Справа № 212/3157/25
У Х В А Л А

14 серпня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000335 від 12 березня 2025 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває вищезазначене кримінальне провадження, у якому стосовно обвинуваченого під час досудового розслідування обрано запобіжний захід тримання під вартою.

До початку судового засідання надійшло клопотання прокурора ОСОБА_7 про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке обґрунтовано тим, що на даний час не зменшилися ризики, які були встановлені під час обрання запобіжного заходу. Так, ОСОБА_5 , який є військовослужбовцем, раніше судимий, не має міцних соціальних зв`язків, обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, знаходячись на волі, зможе переховуватися від суду, а також є ризики вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 заперечила проти клопотання прокурора, вважала, що ризики прокурором не доведені належними доказами, щодо збільшення розміру застави також заперечила, просила залишити її у визначеному судом розмірі.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника.

Потерпілий ОСОБА_4 підтримав думку захисника, вважав за можливе не продовжувати обвинуваченому строк тримання під вартою.

Заслухавши учасників судового провадження, суд дійшов такого висновку.

Ухвалою суду від 16 липня 2025 року обвинуваченому продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою по 13 вересня 2025 року включно.

Розгляд справи відкладений на 24 вересня 2025 року.

Відповідно до ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження /зміну/ запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених прокурором.

При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого суд враховує дані про особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, самовільно залишив військову частину, не одружений, раніше судимий, в провадженні іншого суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , має зареєстроване місце проживання, неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, інвалідності не має.

Також, суд враховує характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому злочину, що в сукупності вказує про суспільну небезпеку як самого діяння, так і особи, яка обвинувачується у його вчиненні, а також те, що цей злочин віднесено згідно статті 12 КК України до тяжкого злочину, а саме ч. 4 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже, на підставі викладеного суд, виходячи з положень статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимог частини першої статті 197 КПК України, дійшов висновку, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру і тяжкості діяння, яке йому інкримінуються, а разом з іншим, допомагає уникнути ризиків, існування яких доведено, і які не зменшилися, є реальними, а саме ризик переховування від суду, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, тому суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому строком на 60 днів.

При цьому суд зважає на те, що матеріали кримінального провадження не містять переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою та стороною захисту в судовому засіданні такі відомості не надані.

З урахуванням наведених вище даних про обвинуваченого та інших обставин, суд вважає, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд також враховує, що на час вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого у кримінальному провадженні не вчинені всі необхідні дії для встановлення об`єктивної істини у справі, судове слідство не закінчено, зокрема не допитано свідків обвинувачення, самого обвинуваченого, не досліджено письмові докази у повному обсязі, і як наслідок, у цей період, є наявними обставини, визначені п. 1-2 ч. 1 ст. 194, ст. ст. 199, 331 КПК України.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі кримінального провадження, а також які мають значення при вирішенні питання щодо запобіжного заходу обвинуваченому та які не існували і не розглядались на час обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у судовому засіданні не встановлено.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне залишити без змін визначений ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 16.07.2025 розмір застави. Підстави для збільшення або зменшення її розміру відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 177, 182, 183, 194, 331, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто по 12 жовтня 2025 року включно.

Визначені ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 16 липня 2025 року розмір застави у сумі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень, та покладені на обвинуваченого обов`язки у разі внесення ним застави, передбачені п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження, направити уповноваженій особі за місцем ув`язнення обвинуваченого.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Суддя ОСОБА_1