Провадження №: 1-кс/755/3232/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" серпня 2025 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку клопотання слідчого слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , подане в межах кримінального провадження № 0000077 від 22.04.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 12.06.2025 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 2 роки,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 307 КК України,

встановив:

Слідчий слідчого відділу Дніпровського управління поліції Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 .

Клопотання вмотивоване тим, що відповідно до наказу № 140 від 12.06.2023 командира військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_5 з 12.06.2023 зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення та вважається таким, що з 12.06.2023 справи та посаду прийняв і припустив до виконання службових обов`язків.

Будучи призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, додержуватися військової дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою, не допускати негідних вчинків, у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Однак, напередодні 05.04.2024 у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стан.

Так, під час дії воєнного стану військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_5 в порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з особистих мотивів, без дозволу командира (начальника), з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, 28.02.2024 прибув до НВМКЦ «ГВКГ» для проходження військово-лікарської комісії та 04.04.2024 був виписаний через неявку на проходження військово-лікарської комісії.

В подальшому, ОСОБА_5 05.04.2024 не повернувся до місця розташування військової частини НОМЕР_1 , що базувалася в населеному пункті АДРЕСА_3 , чим не з`явився вчасно на службу без поважних причини та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до місця служби, звернення до правоохоронних, або інших державних органів чи органів військового управління за наявної реальної можливості для цього до 27.08.2025.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , визначивши незаконний збут наркотичного засобу як головне джерело для здобуття коштів і матеріальних благ для свого існування, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч врегульованих законом суспільних відносин щодо порядку обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, але не пізніше 27.08.2025, за допомогою месенджера «Telegram», в ході спілкування із невстановленою досудовим розслідуванням особою у телеграм каналі «ІНФОРМАЦІЯ_2» (де здійснюється продаж оптових партій наркотичних засобів та психотропних речовин) - домовився щодо придбання наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабіс, з метою подальшого збуту отриманих речовин на систематичній основі.

Надалі, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, у невстановленої досудовим розслідування особи, але не пізніше 27.08.2025, ОСОБА_5 придбав наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, який останній почав зберігати в кишені штанів.

В подальшому, 27.08.2025 близько 17 год. 50 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 13 працівниками поліції було затримано ОСОБА_5 , та під час особистого обшуку останнього було виявлено п`ять згортків ізоленти чорного кольору з речовиною рослинного походження, маса одного з п`яти згортків 1,74 г - наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабіс, які ОСОБА_5 , діючи умисно, незаконно, з корисливих мотивів, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15.02.1995, «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою КМУ № 589 від 03.06.2009, придбав та зберігав з метою подальшого збуту.

28.08.2025 ОСОБА_5 , який являється громадянином України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 307 КК України, тобто у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану та у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту наркотичного засобу.

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджуються зібраними матеріалами досудового розслідування, у тому числі: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення командира частини, доповіддю командира військової частини про самовільне залишення військової частини, витягом з наказу, матеріалами службового розслідування, протоколами допитів свідків, протоколом затримання, протоколом особистого обшуку, висновком експерта, та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях, ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання; вік підозрюваного, його соціальні зв`язки, майновий стан та стан здоров`я, дозволяють останньому переховуватись від органів досудового розслідування.

Ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України полягає у тому, що підозрюваний користуючись налагодженими міцними соціальними зв`язками та здобутими знайомствами, може особисто або опосередковано негативно впливати на хід досудового слідства та судового розгляду, зможе змінити вже існуючі або знищити не встановлені до кінця документи.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України виражається у тому, що отримавши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний володітиме інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних даних свідків, які надали органу досудового розслідування викривальні покази стосовно нього, у зв`язку з чим останній перебуваючи на волі матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови їх від показів.

Крім того, на даний час з об`єктивних причин не встановлено та не допитано всіх свідків у кримінальному провадженні, показання яких можуть мати важливе доказове значення.

Ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України виражається у тому, що підозрюваний розуміючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, може будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом неявки до органу досудового розслідування, прокуратури та суду, що в подальшому може позбавити орган досудового можливості забезпечити розслідування кримінального провадження та завершення провадження у розумні строки, у зв`язку з чим порушуватимуться права інших учасників.

Ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України виражається у тому, що ОСОБА_5 може вчинити інші кримінальні правопорушення, враховуючи що він притягувався до кримінальної відповідальності за вироком від 12.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Відтак, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, не забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, зазначеним вище.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_4 щодо задоволення клопотання заперечував, вважав ризики недоведеними, просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою. Зауважив, що підозрюваний мав намір повернутись на службу, і як він буде звільнений, повернеться для виконання військового обов`язку.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію свого адвоката, просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою. Зазначив, що планує повернутись до військової служби.

Заслухавши позиції сторін, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві перебуває кримінальне провадження № 0000077, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.04.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 307 КК України.

27 серпня 2025 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

28 серпня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 307 КК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Як вбачається зі змісту повідомлення про підозру, ОСОБА_5 вчинив дії, передбачені ч. 5 ст. 407 та ч. 1 ст. 307 КК України, а саме - самовільно залишив місце служби без поважних причин, тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану, та незаконно придбав і зберігав з метою збуту наркотичний засіб - канабіс.

В даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненими кримінальними правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: повідомленням військової частини, актом службового розслідування, проведеного військовою частиною, допитами військовослужбовців, свідків, а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Сукупність цих доказів дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 307 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя вважає, що наявність фактів та інформації, на які посилаються органи досудового розслідування та які містяться в матеріалах клопотання, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_5 може бути причетним до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінують.

З урахуванням зазначеного, посилання слідчого на наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 307 КК України, заслуговують на увагу.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Орган досудового розслідування у своєму клопотанні вказує на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від органу досудового розслідування з метою уникнення відповідальності, що підтверджується тим, що кримінальні правопорушення, у скоєнні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 та 10 років, що може спонукати підозрюваного до спроб уникнення кримінальної відповідальності; підозрюваний може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, схиляти їх до дачі неправдивих показів.

Встановлено, що ОСОБА_5 , офіційно непрацевлаштований, немає постійного джерела доходів та міцних соціальних зв`язків, а також усвідомлюючи ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень і наступного покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, а також з урахування того, що ОСОБА_5 може умисно ухилятися від явки в органи досудового слідства, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування, та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. У кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Вирішуючи клопотання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до ст. 177, 178 КПК України враховує тяжкість покарання, що йому загрожує у разі доведеності його вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 307 КК України, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

Окрім цього, слідчий суддя звертає увагу на положення ч. 8 ст. 176 КПК України, відповідно до яких під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України, таким запобіжним заходом є тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

З огляду на викладені обставини, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення ОСОБА_5 застави.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 208, 309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 26 жовтня 2025 року включно.

Виконання ухвали доручити начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, підозрюваному та направити для виконання до ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1