КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу представників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах ФОП ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25.03.2025 задоволено клопотання прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 та накладено арешт, із забороною користування і розпорядження, на тимчасово вилучене в ході проведення 20.03.2025 огляду місця події майно, а саме:

- гусеничний екскаватор марки JCBJS220SC, реєстраційний номер НОМЕР_1 , заводський номер НОМЕР_2 , який належить ТОВ «Чернігівські Будівельні Конструкції» ();

- два металевих газових балони;

- 15 фрагментів металевих труб, з товщиною металу 1,5 см, діаметром 1,4 метри та довжиною близько 11 метрів кожна, що знаходяться на відкритій ділянці місцевості за координатами 49.7555046, 30.0815786 поблизу населеного пункту с. Глибічка Білоцерківського району Київської області.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах ФОП ОСОБА_8 подали апеляційну скаргу, в _____________________________________________________________________________

Справа № 381/1487/25 Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/3929/2025 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

якій просили поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді в частині арешту 15 фрагментів металевих труб, з товщиною металу 1,5 см, діаметром 1,4 метри та довжиною близько 11 метрів кожната постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора в цій частині.

Апелянти зазначали, що оскаржувана ухвала була отримана представниками ФОП ОСОБА_8 лише 06.05.2025, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 395 КПК України, строк на апеляційне оскарження підлягає обчисленню саме з цієї дати.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянти зазначали, що слідчим суддею проігноровано вимоги ст. 172 КПК України та не викликано володільця майна (труб) до суду для участі в судовому засіданні, де вирішувалось питання про арешт зазначеного майна, які за твердженням прокурора, належать ТОВ «Новація-1».

Проте, 27.11.2024 між ТОВ «Новація-1» та ФОП ОСОБА_8 укладено договір № 2711/24, відповідно до якого ТОВ «Новація-1» було передано у власність ФОП ОСОБА_8 , а ФОП ОСОБА_8 зобов`язаний виконати роботи по демонтажу, прийняти у власність трубу сталеву на ділянці площею 3200 м діаметром 1420 мм, та 300 м діаметром 1020мм, розміщену під землею від водоочисних споруд питної води ТОВ «Білоцерківвода» та насосною станцією 1-го підйому (водозабір на р. Рось с. Глибочка, Білоцерківського району), що є частиною магістрального водоводу «Дніпро-Рось».

Отже, дійсним володільцем труб після їх демонтажу є саме ФОП ОСОБА_8 .

Органом досудового розслідування не встановлено володільця майна, щодо якого вирішувалось питання про накладення арешту, що також не було зроблено слідчим суддею під час розгляду клопотання.

Прийняте судом рішення призвело до перешкоджання господарській діяльності ТОВ «Новація-1» та ФОП ОСОБА_8 , а також унеможливило в подальшому виконання укладеного між ними договору № 2711/24 від 27.11.2024.

Засновниками ТОВ «Новація-1» є ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які володіють часткою у статутному капіталі по 50 % кожен. 13.01.2025 один із засновників та директор Товариства - ОСОБА_10 помер.

При цьому, заявником у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_12 (син ОСОБА_10 ), який не є учасником ТОВ «Новація-1» на день подачі відповідної заяви про вчинення кримінального правопорушення та звернення прокурора з клопотанням про накладення арешту на майно та винесення оскаржуваної ухвали, а тому не є володільцем майна, на яке накладено арешт.

Крім того, органом досудового розслідування не було допитано ОСОБА_11 , відповідно не підтверджено факт викрадення металевих груб, про що йдеться в заяві «потерпілого» ОСОБА_12 , так як ОСОБА_11 достеменно відомо про укладений договір між ТОВ «Новація-1» та ФОП ОСОБА_8 № 2711/24 від 27.11.2024 та його виконання.

Отже, на думку апелянтів, слідчим суддею прийнято передчасне, незаконне та необґрунтоване судове рішення про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, без виклику осіб, участь яких відповідно до норм КПК України є обов`язковою.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши представників ФОП ОСОБА_8 - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна розглянуто без повідомлення та у відсутності представника власника частини вилученого майна - ФОП ОСОБА_8 .

Як зазначили представники в апеляційній скарзі, копію оскаржуваної ухвали їм вручено 06.05.2025, тоді як подано апеляційну скаргу 08.05.2025.

Ураховуючи, що матеріали справи не містять інших відомостей про обізнаність ФОП ОСОБА_8 із мотивами прийнятого рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга подана в строк, передбачений абзацом 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, а відтак не убачає підстав для розгляду клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки вищевказана ухвала слідчого судді фактично оскаржена в частині накладення арешту на 15 фрагментів металевих труб, з товщиною металу 1,5 см, діаметром 1,4 метри та довжиною близько 11 метрів кожна, то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги, та лише щодо арешту металевих труб. Ухвала слідчого судді в частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на інше майно у даному судовому провадженні ніким не оскаржена, а відтак колегією суддів не перевіряється.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, слідчим відділом Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000711 від 20.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно даних клопотання, 20.03.2025 до Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення від ОСОБА_12 про те, що невстановлені особи, діючи умисно, протиправно, під час дії воєнного стану, здійснюють демонтаж водогону «Дніпро-Рось», що належить ТОВ «Новація-1» між очисними спорудами (вул. Ставищенська, 130) і водозабором на річці Рось та викрадають металеві труби.

Згідно даних протоколу огляду від 20.03.2025, цього ж дня в період часу з 10 год. 00 хв. по 11 год. 30 хв. проведено огляд місця події на відкритій ділянці місцевості за координатами 49.7555046, 30.0815786, що знаходиться у полі поблизу населеного пункту с. Глибічка Білоцерківського району Київської області, на якій виявлено та вилучено:гусеничний екскаватор марки JCBJS220SC, реєстраційний номер НОМЕР_1 , заводський номер НОМЕР_2 ; два металевих газових балони;15 фрагментів металевих труб, з товщиною металу 1,5 см, діаметром 1,4 метри та довжиною близько 11 метрів кожна.

Постановою старшого слідчого Білоцерківського РУП ГУНП ОСОБА_13 від 20.03.2025 вищевказане майно, вилучене в ході огляду 20.03.2025, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

21.03.2025 прокурор Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області із клопотанням про накладення арешту, із забороною права відчуження, користування і розпорядження, на тимчасово вилучене в ході проведення 20.03.2025 огляду місця події майно, а саме:

- гусеничний екскаватор марки JCBJS220SC, реєстраційний номер НОМЕР_1 , заводський номер НОМЕР_2 , який належить ТОВ «Чернігівські Будівельні Конструкції» ();

- два металевих газових балони;

- 15 фрагментів металевих труб, з товщиною металу 1,5 см, діаметром 1,4 метри та довжиною близько 11 метрів кожна, що знаходяться на відкритій ділянці місцевості за координатами 49.7555046, 30.0815786 поблизу населеного пункту с. Глибічка Білоцерківського району Київської області.

Ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25.03.2025 задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на вищезазначене майно із забороною користування і розпорядження.

Постановляючи ухвалу, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав для арешту вказаного в клопотанні прокурора майна, з метою його збереження як речових доказів.

Такі висновки слідчого судді суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції вважає передчасними, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК Україниарештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

З матеріалів судового провадження вбачається, що прокурором під час звернення із вищевказаним клопотанням та слідчим суддею під час його розгляду не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Як убачається із матеріалів клопотання, відомості про вчинення кримінального правопорушення за фактом протиправного демонтажу невстановленими особами водогону "Дніпро-Русь", який належить ТОВ "Новація-1" та викрадення труб, з попередньою правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 185 КК України, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000711 за заявою ОСОБА_12 від 20.03.2025 в порядку ст. 214 КПК України про вчинення кримінального правопорушення щодо майна ТОВ "Новація-1", копія якої долучена прокурором до матеріалів клопотання.

Згідно даних вказаної заяви, ОСОБА_12 є сином ОСОБА_10 , який був співзасновником ТОВ "Новація-1". Після смерті ОСОБА_10 , його син - ОСОБА_12 є спадкоємцем майна, та наразі відкрито спадкову справу. У поданій заяві про злочин ОСОБА_12 зазначив обставини щодо імовірної крадіжки майна (труб), які належать ТОВ " Новація-1".

Разом з тим, як убачається із наданих представниками ФОП ОСОБА_8 до суду апеляційної інстанції матеріалів, 27.11.2024 між ТОВ "Новація-1" в особі директора ОСОБА_10 та ФОП ОСОБА_8 укладено договір № 2711/24 від 27.11.2024, відповідно до п.п. 1.1. якого ФОП ОСОБА_8 виконує роботи по демонтажу та приймає у власність від ТОВ «Новація-1» трубу сталеву на ділянці площею 3200 м діаметром 1420 мм, та 300 м діаметром 1020 мм, розміщену під землею від водоочисних споруд питної води ТОВ «Білоцерківвода» та насосною станцією 1-го підйому (водозабір на р. Рось с. Глибочка, Білоцерківського району), що є частиною магістрального водоводу «Дніпро-Рось».

28.11.2024 між ФОП ОСОБА_8 та ТОВ "Новація-1" укладено акт № 28/11 приймання-передачі товару, зокрема труб 1420 мм сталевих в кількості 1500 тон., та труб 1020 мм сталевих в кількості 75 тон.

Однак вказані обставини не відображені у клопотанні прокурора та не були предметом дослідження органу досудового розслідування у кримінальному провадженні.

З наведеного убачається, що звертаючись до слідчого судді із клопотанням про арешт вищевказаного майна, прокурор не встановив усіх фактичних обставин вчинення імовірного кримінального правопорушення, зокрема щодо здійснення демонтажу водогону "Дніпро-Русь" та вилучення труб, про які зазначено у заяві про злочин ОСОБА_12 .

Прокурор також не вжив заходів щодо перевірки наявності повноважень у сина співвласника ТОВ "Новація-1" ОСОБА_10 - ОСОБА_12 на звернення із заявою про злочин в інтересах ТОВ "Новація-1" та перевірки викладених ним обставини щодо отримання в порядку спадкування права власності на частку ТОВ "Новація-1", яка належала його батьку. Відповідні документи щодо набуття ОСОБА_12 у спадок частки корпоративних прав ТОВ "Новація-1", даних про відкриття спадкової справи або інших документів на підтвердження права власності ОСОБА_12 на корпоративні права ТОВ "Новація-1", матеріали клопотання не містять.

Крім того, згідно положень п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

У порушення вказаних вимог, прокурор при зверненні із клопотанням про арешт майна не вжив заходів щодо встановлення фактичного власника труб, вилучених на відкритій ділянці місцевості поблизу населеного пункту с. Глибічка Білоцерківського району Київської області, з огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини щодо укладення 27.11.2024 договору між ТОВ "Новація-1" та ФОП ОСОБА_8 про прийняття ФОП ОСОБА_8 у власність від ТОВ «Новація-1» труб, розміщених під землею від водоочисних споруд питної води, що є частиною магістрального водоводу «Дніпро-Рось».

Таким чином, у порушення вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, при зверненні із клопотанням про застосування заходу забезпечення кримінального провадження - арешту майна, прокурором не надано слідчому судді докази обставин, на які він посилається.

У свою чергу, слідчий суддя, розглядаючи клопотання прокурора, не звернув уваги на вказані обставини, та не вживши заходів для з`ясування фактичних обставин кримінального правопорушення та відомостей про власника вилученого майна, розглянувши клопотання без повідомлення та участі власника майна - вилучених сталевих труб, дійшов передчасного висновку про накладення арешту на вказане у клопотанні прокурора майно.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, ураховуючи, що слідчим суддею розглянуто клопотання прокурора про арешт майна без з`ясування всіх обставин, передбачених ст.ст. 172, 173 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З огляду на положення ч. 3 ст. 407 КПК України, які не передбачають можливості часткового скасування ухвали слідчого судді за наслідками апеляційного розгляду, зокрема в частині накладення арешту 15 фрагментів металевих труб, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню у повному обсязі, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 376, 407, 409, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах ФОП ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2025 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3