Віньковецький районний суд Хмельницької області
Єдиний унікальний номер № 670/1014/17
Провадження № 1-кп/670/1/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року селище Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000107 від 15.05.2017 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пилипи-Олександрівські, Віньковецького району, Хмельницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою освітою, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей не має, військовослужбовця, засудженого: вироком Віньковецького районного суду Хмельницької області від 04.12.2015 року за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 1020 грн; вироком Віньковецького районного суду Хмельницької області від 27.01.2016 року, зміненим ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 24.03.2016 року, за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, а покарання у виді штрафу у розмірі 1020 грн, призначене вироком Віньковецького районного суду Хмельницької області від 04.12.2015 року, виконувати самостійно, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Віньковецького районного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 12.05.2017 року близько 18 год. 30 хв., перебуваючи у знайомого ОСОБА_5 в приміщенні веранди будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел, який виник раптово, спрямований на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підійшов до підвіконня, звідки умисно, таємно, повторно викрав мобільний телефон марки «Nokia» моделі S6600 вартістю 297 грн 50 коп., у якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Київстар» вартістю 25 грн, які належать ОСОБА_6 , тим самим своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив матеріальної шкоди ОСОБА_6 на загальну суму 322 гривні 50 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечує проти закриття кримінальної справи відносно нього у зв`язку з втратою чинності закону, який встановлює протиправність діяння.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти закриття кримінального провадження за ч. 2 ст. 185 КК України щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння (п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України).

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки не повідомляв.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

09.08.2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

За обвинувальним актом інкриміноване діяння ОСОБА_4 вчинив 12.05.2017 року.

Станом на 01.01.2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1600 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 800 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 інкримінованого діяння, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 1600 грн (800 грн х 2).

Діями ОСОБА_4 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_6 в розмірі 322 грн 50 коп.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_4 майна становила 322 грн 50 коп., тобто ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 1600 грн, то суд вважає, що з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст.ст. 3, 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, то діяння ОСОБА_4 не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що обвинувачений ОСОБА_4 не заперечує проти закриття кримінального провадження, то суд вважає за необхідне відповідно до вимог п. 4-1 ч. 1 ст. 284, ч. 3 ст. 479-2 КПК України кримінальне провадження по справі закрити у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи згідно довідки № 453т від 01.06.2017 року у розмірі 395 грн 48 коп., необхідно віднести на рахунок держави.

Відповідно до ст. 100 КПК України речовий доказ - мобільний телефон марки «Nokia» моделі S6600, у якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_1 необхідно повернути потерпілому ОСОБА_6 .

На підставі ст. 58 Конституції України, ст.ст. 3, 5 КК України, керуючись ст.ст. 100, 284, 372, 392-393, 395, 479-2 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000107 від 15.05.2017 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, закрити у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «Nokia» моделі S6600, у якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_1 повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Копію ухвали суду направити до сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 3 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ст. 51 КУпАП.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Віньковецький районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1