНФОРМАЦІЯ_17 . В правому верхньому куті міститься напис Подразделение Моторолы, тривалість відео 10 хв. 30 сек. Відеозаписом зафіксовані дії бойовиків НЗФ ДНР - мінометного розрахунку, який дислокувався на території Слов`янського району та проводив обстріл з мінометів позицій Збройних Сил України. Під час перегляду відеозапису встановлено, що з 04 хв. 35 сек. по 04 хв. 45 сек., з 05 хв. 56 сек. по 06 хв. 16 сек., з 06 хв. 28 сек. по 06 хв. 46 сек., з 07 хв. 10 сек. по 07 хв. 14 сек. відеозапису свідок ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_7 , 1976 року народження, який в складі мінометного розрахунку бойовиків НЗФ ДНР проводив обстріл позицій Збройних Сил України. ОСОБА_9 повідомив, що впізнав ОСОБА_7 за характерними рисами обличчя, зростом, відповідними рухами. Відеозапис ходу слідчої дії записаний на оптичний диск, що є додатком до протоколу, та був досліджений в судовому засіданні, в ході чого встановлено, що обставини, зафіксовані за змістом протоколу, повністю відповідають обставинам, зафіксованим відеозаписом.

Як вбачається з протоколу огляду від 14.09.2022 слідчим за участю свідка ОСОБА_11 з застосуванням відеозапису було оглянуто інтернет-ресурс, а саме відеозапис за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_16 . В ході огляду встановлено, що за посиланням розміщений відеофайл ІНФОРМАЦІЯ_14 , який розміщено на сайті у 2015 на каналі ІНФОРМАЦІЯ_17 . В правому верхньому куті міститься напис Подразделение Моторолы, тривалість відео 10 хв. 30 сек. Відеозаписом зафіксовані дії бойовиків НЗФ ДНР - мінометного розрахунку, який дислокувався на території Слов`янського району та проводив обстріл з мінометів позицій Збройних Сил України. Під час перегляду відеозапису встановлено, що з 05 хв. 56 сек. по 06 хв. 16 сек., з 06 хв. 28 сек. по 06 хв. 46 сек. відеозапису свідок ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_7 , 1976 року народження, який в складі мінометного розрахунку бойовиків НЗФ ДНР проводив обстріл позицій Збройних Сил України. ОСОБА_11 повідомив, що впізнав ОСОБА_7 за характерними рисами обличчя, зростом. Відеозапис ходу слідчої дії записаний на оптичний диск, що є додатком до протоколу, та був досліджений в судовому засіданні, в ході чого встановлено, що обставини, зафіксовані за змістом протоколу, повністю відповідають обставинам, зафіксованим відеозаписом.

Згідно з протоколом огляду від 14.09.2022 слідчим за участю свідка ОСОБА_12 з застосуванням відеозапису було оглянуто інтернет-ресурс, а саме відеозапис за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_16 . В ході огляду встановлено, що за посиланням розміщений відеофайл ІНФОРМАЦІЯ_14 , який розміщено на сайті у 2015 на каналі ІНФОРМАЦІЯ_17 . В правому верхньому куті міститься напис Подразделение Моторолы, тривалість відео 10 хв. 30 сек. Відеозаписом зафіксовані дії бойовиків НЗФ ДНР - мінометного розрахунку, який дислокувався на території Слов`янського району та проводив обстріл з мінометів позицій Збройних Сил України. Під час перегляду відеозапису встановлено, що з 04 хв. 35 сек. по 04 хв. 45 сек., з 05 хв. 56 сек. по 06 хв. 16 сек., з 06 хв. 28 сек. по 06 хв. 46 сек. відеозапису свідок ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_7 , 1976 року народження, який в складі мінометного розрахунку бойовиків НЗФ ДНР проводив обстріл позицій Збройних Сил України. ОСОБА_12 повідомив, що впізнав ОСОБА_7 за характерними рисами обличчя, зростом. Відеозапис ходу слідчої дії записаний на оптичний диск, що є додатком до протоколу, та був досліджений в судовому засіданні, в ході чого встановлено, що обставини, зафіксовані за змістом протоколу, повністю відповідають обставинам, зафіксованим відеозаписом.

Відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 12.12.2022 слідчим на підставі ухвали слідчого судді від 07.12.2022 було здійснено тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження № 0000467 від 13.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та вилучено копії наступних документів та речі.

Так, з протоколу огляду місця події від 13.09.2022 вбачається, що у кримінальному провадженні № 0000467 від 13.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за участю ОСОБА_7 та ОСОБА_16 проведено невідкладний огляд приміщення гаражу № НОМЕР_2 , розташованому поблизу будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_7 . В ході слідчої дії встановлено, що вхід до приміщення гаражу здійснюється через металеві двері, обладнані навісним замком, який було відчинено ключем. В правому дальньому куті гаражу у поліетиленових пакетах було виявлено 3 фрагменти тканевої стрічки помаранчево-чорного кольору, які були вилучені, будь-яких інших заборонених предметів виявлено не було. Далі ОСОБА_16 пояснила, що їй було відомо, що в гаражі її сина ОСОБА_7 зберігаються зброя та боєприпаси, тому 11.09.2022 вона винесла їх з приміщення гаражу та заховала поруч, у кущах та вказала на це місце. На відстані близько 100 м від гаражу, з тильної сторони трансформатора у кущах було виявлено пластикову коробку білого кольору, в якій знаходились чотири предмети, схожі на корпуси від гранат з маркуванням РГД-5 7-72 Т, 7 72 Г, 107 72, 107 72 Т, та чотири предмети, схожі на запали до гранат з маркуванням 176-71 УЗРГМ 283, 176-71 УЗГРМ 283, 176-71 УЗГРМ 283, 48-73 УЗГРМ-2 583, що були вилучені. З вказаних восьми предметів було відібрано змиви. Ухвалою слідчого судді від 15.09.2023 надано дозвіл на проведення огляду гаражу, а ухвалою слідчого судді від 15.09.2023 на вилучені під час огляду предмети накладено арешт.

З протоколу огляду місця події від 13.09.2022 вбачається, що у кримінальному провадженні № 0000467 від 13.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за участю ОСОБА_7 та ОСОБА_17 проведено невідкладний огляд приміщення квартири АДРЕСА_4 , що належить дружині ОСОБА_7 - ОСОБА_17 . В ході огляду зальної кімнати зазначеної квартири у шафі було виявлено два комплекти військової форми, сім флеш-носіїв, 2 сім-карти, стартовий пакет оператора lifecell, один жорсткий диск та оперативна пам`ять для комп`ютера, цифровий фотоапарат Canon, відеокамеру з зарядним пристроєм, три мобільних телефони Samsung, Xiaomi, HTC, два смарт-годинника та наліпку з написом Донецкая Республика, а також грошові кошти в сумі 326 рублів 26 копійок. Виявлені предмети було вилучено. Ухвалою слідчого судді надано дозвіл на проведення огляду квартири, а ухвалою слідчого судді від 15.09.2022 на вилучені під час огляду предмети накладено арешт.

Відповідно до протоколу огляду від 15.12.2022 та фототаблиці до нього слідчим було оглянуто речі, вилучені в ході огляду приміщення гаражу та квартири. В ході огляду встановлено, що за місцем мешкання ОСОБА_7 вилучено фрагмент паперу білого кольору з зображенням прапору та гербу так званої ДНР та написом білого кольору, виконаним машинописним способом ДОНЕЦКАЯ РЕСПУБЛИКА. Окрім того, слідчим оглянуто вилучені за місцем мешкання ОСОБА_7 два комплекти військової форми без розпізнавальних знаків, встановлено, що перший комплект виконаний комуфлюванням піксельного типу, містить в собі фрагменти зеленого, темно-коричневого та сірого кольорів, другий комплект виконаний таким же чином, але містить в собі фрагменти зеленого, коричневого, чорного та сірого кольорів. Куртка другого комплекту форми містить бірку з написом СОЮЗСПЕЦОСНАЩЕНИЕ, футболка виконана комуфлюванням піксельного типу, містить в собі фрагменти сірого, чорного та білого кольорів. Окрім того, слідчим оглянуто три фрагменти тканини, вилучені під час огляду гаражу ОСОБА_7 , встановлено, що кожен з цих фрагментів є двокольорною стрічкою у смужки з трьома чорними та двома помаранчевими смугами, що зовні схоже на Георгієвську стрічку.

Також судовою колегією було досліджено протокол огляду від 14.09.2022, за змістом якого слідчим за участю свідка ОСОБА_15 з застосуванням відеозапису було оглянуто інтернет-ресурс, а саме відеозапис за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_16 . В ході огляду встановлено, що за посиланням розміщений відеофайл ІНФОРМАЦІЯ_14 , який розміщено на сайті у 2015 на каналі ІНФОРМАЦІЯ_17 . В правому верхньому куті міститься напис Подразделение Моторолы, тривалість відео 10 хв. 30 сек. Відеозаписом зафіксовані дії бойовиків НЗФ ДНР - мінометного розрахунку, який дислокувався на території Слов`янського району та проводив обстріл з мінометів позицій Збройних Сил України. Під час перегляду відеозапису встановлено, що з 04 хв. 35 сек. по 04 хв. 45 сек., з 05 хв. 56 сек. по 06 хв. 16 сек., з 06 хв. 28 сек. по 06 хв. 46 сек., з 07 хв. 10 сек. по 07 хв. 14 сек. відеозапису свідок ОСОБА_15 впізнала ОСОБА_7 , 1976 року народження, який в складі мінометного розрахунку бойовиків НЗФ ДНР проводив обстріл позицій Збройних Сил України. Відеозапис ходу слідчої дії записаний на оптичний диск, що є додатком до протоколу, та був досліджений в судовому засіданні.

Окрім того, стороною обвинувачення наданий протокол проведення слідчого експерименту від 15.09.2022, проведеного за участю ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_18 з застосуванням відеозапису, зі змісту якого вбачається, що на відкритій сторінці інтернет-браузера Google на ноутбуці ASUS було здійснено перехід до Google-карти та запропоновано ОСОБА_7 вказати на мапі місця проходження служби в НЗФ ДНР, на що він погодився. Так, ОСОБА_7 повідомив, що 05.06.2014 він перебував та території м.Донецька Донецької області та прийшов до приміщення колишнього ІНФОРМАЦІЯ_12 , де добровільно вступив до складу терористичної організації ДНР, а саме батальйону ІНФОРМАЦІЯ_18 , вказавши на електронній Google-карті місце розташування цієї будівлі з координатами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 .

Після цього ОСОБА_7 повідомив, що 07.06.2014 в складі підрозділу НОМЕР_5 рота батальйону ІНФОРМАЦІЯ_18 прибув до м.Слов`янська Донецької області, де був зарахований до складу підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_19 на посаду навідник міномета мінометної батареї та виконував обов`язки по обслуговуванню мінометної зброї. В м.Слов`янськ ОСОБА_7 мешкав в одному з приміщень, що розташоване на перехресті АДРЕСА_5 з координатами НОМЕР_6 , НОМЕР_7 .

Також ОСОБА_7 повідомив, що в період часу з 07.06.2014 по 03.07.2014, перебуваючи в населених пунктах Донецької області: Слов`янськ, Миколаївка та Семенівка, у складі підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_19 приймав безпосередню участь у збройному спротиві підрозділам Збройних Сил України та іншим військовим формуванням України, задіяним в проведенні антитерористичної операції на території Донецької області, виконуючи покладені на нього обов`язки навідника міномета мінометної батареї. Також ОСОБА_7 повідомив, що у вказаний період часу бойовики підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_19 дислокувались біля с.Миколаївка Краматорського району, в ангарних приміщеннях та в приміщенні, розташованому навпроти ІНФОРМАЦІЯ_20 , що знаходиться в с.Миколаївка Краматорського району, координати НОМЕР_8 , НОМЕР_9 ; НОМЕР_10 , НОМЕР_11 .

Надалі ОСОБА_7 повідомив, що у період часу з 07.06.2014 по 03.07.2014 у складі підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_19 він приймав безпосередню участь у збройному спротиві підрозділам Збройних Сил України та іншим військовим формуванням України, задіяним в проведенні антитерористичної операції на території Донецької області, виконуючи покладені на нього обов`язки навідника міномета мінометної батареї. Зокрема, ОСОБА_7 у складі мінометного розрахунку під керівництвом Мотороли (бойовик НЗФ ДНР, громадянин РФ ОСОБА_19 ) здійснював виїзд на позиції під с.Райгородок Краматорського району та проводив мінометний обстріл позицій ЗС України (координати 48.893489, 37.702955). Також ОСОБА_7 повідомив, що у складі мінометного розрахунку ІНФОРМАЦІЯ_21 здійснював обстріл місць дислокацій ЗС України з різних позицій, що знаходяться поблизу м.Слов`янська Донецької області, де саме вони розташовувалися, він на теперішній час не пам`ятає.

Після цього ОСОБА_7 повідомив, що 03.07.2014, перебуваючи у складі ІНФОРМАЦІЯ_19 терористичної організації ДНР він був направлений до будівлі ІНФОРМАЦІЯ_22 (координати НОМЕР_12 , 37.6196), де мешкав до 13.07.2014, після чого добровільно покинув місце дислокації підрозділу та повернувся до свого постійного місця проживання в м.Покровськ Донецької області. Відеозапис ходу слідчої дії записаний на оптичний диск, що є додатком до протоколу.

Судом був досліджений відеозапис вищевказаної слідчої дії, за змістом відеозапису встановлено, що слідчий експеримент проводився слідчим за участю захисника та обвинуваченого. При цьому обвинувачений знаходиться в положенні сидячи, напівобернутий спиною до відеокамери, таким чином, що можливо побачити лише лівий бік його обличчя протягом всієї слідчої дії. Слід зазначити, що на лівому боці обличчя обвинуваченого міститься тінь, тому достовірно встановити наявність чи відсутність забою обличчя, про що вказував обвинувачений, суд не має можливості. Під час проведення слідчого експерименту попри зазначення в протоколі про надання пояснень ОСОБА_7 , фактично слідчий зачитує його показання, а на уточнюючі питання слідчого обвинувачений відповідає ствердно. Від захисника в ході слідчої дії будь-яких зауважень, коментарів або питань не надходило.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази, судова колегія приходить до висновку про слушність доводів сторони захисту стосовно недопустимості фактичних даних, отриманих в ході слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 15.09.2022, як таких, що здобуті з порушенням права на свободу (ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), з огляду на наступне.

Під час судового провадження встановлено, що 13.09.2022 слідчим Покровського ВП ГУНП в Донецькій області за участі працівників СБУ проведено огляд квартири та гаражу, якими користувався ОСОБА_7 , в ході якого виявлено та вилучено, зокрема, чотири предмети, схожі на корпуси від гранат з маркуванням РГД-5 7-72 Т, 7 72 Г, 107 72, 107 72 Т, та чотири предмети, схожі на запали до гранат з маркуванням 176-71 УЗРГМ 283, 176-71 УЗГРМ 283, 176-71 УЗГРМ 283, 48-73 УЗГРМ-2 583, що вбачається з відповідних протоколів слідчих дій. В цей же день були внесені відомості до ЄРДР за ознаками вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

З показань обвинуваченого встановлено, що він був в той же день затриманий і перебував в умовах несвободи до 16 вересня 2022, коли відносно нього було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Ці показання не видаються не логічними чи неправдивими оскільки сам факт віднайдення в ході огляду гаражу ОСОБА_7 предметів, схожих на корпуси та запали від гранат, з урахуванням того що місто Покровськ, як і інші міста Донецької області, перебував станом на вересень 2022 в зоні особливої небезпеки з огляду на збройну агресію російської федерації проти України, видається малоймовірним, щоб правоохоронці не затримали ОСОБА_7 і дозволили вільно пересуватись містом і відвідувати ІНФОРМАЦІЯ_23 для проведення з ним слідчих дій 15 вересня 2022, а потім добровільно прибути до міста Дніпра 16 вересня 2022 для розгляду клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу.

Правдивість показань обвинуваченого не спростовується і відеозаписом слідчого експерименту за його участю, зі змісту якого неможливо достеменно встановити наявність чи відсутність у нього тілесних ушкоджень, оскільки відеозапис здійснений таким чином, що ОСОБА_7 на відео сидить спиною до камери, на відео можливо побачити лише частину лівої сторони його обличчя, яка містить тінь. Окрім того, на користь достовірності показань обвинуваченого в цій частині свідчать і показання свідка ОСОБА_11 , який під час допиту вказував, що на момент перегляду ним відео 14.09.2022 йому було відомо, що ОСОБА_7 та ОСОБА_14 затримали працівники ІНФОРМАЦІЯ_12 , оскільки їх не було на роботі.

При цьому будь-якого протоколу затримання суду не надано, зі слів обвинуваченого він не складався, відомості про складання такого протоколу відсутні і за змістом реєстру матеріалів досудового розслідування, стороною обвинувачення не надано розумних і логічних пояснень щодо перебування обвинуваченого у відділку поліції без складення відповідних документів про його затримання, як і не спростовано тверджень обвинуваченого про те, що таке затримання мало місце, а тому суд констатує що затримання ОСОБА_7 відбулось фактично 13 вересня 2022 і це затримання не супроводжувалось гарантіями прав людини, що грубо порушило справедливість кримінального провадження на його початку і тягне за собою визнання недопустимим будь-яких доказів зібраних за участі обвинуваченого в момент порушення його права на свободу в ході якого, можливо, було застосовано недозволені методи, про які вказує обвинувачений.

При цьому доводи сторони обвинувачення про те, що слідчим відділом територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Краматорську проведено досудове розслідування за фактом застосування катувань до обвинуваченого і кримінальне провадження було закрите постановою слідчого, суд не приймає до уваги, так як виходячи зі змісту статті 3 Конвенції, за обставин, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, а саме застосування недозволених методів під час проведення слідства, у поєднанні із загальним обов`язком держави за статтею 1 Конвенції, слід провести ефективне офіційне розслідування. Це означає, що таке розслідування повинно бути ретельним, а органи влади завжди повинні добросовісно намагатися з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки.

Забезпечення перевірки заяви про застосування недозволених методів шляхом проведення уповноваженим органом офіційного розслідування щодо можливих порушень прав людини, гарантованих статтями 27, 28 Конституції України, є обов`язковим.

Однак, як вбачається з постанови старшого слідчого 2-го слідчого відділу територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Сєвєродонецьку від 27 серпня 2025, в ході досудового слідства було витребувано інформацію про стан обвинуваченого при доставці його до ІНФОРМАЦІЯ_24 , згідно з якою він мав множинні синці на тілі та допитано обвинуваченого ОСОБА_7 в статусі свідка. Також слідчий допитав правоохоронців, які заперечували будь-яке застосування насильства відносно обвинуваченого, і керуючись цими показаннями, провадження у справі закрив.

Судова колегія вважає, що за таких обставин це розслідування не можна назвати ефективним.

Оцінюючи протокол огляду від 14.09.2022 за участю свідка ОСОБА_15 , у сукупності з показаннями, наданими нею під час судового провадження, судова колегія констатує наявність істотних розбіжностей в зазначених фактичних даних, а саме за змістом протоколу огляду ОСОБА_15 впізнала ОСОБА_7 на відео у чотирьох епізодах, в той час як в ході допиту у судовому засіданні вказувала, що оглядала відеозапис під час фактичного затримання, що тривало з 11.09.2022 по 16.09.2022, коли її утримували у ІНФОРМАЦІЯ_25 . Серед військових вона не впізнала ОСОБА_7 , але був складений протокол, що вона його впізнала. Зміст цього протоколу дійсності не відповідає. Вона знаходилась під моральним тиском, три доби була без сну та їжі, була у такому стані, що впізнавала всіх по відео.

Усуваючи зазначені суперечності, судова колегія виходить з положень ст.90 КПК України, за змістом якої рішення національного суду або міжнародної судової установи, яке набрало законної сили і ним встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, має преюдиціальне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів.

Так, вироком ІНФОРМАЦІЯ_26 від 20.11.2024 у кримінальному провадженні № 0004677 від 14.09.2022, який набрав законної сили 19.06.2025 (справа № 201/10449/22), було засуджено ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 КК України. Цим же вироком встановлено правдивість показань свідка ОСОБА_15 в частині її затримання, що тривало з 11.09.2022 по 16.09.2022 і не супроводжувалось гарантіями прав людини, що грубо порушило справедливість кримінального провадження на його початку і потягло за собою визнання недопустимим будь-яких доказів зібраних за участі свідка в момент порушення її права на свободу. Отже, у зв`язку з констатацією вищевказаним вироком здобуття доказів за участю свідка ОСОБА_15 у період з 11.09.2022 п 16.09.2022 з порушенням права на свободу (ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), судова колегія не може допустити як доказ фактичні дані, отримані в ході огляду відеозапису за участю ОСОБА_15 14.09.2022.

Оцінивши інші надані суду докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, дотримуючись загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, рівності перед законом і судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, судова колегія приходить до висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих злочинів, з огляду на наступне.

Так, з протоколів огляду відеозапису від 14.09.2022 за участю свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у сукупності з показаннями, наданими ними в ході судового провадження, судовою колегією встановлено, що свідки, які протягом тривалого проміжку часу були колегами обвинуваченого, впізнали на відеозаписі, де зафіксовано, що події відбуваються в теплу пору року - світить сонце, особи перебувають у літній камуфльованій формі з шевронами, в сосновому лісі, здійснюють розпаковку ящиків з мінами, хтось подавав їх, хтось корегував, здійснювалися постріли з міномету, де ОСОБА_7 , який був вдягнутий у військову форму, бандану та перчатки без пальців, крутив приціл міномета. В судовому засіданні зі змісту вищевказаних протоколів встановлено, що вказаний відеозапис має назву ІНФОРМАЦІЯ_14 , який розміщено на сайті у 2015 на каналі ІНФОРМАЦІЯ_17 . В правому верхньому куті міститься напис Подразделение Моторолы, тривалість відео 10 хв. 30 сек. Відеозаписом зафіксовані дії бойовиків НЗФ ДНР - мінометного розрахунку, який дислокувався на території Слов`янського району та проводив обстріл з мінометів позицій Збройних Сил України.

З огляду на зміст зазначених протоколів, слід дійти висновку, що злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , мали місце у невстановлений час, у теплу, скоріш за все, літню пору року, оскільки саме вона зафіксована на відео, яке, в свою чергу, пред`являлось для огляду лише свідкам і не було надано для огляду суду та стороні захисту, з 2014, але не пізніше кінця серпня 2015.

Доводи сторони захисту стосовно недопустимості фактичних даних, здобутих в ході огляду відеозапису за участю вищевказаних свідків судовою колегією відхиляються, з огляду на наступне.

Так, пред`явлення для впізнання - слідча дія, що полягає в пред`явленні свідкові чи іншій особі об`єктів, які вони спостерігали раніше у зв`язку з подією кримінального правопорушення, з метою встановлення їх тотожності або відмінності. Пред`явлення особи до впізнання регулюється статтею 228 КПК.

Огляд - це слідча (розшукова) дія, яка проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних (ч.1 ст.237 КПК).

Відповідно до п.2 ч.2, ч.3 ст. 237 КПК огляд комп`ютерних даних проводиться слідчим, прокурором шляхом відображення у протоколі огляду інформації, яку вони містять, у формі, придатній для сприйняття їх змісту (за допомогою електронних засобів, фотозйомки, відеозапису, зйомки та/або відеозапису екрана тощо або у паперовій формі).

Для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити спеціалістів.

Відповідно до чинного кримінального процесуального законодавства України проведення будь-якої слідчої (розшукової) дії повинно супроводжуватися протоколюванням, вимоги до складання якого визначені положеннями ст. 104 КПК.

Згідно матеріалів кримінального провадження 14.09.2022 органом досудового розслідування було проведено саме огляд інтернет-ресурсу за участю свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та складено відповідні протоколи огляду, до яких долучено оптичні диски DVD-R із відеозаписами проведених слідчих дій. Перед початком слідчих дій свідкам були роз`яснені їх права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 18 КПК та у відповідності до ст. 67 КПК попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 384 КК. Як убачається з протоколів огляду, за їх змістом зазначено хід та результати слідчої дії, зазначено інтернет-посилання, за допомогою якого у мережі Інтернет можливо ідентифікувати відповідні інтернет-сторінки, оглянуті під час досудового розслідування. Протоколи оглядів складені відповідно до вимог законодавства та містять усі необхідні відомості, передбачені ст. 104 КПК.

Таким чином, враховуючи, що під час досудового розслідування за участю зазначених свідків було проведено саме огляд інтернет-ресурсів, а не пред`явлення особи для впізнання, відсутні підстави вважати наявні у матеріалах провадження протоколи огляду інтернет-ресурсів, проведених за участю свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 недопустимими доказами через порушення порядку пред`явлення особи для впізнання, встановленого вимогами ст. 228 КПК.

Вищенаведені фактичні дані щодо причетності ОСОБА_7 до здійснення збройного опору ЗСУ у складі так званої ДНР також підтверджуються протоколами невідкладних оглядів від 13.09.2022, законність яких підтверджена ухвалами слідчих суддів, здійснених в іншому кримінальному провадженні, в ході яких за місцем мешкання ОСОБА_7 було виявлено два комплекти військової форми, наліпку з написом Донецкая Республика, та грошові кошти в сумі 326 рублів 26 копійок, а у гаражі - 3 фрагменти тканевої стрічки помаранчево-чорного кольору. Вилучені під час оглядів квартири та гаражу речі були оглянуті слідчим 15.12.2022, в ході огляду встановлено, що за місцем мешкання ОСОБА_7 вилучено фрагмент паперу білого кольору з зображенням прапору та гербу так званої ДНР та написом білого кольору, виконаним машинописним способом ДОНЕЦКАЯ РЕСПУБЛИКА; за місцем мешкання ОСОБА_7 вилучено два комплекти військової форми без розпізнавальних знаків (перший комплект виконаний камуфлюванням піксельного типу, містить в собі фрагменти зеленого, темно-коричневого та сірого кольорів, другий комплект виконаний таким же чином, але містить в собі фрагменти зеленого, коричневого, чорного та сірого кольорів, куртка другого комплекту форми містить бірку з написом СОЮЗСПЕЦОСНАЩЕНИЕ, футболка виконана комуфлюванням піксельного типу, містить в собі фрагменти сірого, чорного та білого кольорів), у гаражі вилучено 3 фрагменти двокольорної стрічки у смужки з трьома чорними та двома помаранчевими смугами, що зовні схоже на георгієвську стрічку.

Судова колегія зважає на те, що діяльність ДНР як терористичної організації підтверджується зверненням Верховної Ради України до Організації Об`єднаних націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затверджене постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VІІІ, та Зверненні до Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, національних парламентів держав - членів ЄС, США, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженому Постановою ВРУ від 14.01.2015 р. за № 106-VIII, Постанові ВРУ Про заяву Верховної Ради України Щодо протидії поширенню підтриманого Російською Федерацією міжнародного тероризму від 22.07.2014 року за № 1597-VIІ, Постанові ВРУ Про заяву Верховної Ради України Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків від 21.04.2015 р. за № 337-VIІ, Постанові ВРУ Про заяву Верховної Ради України Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України від 22.07.2014 р. за № 1596-VIІ, Постанові ВРУ Про заяву Верховної Ради України Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій ДНР та ЛНР, які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян, схваленої постановою Верховної Ради України від 04.02.2015 №145-VІІІ.

Пленум Верховного Суду України у п.4 постанови Про практику розгляду судами кримінальних справ про злочини, вчинені стійкими злочинними об`єднаннями від 23.12.2005 року № 13 зазначає, що утворення (створення) організованої групи чи злочинної організації слід розуміти як сукупність дій з організації (формування, заснування) стійкого злочинного об`єднання для заняття злочинною діяльністю. В частині ж участі у злочинній чи терористичній організації, то відповідно до п.13 вказаної постанови Пленуму вступ особи до організованої групи чи злочинної організації (участь у ній) означає надання цією особою згоди на участь у такому об`єднанні за умови, що вона усвідомлювала факт його існування і підтвердила певними діями реальність своїх намірів.

Також згідно постанови Верховного Суду від 05.07.2018 по справі № 225/6151/15-к (провадження № 51-1609км18), висновки якої є обов`язковими для суду першої інстанції, встановлення у кримінальному провадженні передбачених у ст.1 Закону України Про боротьбу з тероризмом ознак певної організації (наявність стійкого об`єднання трьох і більше осіб; розподіл функцій між цими особами; існування обов`язкових правил поведінки при підготовці та вчиненні терористичних актів) та відповідної мети її діяльності (порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення, вплив на прийняття рішень, вчинення або невчинення дій органами державної влади та місцевого самоврядування) є підставою для визнання відповідної діяльності терористичною. При цьому таке визнання здійснюється судом у конкретному провадженні на підставі наявних матеріалів. Існування окремого судового рішення, рішення органу законодавчої чи виконавчої влади про визнання діяльності терористичною для притягнення особи до кримінальної відповідальності за ст.258-3 КК України не вимагається.

Висновки суду про визнання ДНР терористичною організацією узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ). Так, у Рішенні ЄСПЛ від 25 липня 2017 року у справі Хлєбік проти України безпосередньо зазначено, що на початку квітня 2014 року збройні угрупування почали захоплювати офіційні будівлі в Донецькій та Луганській областях й заявляти про створення самопроголошених утворень, відомих як ДНР і ЛНР. У відповідь 14 квітня 2014 року Уряд України, який розглядає такі збройні формування як терористичні організації, санкціонував застосування проти них збройних сил шляхом введення в правове поле поняття антитерористична операція.

Участь у терористичній організації визнається закінченим злочином безвідносно до того, чи розпочали її учасники вчинювати конкретні терористичні злочини. А тому визнання організації терористичною та доведений факт участі особи у цій організації є закінченим складом злочину, передбаченого ст. 2583 КК України і не потребує доведення інших обставин.

Так, в ході огляду свідками відеозапису, розміщеного на відео хостингу Youtube, з відповідних протоколів судом встановлено, що цей відеозапис розміщено у 2015, а події зафіксовані ним, відбуваються влітку, тому, оскільки будь-яких інших доказів які б свідчили про вчинення цих дій в інший час не надано, судова колегія, формулюючи обвинувачення, яке визнане судом доведеним, вказує що події мали місце не пізніше кінця серпня 2015.

На цьому відео зафіксовано, що група військових з розпізнавальними знаками терористичної організації ДНР здійснює мінометний обстріл, який направлений проти Збройних Сил України, оскільки люди, зображені на відео, зазначають про те, що вони приїхали вбивати українців. Вогонь вівся без коригування, після кожного пострілу міномет змінював свою позицію, однак, незважаючи на це, його продовжували заряджати і здійснювати постріли. Ці дії свідчать, що постріли велись хаотично, не були націлені на конкретне місце, а тому особи, які здійснювали постріли, усвідомлювали, що здійснюють їх не лише в бік Збройних Сил України, а вони можуть зашкодити і цивільному населенню. Особи, які здійснюють постріли, одягнуті в камуфльований одяг, озброєні, мають знаки розрізнення, виконують воєнне завдання, і мають у своєму складі командира, який керує їх діями, контролює взаємодію між мінометниками, снайперами, розвідкою та корегувальниками вогню, а в кінці відео командир здійснює розбір помилок. Цього командира на відео ідентифіковано як ОСОБА_20 , яким є ОСОБА_19 , що є загальновідомим фактом, як і той факт, що ОСОБА_19 приймав активну участь в терористичні організації ДНР на посаді командира.

Всі ці обставини в своїй сукупності дозволять прийти до висновку, що на відео, де свідки впізнали ОСОБА_7 зображено один з підрозділів силового блоку терористичної організації, який виконує воєнне завдання, здійснюючи хаотичний обстріл, що свідчить про те, що це підрозділ незаконного збройного формування у складі терористичної організації ДНР.

Судом чітко встановлено, що ОСОБА_7 добровільно, керуючись власними переконаннями, став учасником терористичної організації ДНР, що вбачається як з протоколів слідчих дій за участю свідків, які прийняті судом як належні допустимі та достовірні докази, так і з протоколів слідчих дій, за змістом яких за місцем мешкання та у гаражі ОСОБА_7 вилучено військову форму, предмети, схожі на корпуси та запали гранат, а також речі, які слід вважати символікою так званої ДНР. Тому суд вважає доведеним, що ОСОБА_7 брав участь у терористичній організації. Активні дії ОСОБА_7 , які виражаються в здійсненні пострілів з міномета у сукупності з метою терористичної організації ДНР, яка полягає у зміні меж території України та кордонів України всупереч Конституції дозволяє прийти до висновку, що і метою ОСОБА_7 була зміна меж території та державних кордонів України, а тому в його діях вбачається склад злочину передбаченого статтею 110 КК України, а той факт, що ці дії вчиняли з групою осіб, підтверджує кваліфікуючу ознаку цього злочину, як вчинення злочину групою осіб.

При цьому показання обвинуваченого, надані ним у судовому засіданні в частині заперечення факту участі у терористичній організації ДНР та нездійснення ним жодних дій з метою зміни меж території та державних кордонів України, судом розцінюються як недостовірні, оскільки вони в повному обсязі спростовуються наданими стороною обвинувачення належними, допустимими та достовірними доказами. Так, троє колег обвинуваченого, які протягом багатьох років працювали з ним спільно, впізнали обвинуваченого на відеозаписі. Жодних підстав оговорювати ОСОБА_7 у вказаних осіб не встановлено, про наявність таких підстав не зазначав і обвинувачений. На наявність будь-якого тиску або впливу на них, як про це зазначив обвинувачений, свідки не посилались. Доводи обвинуваченого про навчання в автошколі у 2014 підтверджуються наданими сторонами документами, однак такі відомості про форму навчання, кількість занять, їх графік (періодичність), жодним чином не унеможливлюють участь обвинуваченого у НЗФ в цей період. Окрім того, оскільки судом встановлено, що вказаний злочин було вчинено у період з 2014 не пізніше кінця серпня 2015, навіть щоденне навчання за денною формою у робочі дні у період з початку червня 2014 до початку липня 2014, не спростовує встановлені судом обставини.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України та ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов?язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Посилаючись на вищевказану норму основного Закону України, слід зазначити, що вона закріпила в собі п. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини, п. 2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, принципі 36 Звід принципів захисту всіх осіб, що піддаються затриманню або ув`язненню в будь-якій формі презумпцію невинуватості.

Такої позиції дотримується і Європейський Суд з прав людини, який у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року по справі Алене де Рібермон проти Франції підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою, він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Отже, правило презумпції невинуватості означає, що обвинувачений може бути визнаний винним у вчиненні злочину і покараний лише за умови, що його вина буде доведена у передбаченому законом порядку і встановлена обвинувальним вироком суду.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК, що передбачають: Ніхто не зобов?язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом…Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Тобто, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об?єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб?єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов?язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту (як відбувається при застосуванні переважності доказів). Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, встановлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред?явленим обвинуваченням.

Таким чином, логічно узгоджених доводів на спростування висновку про вчинення обвинуваченим інкримінованих кримінальних правопорушень, чи хоча б доводів, які б могли викликати у стороннього та незацікавленого спостерігача підстави поза розумним сумнівом вважати, що обвинувачений не брав участі у терористичній організації ДНР та не вчиняв умисних дій з метою змін меж території України та державного кордону України до 2015, стороною захисту надано не було, а надані стороною обвинувачення та досліджені судом докази дозволяють з достовірністю встановити наявність у діях обвинуваченого складів інкримінованих кримінальних правопорушень.

Аналізуючи інші вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вказані вище докази є достовірними, доповнюють один одного, перебувають між собою у взаємозв`язку, тобто події кримінальних правопорушень мали місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_7 правильно кваліфіковано за:

- ч. 1 ст. 2583 КК України, тобто участь у терористичній організації.

- ч. 2 ст.260 КК України, тобто участь у діяльності не передбачених законом збройних формувань.

- ч. 2 ст.110 КК України, тобто вчинення умисних дій з метою змін меж території України та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа Довженко проти України) зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у відповідності до ст. 65 КК України суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченою, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (вчинені кримінальні правопорушення віднесені до категорії тяжких та особливо тяжкого злочину), сукупність усіх обставин вчинених кримінальних правопорушень, характер, ступінь їх суспільної небезпеки, тривалість участі у НЗФ; відомості про особу обвинуваченого (раніше не судимий, на диспансерному обліку у психіатра та нарколога не перебуває, одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, працевлаштований).

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Аналізуючи викладене, з урахуванням також суб`єктивного ставлення ОСОБА_7 до вчиненого, який провину свою у вчиненні кримінальних правопорушень не визнав, будь-яких ознак розкаяння не виявив, тобто не усвідомив суспільної небезпечності вчинених діянь, суд приходить до переконання, що виправлення ОСОБА_7 буде досягнуто при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкцій ст.ст. 110 ч.2, 2583 ч.1, 260 ч.2 КК України, з конфіскацією майна. При цьому необхідність застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна обвинуваченого, обумовлюється вчиненням злочинів проти основ національної безпеки України та громадської безпеки, таке покарання буде адекватним тій шкоді, яка нанесена державі Україна діяльністю обвинуваченого у складі терористичної організації «ДНР» і її незаконного збройного формування.

При цьому як встановлено судом, подія кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_7 , яке кваліфіковане ч.2 ст.260 КК України, мала місце не пізніше кінця серпня 2015.

Зазначене кримінальне правопорушення у відповідності до положення ст.12 КК України є тяжким кримінальним правопорушенням.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло десть років у разі вчинення тяжкого злочину. Однак за змістом ч.3 ст.285 КПК України у разі, якщо підозрюваний, обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Згідно з ч.1 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Положенням ч.5 ст.74 КК України передбачено, що особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст.49 цього Кодексу.

За відомостями довідки № 10-14072025/14210 від 14.07.2025 ОСОБА_7 за період з літа 2015 до теперішнього часу не вчинив нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину. Судова колегія враховує, що у вересні 2022 здійснювалося досудове розслідування за ознаками ч.1 ст.263 КК України, в ході якого було проведено обшуки за місцем мешкання та у гаражі ОСОБА_7 , але, оскільки до теперішнього часу відомості про повідомлення ОСОБА_7 про підозру, або будь-які інші відомості щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення в матеріалах кримінального провадження відсутні, вважає, що інших правопорушень ОСОБА_7 вчинено не було.

Підсумовуючи вищенаведене, враховуючи відсутність згоди обвинуваченого на звільнення від кримінальної відповідальності як обов?язкової процесуально-правової підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, передбаченого ст.49 КК України, з закриттям провадження у справі, сплив строку давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності у відповідності до п.4 ч.1 ст.49 КК України, а також відсутність підстав для зупинення або переривання строків давності у відповідності до ч.2,3 ст.49 КК України, суд вважає необхідним у відповідності до ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_7 від покарання.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ст.ст. 110 ч.2, 2583 ч.1 КК України, суд вважає необхідним визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки вважає, що саме таке покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна буде необхідним і достатнім для попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили необхідно залишити без змін у зв`язку з відсутністю підстав для його зміни або скасування. При цьому строк попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню в строк покарання з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі, оскільки згідно правового висновку ВП ВС, викладеного за змістом постанови № 663/537/17 від 29.08.2018, якщо особа вчинила злочин до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII (зворотна дія Закону №838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч.1 ст.5 КК України).

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Питання по речовим доказам вирішити відповідно до положень статті 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 110 ч.2, 2583 ч.1, 260 ч.2 КК України.

Призначити ОСОБА_7 покарання:

- за ч.2 ст.110 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна.

- за ч.1 ст.2583 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією майна.

- за ч.2 ст.260 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки з конфіскацією майна.

На підставі ч.5 ст.74, п.4 ч.1 ст.49 КК України звільнити ОСОБА_7 від покарання, призначеного за ч.2 ст.260 КК України.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 13.09.2022 по дату набрання вироком законної сили з розрахунку 1 день попереднього ув?язнення дорівнює 2 дням позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою у державній установі ІНФОРМАЦІЯ_27 до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Речові докази: три фрагменти стрічки помаранчево-чорного кольору, візуально схожі на георгієвську стрічку, 2 комплекти військової форми, наліпку з написом Донецкая республика, що зберігаються у службовому приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_12 за квитанцією № 285 - знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Слов?янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3