Провадження №1-кп/389/39/25
У Х В А Л А

01 липня 2025 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000914 від 24.12.2024 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В :

18 березня 2025 року до Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області на розгляд надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду від 15.07.2025 ОСОБА_4 продовжений строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 13.07.2025.

В судовому засіданні прокурор просила продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, що карається позбавленням волі на строк до 8 років, ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, не зникли.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засіданні не з`явився, про час та місце судово розгляду повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник заперечували проти задоволення зазначеного клопотання прокурора.

Адвокат ОСОБА_5 30.06.2025 подав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому, яке підтримав в судовому засіданні та в обґрунтування якого зазначив, що обвинувачений визнає свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, має хронічне захворювання серцево-судинної системи та потребує регулярного догляду у лікаря кардиолога, також вважає, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України суттєво зменшились, оскільки свідки допитані, а потерпілий не наполягає на утриманні обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора, тому просив застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме нічний домашній арешт.

Проте підтверджуючих документів щодо захворювань ОСОБА_4 та про неможливість його утримання у мовах СІЗО суду не надано.

Прокурор заперечувала щодо задоволення клопотання захисника обвинуваченого, оскільки ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати.

Вислухавши у судовому засіданні думку учасників судового провадження, суд дійшов до такого.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Водночас суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що повною мірою узгоджується з практикою Європейського суду.

Так, рішенням ЄСПЛ від 06.04.2000 у справі «Лабіта проти Італії», в якому зазначено, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Крім цього, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Під час розгляду даного клопотання у вказаному кримінальному провадженні встановлена наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які наразі не зменшилися та не зникли.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким кримінальним правопорушенням проти життя та здоров`я особи, яким передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років, тому, усвідомлюючи тяжкість кримінального правопорушення, розуміючи можливе покарання у разі доведення його вини та з метою уникнення кримінальної відповідальності, є цілком ймовірна можливість переховування обвинуваченого від суду.

Водночас судом враховано, що обвинувачений раніше не судимий, офіційно не працює, не одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, що вказує на відсутність достатньо міцних соціальних зв`язків та високу ймовірність переховування його від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та можливість вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Зважаючи на те, що на даний час судом ще не допитано потерпілого та свідків, є вагомі підстави вважати, що у разі застосування до обвинуваченого альтернативного по відношенню до тримання під вартою запобіжного заходу, не пов`язаного з виключними запобіжниками у комунікації та його переміщеннях, останній зможе здійснити незаконний вплив на даних осіб з метою зміни раніше наданих ними показань для уникнення від кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

Зазначене підтверджує, що заявлені раніше ризики наразі не зменшились і це дає достатні підстави вважати, що у разі зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу на запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, вказане не забезпечить належного виконання останнім його процесуального обов`язку.

Судом також враховано характер кримінального правопорушення, що інкримінується обвинуваченому та, яке має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства та те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, що в даному випадку виправдовує тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу.

Зазначене підтверджує, що заявлені раніше ризики не зменшились і це дає достатні підстави вважати, що у разі зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу на запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, вказане не забезпечить належного виконання останнім його процесуального обов`язку.

Доводи захисника про необґрунтованість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 та про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, судом не можуть бути враховані із зазначених вище підстав, оскільки адвокатом ОСОБА_5 суду не надано жодних підтверджуючих документів, які б давали підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу, а тому клопотання адвоката ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене та заслухавши думку учасників судового провадження, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Продовжуючи дію такого запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, не відпали, продовжують існувати, що також унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, розмір застави у даному кримінальному провадженні не визначається.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 331, 392 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити, у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого - відмовити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Червоний Поділ Білозерського району Херсонської області, продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, який обчислювати з 12.00 год. 01 липня 2025 року по 12.00 год. 29 серпня 2025 року.

Копію ухвали, до відома, направити начальнику ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», вручити прокурору та обвинуваченому.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошений о 13.20 год. 01.07.2025.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1