Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/1570/24
УХВАЛА

23 квітня 2025 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області:

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників обвинувачених адвокатів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Ярмолинці клопотання прокурора у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.04.2024 за №0000176, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особи без громадянства, який народився в м. Алчевськ Луганської області, зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 308, ч. 1 ст. 309 КК України,

встановив:

В провадженні Ярмолинецького районного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження за № 0000176 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 308, ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор подав письмове клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжких злочинів і, на думку прокурора, наявні ризики, зазначені у п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання обвинуваченому вказаного запобіжного заходу, зокрема те, що він може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів немає.

Обвинувачений заперечив проти продовження застосування вказаного запобіжного заходу, просив застосувати більш м`який запобіжний захід заставу, яку внесуть його родичі.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 , заперечила проти продовження застосування вказаного запобіжного заходу, просили застосувати більш м`який запобіжний захід. Просила застосувати до нього запобіжний захід у виді застави або цілодобового домашнього арешту. Захисник пояснила, що у клопотанні прокурор не навів наявність ризиків, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою. Не зазначено, яким саме чином обвинувачений буде впливати на потерпілих та свідків, при цьому, потерпілі вже допитані. Обвинувачений вже тривалий час перебуває під вартою і тому усвідомлює, що у разі порушення ним альтернативного запобіжного заходу, до нього знову буде обраний найсуворіший запобіжний захід. Вважає, що саме цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжких злочинів, в тому числі і тяжкого злочину із застосуванням насильства, за вчинення яких передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.05.2024 ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави, який ухвалою слідчого судді цього ж суду від 09.07.2024 був продовжений до 05.09.2024.

В подальшому, ухвалами Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 16 серпня 2024 року, 27 вересня 2024 року, від 13 листопада 2024 року, від 8 січня 2025 року обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був продовжений, останній раз - до 8 березня 2025 року включно.

Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 28 лютого 2025 року обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був продовжений до 28 квітня 2025 року включно.

В силу ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжних заходів є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті, зокрема переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Обвинувачений обґрунтовано обвинувачуєтьсяу вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190 (в редакції від 22.11.2018), ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 308, ч. 1 ст. 309 КК України, що підтверджується зібраними в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження доказами, а саме: протоколами допитів потерпілих, якими підтверджуються обставини вчинення кримінального правопорушення (на переконання органу досудового розслідування); протоколами оглядів предметів, якими підтверджуються обставини вчинення кримінального правопорушення (на переконання органу досудового розслідування); протоколами негласних слідчих (розшукових) дій, які підтверджують обставини вчинення кримінальних правопорушень (на переконання органу досудового розслідування); довідками про опрацювання номерної інформації, яким підтверджуються обставини вчинення кримінальних правопорушень (на переконання органу досудового розслідування); висновками судових експертиз аудіо- відеозаписів, якими підтверджуються обставини вчинення кримінальних правопорушень (на переконання органу досудового розслідування); іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Вирішуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою суд враховує наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також тяжкість покарання за злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , його вік, стан здоров`я, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 є особою без громадянства, за місцем проживання у останнього відсутні міцні соціальні зв`язки. Стороною захисту не надано суду жодних доказів, які б свідчили про те, що інвалідність перешкоджає перебувати ОСОБА_4 під вартою.

Зокрема про наявність ризику переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та/або суду свідчить те, що обвинувачений усвідомлює негативні наслідки для себе, які можуть настати внаслідок визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та призначення йому відповідного покарання.

Щодо ризику вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, то суд виходить з того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні багатоепізодного особливо тяжкого злочину, вчиненого організованою групою, де, за твердженням прокурора, він був організатором, керуючи підготовкою та вчиненням інкримінованих йому кримінальних правопорушень, будучи особою, яка раніше притягалася до кримінальної відповідальності, він обвинувачується у вчиненні нових кримінальних правопорушень, в тому числі особливо тяжкого злочину. Окрім цього, ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків та постійного джерела доходу, а корисливий мотив інкримінованих йому кримінальних правопорушень вказує на те, що отримання матеріальних засобів на існування ОСОБА_4 може здійснювати у протиправний спосіб.

При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини у справі Ілійков проти Болгарії, де зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Про наявність ризику незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні свідчить те, що ОСОБА_4 відомо місце проживання, контактна інформація потерпілих та свідків, а тому він може негативно впливати на вказаних учасників судового провадження з метою зміни ними своїх показань, які вони надавали під час досудового розслідування.

Ризики є реальними та триваючими, а тому суд приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення і впливати на потерпілих та свідків, через що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Крім того, з урахуванням обставин інкримінованих кримінальних правопорушень, один з яких є насильницьким, суд вважає за необхідне продовжити застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, тому у задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну йому запобіжного заходу на заставу, а клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт необхідно відмовити.

На переконання суду, такий запобіжний захід як домашній арешт, не може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам, що знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, а також враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим особливо тяжкого злочину та тяжкого насильницького злочину, ту обставину, що ОСОБА_4 є особою без громадянства, без постійного місця роботи, відсутність міцних соціальних зв`язків у місці його постійного проживання.

Керуючись ст. 177, 183, 197, 199, 315, 372, 395 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задоволити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 21 червня 2025 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1