Справа № 752/2859/25
Провадження №: 1-кп/752/1603/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2025 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0003503 від 02.12.2024 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця с. Тихій Хутір, Жашківського району, Черкаської області, українець, громадянин України, з вищою освітою, працює на Київському хлібокомбінаті наладчиком устаткування харчової продукції, має на утриманні малолітніх дітей 2016 та 2018 р.н., зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

захисник - ОСОБА_5 ,

інші учасники провадження:

потерпіла - ОСОБА_6 ,

представник потерпілої - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що він 29 листопада 2024 року приблизно о 22 години 21 хвилину, керуючи технічно справним автомобілем марки «CHEVROLET» моделі «LACETTI» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по мокрому, чистому дорожньому покритті проїзної частини проспекту Валерія Лобановського в напрямку до вулиці Деміївської в місті Києві біля будинку № 117, порушив вимоги пунктів 2.3 (б), 13.1 ПДР України, а саме: проявив неуважність, не слідкував за дорожньою обстановкою та своєчасно не зреагував на її зміну, при цьому рухаючись в лівій крайній смузі руху під час вибору безпечного інтервалу руху не врахував швидкість, траєкторію руху транспортного засобу, в результаті чого здійснив зіткнення передньою частиною автомобіля з задньою частиною автомобіля марки «PORSCHE», модель «CAYENNE» р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_8 , який зупинився перед світлофором попереду в попутному напрямку.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної події, згідно висновку експерта 042-2014-2024 від 08.01.2025, при зверненні за медичною допомогою 29.11.2024 у пасажира автомобіля марки «CHEVROLET» моделі «LACETTI» ОСОБА_6 , мало місце тілесне ушкодження: закрита травма правого променево-зап`ясткового суглобу: перелом дистального епіметафіза променевої кістки.

Відповідно до п.п. 4.6. та 2.2.1./в «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, вказане тілесне ушкодження відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

Характер та морфологія виявленого ушкодження, свідчать про те, що воно утворилось внаслідок травматичної дії тупого предмету, що могло бути при транспортній травмі (травма в салоні автомобіля, який рухався при зіткненні з перешкодою), за давністю може відповідати вказаному терміну, тобто 29.11.2024.

Таким чином, між подіями транспортної травми від 29.11.2024 та отриманням тілесних ушкоджень ОСОБА_6 є прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Згідно висновку експерта № 306-Е від 22.01.2025 встановлено, що:

1. В даній дорожній обстановці з технічної точки зору водій автомобіля марки CHEVROLET моделі LACETTI реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 13.1. Правил дорожнього руху.

2. В даній дорожній обстановці, водій автомобіля марки CHEVROLET моделі LACETTI реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди.?

3. В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля марки CHEVROLET моделі LACETTI реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 вбачаються невідповідності технічного характеру вимогам п.13.1. Правил дорожнього руху, які перебували в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

4. З технічної точки зору, причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди були невідповідності дій водія автомобіля марки CHEVROLET моделі LACETTI реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 вимогам п. 13.1. Правил дорожнього руху.

Порушення водієм ОСОБА_3 , вимог пунктів 2.3 (б), 13.1 ПДР України знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками, згідно яких:

2.3(6) Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

13.1. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого кримінального правопорушення, а саме, що дійсно 29.11.2024 близько 22:21 год. в м. Києві, керуючи автомобілем «CHEVROLET», реєстраційний номер НОМЕР_4 , рухався по пр-т. Валерія Лобановського, напрямку вул. Деміївська, здійснив зіткнення з т.з. «PORSCHE», д.н.з. НОМЕР_3 . Пред`явлений цивільний позов не визнав, також долучив відзив на цивільний позов, зазначив, що сплатив потерпілій суму в розмірі 4567 грн 37 коп. шляхом перерахування грошових коштів через АТ «Укрпошта». У вчиненому діяння розкаявся, висловив щирий жаль з приводу вчиненого.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою сторін судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо таких обставин, які ніким не оспорюються, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

В зв`язку з викладеним суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, а також матеріалів цивільного позову, та дійшов висновку про те, що дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 КК України кваліфіковані органом досудового розслідування правильно як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання щодо призначення виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, конкретні обставини вчинення злочину, характер та спосіб вчиненого, при цьому, призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин та попередження нових злочинів.

При обранні покарання ОСОБА_3 суд враховує: ступінь тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яке віднесено кримінальним законом до категорії нетяжких злочинів; особу обвинуваченого, який не одружений, має на утриманні малолітніх дітей 2016, 2018 років народження, працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України, є його щире каяття та відшкодування матеріальної шкоди потерпілій.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, визнання ним своєї вини, наявності обставин, що пом`якшують покарання, та відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також ураховуючи позицію державного обвинувача та потерпілої щодо виду та міри покарання, яке необхідно призначити обвинуваченому, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При визначенні обвинуваченому строку додаткового покарання, призначення якого є обов`язковим для суду відповідно до санкції ч. 1 ст. 286 КК України, суд враховує вказані вище обставини, що враховувались при призначенні основного покарання, та вважає, що в даному випадку достатнім та необхідним буде визначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 та Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Прокурор заявлені позови підтримала у повному обсязі.

Обвинувачений та його захисник вказаний позов не визнали.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України шкода, заподіяна особі або майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі.

У частині заявленої матеріальної шкоди, потерпілою вказано, що останньою понесені фактичні витрати на придбання ліків, проведення лікування та у подальшому витрати, які їй доведеться понести на реабілітацію та лікування, а саме в сумі 53 828 грн 50 коп.

Розмір матеріальної шкоди у зв`язку із лікуванням потерпілої ОСОБА_6 в розмірі 4 386 грн є належно обґрунтованим, оскільки містить у своїй основі обрахунок реально понесених витрат потерпілої у зв`язку із проведеним лікуванням внаслідок травмування через вказане ДТП та підтверджується наданими доказами оплати лікування.

Оскільки судом встановлено факт сплати обвинуваченим потерпілій заподіяної шкоди, а саме в сумі 4567 грн 37 коп. шляхом перерахування грошових коштів через АТ «Укрпошта», що підтверджується фіскальним та службовим чеками від 20.03.2025, тому в позові до Моторного (транспортного) страхового бюро України необхідно відмовити у зв`язку з відсутністю спірних правовідносин щодо стягнення витрат на лікування та відповідно моральної шкоди.

З приводу вимоги про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого суд констатує, що згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Суд бере до уваги, що обвинувачений добровільно здійснив оплату на лікування для потерпілої. Хоча, це позитивно характеризує обвинуваченого, однак не свідчить про зменшення моральних страждань потерпілої, які в будь-якому випадку полягали як у фізичному болі, так і у психологічному дискомфорті, зміні звичного способу життя, лікуванні.

В наслідок протиправних дій обвинуваченого потерпілій ОСОБА_6 спричинено моральну шкоду, а сама в наслідок ДТП позивач отримала моральні страждання, порушився звичайний ритм її життя, отримала фізичний біль та страждання, а тому з огляду на принципи розумності та співмірності суд оцінює завдану позивачам моральну шкоду в розмірі 40 000 грн для ОСОБА_6 , відмовивши в задоволенні позову в іншій частині через їх невідповідність принципу справедливості та співмірності. Моральна шкода, згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України, має бути стягнута з безпосереднього винуватця ДТП ОСОБА_3 .

Вирішуючи вимоги потерпілої про стягнення на користь позивача з обвинуваченого витрат на професійну правничу допомогу, надану потерпілій, суд доходить таких висновків.

На підтвердження факту понесення потерпілою витрат на професійну правничу допомогу суду були надані договір про надання правової допомоги від 05.12.2024 з додатковою угодою № 1 до нього та акта виконаних робіт (наданих послуг) № 1 від 26.02.2025 на суму 21 000 грн.

Отже, судові витрати за надану правову допомогу в розмірі 21 000 грн та підтверджені документально, а тому підлягають відшкодуванню за рахунок обвинуваченого.

Згідно ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягаює стягненню в дохід держави процесуальні витрати по кримінальному провадженню: вартість проведеної експертизи Київським відділенням Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз МВС України автотехнічної експертизи № 306-Е від 16.01.2025 року у розмірі 6058,24 грн.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 124, 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Цивільний позов ОСОБА_6 - задовольнити частково.

В частині позовних вимог до Моторного (транспортного) страхового бюро України - відмовити.

В частині позовних вимог до ОСОБА_3 - задовольнити частково:

-стягнути на користь потерпілої ОСОБА_6 з ОСОБА_3 в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди - 40 000 грн;

-стягнути на користь потерпілої ОСОБА_6 з ОСОБА_3 в рахунок відшкодування витрат за надану правову допомогу - 21 000 грн.

Речові докази:

- автомобіль марки «CHEVROLET» моделі «LACETTI», державний номер НОМЕР_4 , який передано ОСОБА_3 для подальшого зберігання - залишити у розпорядженні ОСОБА_3 ;

- автомобіль марки «PORSCHE» моделі «CAYENNE», державний номер НОМЕР_5 , який передано ОСОБА_8 для подальшого зберігання - залишити у розпорядженні ОСОБА_8 .

Процесуальні витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні у розмірі 6058,24 грн стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1