печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2998/25-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити дії щодо повернення майна,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою, в порядку ст.ст. 303-307 КПК України, про зобов`язання уповноважених осіб Печерського УП ГУНП у м. Києві вчинити дії щодо повернення майна вилученого під час проведення обшуків 10.10.2024 транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN TIGUAN», номер кузову НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 та за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник особи, в інтересах, якої подано скаргу про дату, час та місце розгляду провадження повідомлявся належним чином в установленому законом порядку, проте, в засідання не з`явився.

Слідчий про дату, час та місце розгляду провадження повідомлявся належним чином в установленому законом порядку, проте, в засідання не з`явився.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що адвокат, слідчий в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду провадження повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, що є проявом принципу диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги без їх участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали судового провадження за скаргою, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів скарги вбачається, що слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001871 від 19.06.2024, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 362 КК України.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 посилається на те, що на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі №757/45523/24-к від 04.10.2024, було проведено обшук транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN TIGUAN», номер кузову НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору, 2021 року випуску, який на праві власності належить ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право серед іншого, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Виходячи з правової природи даного інституту, згідно положень КПК України, тимчасове вилучення майна у кримінальному провадженні здійснюється не інакше як на підставі дозволу слідчого судді, суду або/та з подальшою перевіркою слідчим суддею, судом правових підстав для його вилучення та арешту, оскільки вилучення та арешт майна має наслідком обмеження прав власника цього майна та осіб, у володінні яких таке майно знаходиться.

Разом з тим, особою, яка звернулася зі скаргою до матеріалів скарги не долучено та в судовому засіданні надано не було ухвалу слідчого судді від 04.10.2024 у справі № 757/45523/24-к, на підставі якої було проведено обшук як наслідок, слідчий суддя не може дійти висновку щодо неправомірності проведеного обшуку, у зв`язку з чим в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 169, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити дії щодо повернення майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1