УХВАЛА

19 травня 2025 року

м. Київ

справа № 442/8236/24

провадження № 51-1800ск25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши спільну касаційну скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на судові рішення,

встановив:

Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 січня 2025 року відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про скасування постанови слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 від 26 листопада 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000072, внесеного до ЄРДР 18 березня 2024 року.

Львівський апеляційний суд ухвалою від 05 березня 2025 року відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про відвід колегії суддів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Львівський апеляційний суд ухвалою від 05 березня 2025 року апеляційну скаргу заявниць ОСОБА_6 та ОСОБА_5 залишив без задоволення, а ухвалу слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 січня 2025 року залишив без зміни.

Зі змісту спільної касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не погоджуються з вказаними судовими рішеннями. Крім того, в поданій касаційній скарзі просять скасувати рішення суду від 11 травня 1959 року.

Перевіривши спільну касаційну скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Відповідно до частин 1, 2 статті 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

У частині 2 статті 426 КПК встановлено, що касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Згідно з частиною 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.

Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Так, у прохальній частині спільної касаційної скарги скаржники просять скасувати ухвалу слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 січня 2025 року, ухвали Львівського апеляційного суду від 05 березня 2025 року (справа № 442/8236/24), а також рішення суду від 11 травня 1959 року, при цьому в касаційній скарзі не зазначено, яким судом, у якій справі та в порядку якого судочинства було ухвалено зазначене судове рішення та його копії не додано до спільної касаційної скарги.

Водночас колегія суддів звертає увагу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на те, що касаційна скарга подається на судові рішення, постановлені в межах одного кримінального провадження, а не на рішення, постановлені в різних кримінальних провадженнях.

Отже скаржники не конкретизують, які судові рішення вони оскаржують та з яких підстав, враховуючи положення статті 424 КПК та частини 2 статті 426 КПК.

Тобто, вказана неузгодженість та суперечності в спільній касаційній скарзі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 позбавляють суд касаційної інстанції визначитись з предметом оскарження та прийняти остаточне рішення за наслідками її розгляду.

Отже, скаржникам слід звернути увагу на положення статті 424 КПК та визначитись з предметом оскарження за їх спільною касаційною скаргою.

Також у касаційній скарзі скаржники мають вказати на конкретні порушення закону, що можуть бути підставою для скасування або зміни судових рішень, які, на їх думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при постановленні, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.

Відповідно до статті 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення;

- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;

- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;

- змінити судове рішення.

Однак прохальна частина спільної касаційної скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 викладена не у відповідності до положень статті 436 КПК та без врахування положень статті 424 КПК.

При цьому, всупереч вимогам частини 3 статті 427 КПК скаржники не зазначають в спільній касаційній скарзі чи бажають вони брати участь у касаційному розгляді.

Вказані обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до статті 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Згідно з вимогами частини 4 статті 429 КПК залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Колегія суддів роз`яснює, що усунення недоліків зазначеної скарги слід здійснити шляхом внесення нового тексту касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали та з дотриманням положень статті 427 КПК.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:

Спільну касаційну скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на судові рішення залишити без руху, надавши їм п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимиухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особам, які її подали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3