Справа № 521/5998/25
Номер провадження:1-кп/521/1444/25
УХВАЛА

06 червня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні №521/5998/25 щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2024 року народження, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на посаді начальника складу взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший сержант», раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 413 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до висунутого обвинувачення, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи її на посаді начальника складу взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший сержант», у порушення вимог ст.ст. 9, 11, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. 13 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна в Збройних Силах України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 04.08.2000 року №1225, в умовах дії воєнного стану, у порушення зазначених вимог законодавства, діючи із злочинною недбалістю, достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламенту порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, не свідомо допустив їх порушення за наступних обставин.

У період з 02.11.2022 по 17.03.2025, більш точна дата та час не встановлена, перебуваючи у розташуванні військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з кримінальною протиправною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, втратив ввірену у службове користування зброю, яка перебувала на відповідному інвентарному обліку, а саме: 7,62 мм. пістолету ТТ №ЧФ1896 - 1950 року у кількості 1 одиниця та 7,62 мм. пістолету ТТ №ЄЕ 4285 - 1945 року випуску у кількості 1 одиниця, внаслідок порушення правил їх зберігання, чим завдав збитків державі на загальну суму 31 034 гривень 60 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 413 КК України, а саме: втрата ввіреної для службового користування зброї, внаслідок порушення правил їх зберігання, вчиненого в умовах воєнного стану.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підстав ст. 45 КК України, тобто у зв`язку з дійовим каяттям.

В обґрунтування клопотання обвинувачений, зазначив, що він вчинив кримінальне правопорушення вперше, вину у скоєному визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення та повністю відшкодував завдані збитки.

Прокурор та представник потерпілого, кожен окремо, не заперечували проти задоволення клопотання обвинуваченого, вважали можливим з урахуванням обставин справи, звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям та закрити відносно нього кримінальне провадження.

Дослідивши клопотання, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Стаття 45 КК України закріплює, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Так, у силу вимог ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 413 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

Судом встановлено, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину та щиро розкаявся, повністю відшкодував завдані збитки, що підтверджується платіжною інструкцією №8371-7453-2998-9102 від 06.03.2025. Також, до суду надано заяву командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 від 22.04.2025 №439, в якій останній, просить звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України.

Також встановлено, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений та має на утриманні малолітню доньку 2024 року народження, до кримінальної відповідальності притягується уперше, обвинувачується у вчиненні необережного кримінального правопорушення, що відноситься до категорії нетяжких злочинів, та вказане кримінальне правопорушення не відноситься до корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, та не відноситься до злочинів щодо порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року. суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності, у разі наявності у загальній частині КК таких випадків звільнення особи від кримінальної відповідальності, як дійове каяття, ст. 45 КК України.

Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За змістом ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 є раніше не судимою особою, враховуючи характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України віднесене до категорії нетяжких злочинів, вчинених з необережності, вину у скоєному визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, на момент розгляду кримінального провадження встановлене повне відшкодування завданого збитку, з`ясувавши наявність усіх передбачених законом обставин, у тому числі згоди обвинуваченого на звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 413 КК України підлягає задоволенню, а кримінальне провадження підлягає закриттю.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовано, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284, 286, 288, 369-372 КПК України, ст.ст. 12, 44, 45 КК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 , про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 413 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям, задовольнити.

Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 413 КК України, на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000030 від 30.01.2025, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, - закрити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд м. Одеси протягом семи днів.

Головуючий: ОСОБА_7