Справа № 317/3674/21
№/п 1-кп/317/175/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2025 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя кримінальне провадження № 0000385 від 15.08.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, дітей не має, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , вчинив насильницький злочин за наступних обставин:

Між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом кількох років спільного сімейного проживання склалися стійкі конфліктні відносини, що виражалися в частих сварках, під час яких ОСОБА_4 неодноразово наносив ОСОБА_6 тілесні ушкодження.

Так, 08 серпня 2021 року, близько 19 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_6 , після спільного вживання алкогольних напоїв, на ґрунті стійких особистих неприязних відносин, під час побутової сварки, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , знаходячись у спільній спальній кімнаті, умисно наніс долонею правої руки один удар в ліву частину голови ОСОБА_6 , від чого остання втратила здатність до спротиву та впала на підлогу. Піднявшись, ОСОБА_6 пішла в свою окрему кімнату, а ОСОБА_4 пішов за нею та знаходячись в кімнаті ОСОБА_6 , наніс останній долонею правої руки два удари в область голови зліва та два удари кулаком правої руки в область носу та губ, від яких вона впала на підлогу.

Далі, в період з 08.08.2021 по 14.08.2021, внаслідок нанесених ОСОБА_4 ударів, стан здоров`я потерпілої ОСОБА_6 погіршувався, внаслідок чого 14.08.2021 вона була госпіталізована у непритомному стані до КНП «Міська лікарня № 9» ЗМР з діагнозом: важка черепно-мозкова травма; забій головного мозку важкого ступеня; гостра субдуральна гематома правої півкулі головного мозку; дислокаційний синдром; забій м`яких тканин голови, обличчя.

Внаслідок нанесених ОСОБА_4 ударів, ОСОБА_6 було завдано наступні тілесні ушкодження:

- закрита внутрішньочерепна травма - синці навколо очей; крововилив у м`які тканини голови на рівні зовнішнього кута лівого ока, у потиличній ділянці справа, субдуральна гематома над правою півкулею та на основі черепа справа, загальним об`ємом 180 см3, субарахноїдальний крововилив та забій мозку на зовнішній поверхні правої скроневої долі;

- крововилив у м`які тканини на рівні верхньо-внутрішнього квадранту правої сідниці,

що підтверджується висновком експерта № 5351 від 01.11.2021.

Закрита внутрішньочерепна травма виникла внаслідок не менше ніж двох ударних травматичних дій тупим предметом (предметами) у обличчя та у праву ділянку справа, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які в даному випадку призвели до настання смерті, знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Внаслідок отримання вказаних тілесних ушкоджень, ІНФОРМАЦІЯ_3 о 06:15 год. ОСОБА_6 померла в КНП «Міська лікарня № 9» ЗМР під наглядом лікарів.

Згідно висновку експерта № 5351 від 01.11.2021, смерть ОСОБА_6 настала від закритої внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонками мозку, з забоєм мозку, що призвела у посттравматичному періоді до поліорганної недостатності.

Допитаний в ході судового розгляду в якості обвинуваченого ОСОБА_4 винним себе не визнавав, а надаючи покази фактично визнавав частково та пояснив суду, що 08.08.2021 року він знаходився вдома за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ними був брат ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , вживали втрьох алкогольні напої, з ОСОБА_8 . Потім ОСОБА_9 пішов додому, і у них з ОСОБА_8 відбувся словесний конфлікт, у них зламалося «Т-2 телебачення», він спробував його ремонтувати, у нього не виходило, тому ОСОБА_10 вдарив і розбив пристрій «Т-2». ОСОБА_8 почала його корити, що він все ламає, а не ремонтує. Вона «варнякала» на нього, була у стані сп`яніння, щоб її заспокоїти ОСОБА_4 ударив її рукою по її обличчю, від чого вона ще більше стала лаятися на нього, тому він вдарив її ще один раз по обличчю долонею, потім пішов на вулицю, з нею того вечора вже не спілкувалися, вона була у своїй кімнаті і читала книгу, а він спав у іншій кімнаті. 09.08.2021 року він прокинувся і спитав у ОСОБА_8 , як її стан, вона сказала, що нормально, але після випитого трохи погано. Він запропонував випити, вона погодилась, ОСОБА_4 пішов до ОСОБА_9 , купив з ним пляшку 0,75 л. самогону, і вони прийшли до ОСОБА_8 . По дорозі він ОСОБА_9 розказав про конфлікт з ОСОБА_8 і що він підняв на нею руку.Вдома сиділи, випили, у ОСОБА_8 під правим оком проявлявся синець від його ударів. ОСОБА_8 на нього трохи ображалась. Потім ОСОБА_9 пішов додому, а ОСОБА_4 залишився вдома, ОСОБА_8 готувала вечеряти. 11.08.2021 року вранці він пішов на роботу у с.Володимирівське (на будівництво). По путі в с.Лукашево він придбав пляшку горілки і м`яса. Підходячи додому зустрів ОСОБА_9 , він погодував своїх собак і вони разом з ним прийшли до ОСОБА_8 . Сіли, випили, поговорили. ОСОБА_9 пішов додому, ОСОБА_4 ліг відпочивати, ОСОБА_8 читала книжку. О 04.00 год. 12.08.2021р. будильник спрацював, він підійшов до ОСОБА_8 і сказав що йде на роботу. Відпрацював до 14.00 години, і поїхав додому. Приїхав додому, двері були зачинені, ніхто не відкривав, через вікно побачив, що ОСОБА_8 лежить у своїй кроваті. За допомогою ножовки по металу відчинив двері, зайшов до будинку, підійшов до ОСОБА_8 , у неї був «предінсультний стан», одне око лише відкрито, кінцівки не працювали, річ невнятна. Він пішов до ОСОБА_9 , який був у нетверезому стані, він сказав що не приходив до їх будинку, оскільки ОСОБА_4 був на роботі. У ОСОБА_8 були губи з засохлою кров`ю, спідниця була піднята до грудей, нижню білизну влітку вона не одягала. Разом з ОСОБА_9 стали її питати що відбулося, вона казала невнятно, але зрозумів, що були якісь «малолітки» і намагалися її зґвалтувати. З ОСОБА_9 вирішили наступного дня викликати «швидку допомогу» ОСОБА_8 , якщо її стан не покращиться.

Вранці стан ОСОБА_8 не покращився, прийшов нетверезий ОСОБА_9 , прийшла ОСОБА_8 , її подруга, спитала де ОСОБА_8 . ОСОБА_4 не хотів щоб вона знала про це і сказав що ОСОБА_8 уїхала до сестри у Дніпропетровськ, сусідка у це не повірила. Тоді він сказав, що виявив ОСОБА_8 у поганому стані. ОСОБА_8 , після того як увійшов ОСОБА_9 , зайшла до ОСОБА_8 і почала з нею спілкуватися. ОСОБА_8 сказала, щоб викликали «швидку допомогу». До цього він міряв у ОСОБА_8 температуру, була 38,8. Приблизно о 22.00 год. він викликав «швидку допомогу». Приїхала «швидка», ОСОБА_8 зробили 2 уколи, у ОСОБА_8 спитали дозвіл госпіталізувати її, на що ОСОБА_8 покачала головою (ні), він спитав у лікаря скільки коштів треба для томографії голови, лікар не наполягав на госпіталізації, тому ОСОБА_4 підписав відмову. 14.08.2021 року він намагався позичити у брата гроші, телефонував йому. Прийшла ОСОБА_8 , допомагала збирати речі до лікарні. Потім зателефонував брат і сказав що грошей немає. ОСОБА_4 пішов до ОСОБА_9 , ніхто не вийшов, виявилось що ОСОБА_9 п`яний. Потім ОСОБА_4 пішов до ОСОБА_14 (біля 12.00 год.), вдома її не було, телефонував їй, не додзвонився. Прийшла ОСОБА_8 . Потім він знов пішов до ОСОБА_14 , розказав що відбулося. Він пішов додому, з магазину повернулася ОСОБА_8 , вона купила йогурт для ОСОБА_8 , і він з ложечки годував ОСОБА_8 . Потім прийшли ОСОБА_8 і син ОСОБА_16 , стали питати, побачили у ОСОБА_8 синці, ОСОБА_16 казав на ОСОБА_4 . ОСОБА_16 викликав «швидку допомогу». Приїхала «швидка» і забрала ОСОБА_8 до лікарні, до цього її оглянули і зробили укол. Кров, що була на коврі, текла з місця, де ОСОБА_8 робили укол. ОСОБА_16 потім в той же день викликав поліцію і повідомив ОСОБА_4 про це.

Також обвинувачений ОСОБА_4 додав, що 12.08.2021 року ОСОБА_8 йому повідомила про «малоліток». До поліції щодо дій невстановлених осіб відносно його співмешканки ОСОБА_8 він не звертався (щодо побоїв, можливого гвалтування), не повідомив про «малоліток» і «швидку допомогу», в тому числі оператора «103» (13.08.2021 та 14.08.2021). До 08 серпня 2021 року також бувало, що він наносив удари ОСОБА_8 . Після 08 серпня, крім двох ударів, він більше не наносив їй удари, не бив її, від його ударів того дня ОСОБА_8 не падала на підлогу, потім наніс ще один удар, знов вона не падала, інші удари він не наносив. При проведенні слідчого експерименту був присутній захисник, під час слідчого експерименту на нього вплив ніхто не здійснював, але ОСОБА_4 казав неправду, оскільки його били «опера» поліції і обіцяли ст.121 ч.1 КК України, при тому, як класти манекен йому не говорили, казали про це до слідчої дії, зазначив, що лише зараз вперше, під час допиту у суді про це заявляє, раніше до правоохоронних органів з заявою про це він не звертався.

Обвинувачений пояснив, що шкодує що все так відбулось, він ОСОБА_8 такого не бажав. Просив суд суворо не карати за ним скоєне.

ОСОБА_4 виступаючи в судових дебатах, сформулював своє відношенняі до обвинувачення наступним чином: він визнав, що наніс ОСОБА_19 два удари, але легкі, від яких не можливо померти. З огляду на зазначене він не згоден з кваліфікацією його дій за ст.121 ч.2 КК України, а лише за ст.125 ч.1 КК України за самі легкі тілесні ушкодження. Які саме з нанесених ударів він визнає а ні в ході судового розгляду, а ні під час досудового розслудвання не вказував.

Також ОСОБА_4 серед підстав для змінення кваліфікації вказав, що вважає, що огляд місця події, що був проведений слідчим був проведений як обшук, а це є суттєвим процесуальним порушенням.

ТУ ДБР не проводить належним чином кримінальне провадження за його заявою, а тому вважає, що це також є підставами для сумнівів, що необхідно рахувати на його користь.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим, вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину повністю підтверджується дослідженими під час судового розгляду кримінального провадження наступними доказами.

Від допиту свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_21 прокурор відмовився в ході судового розгляду у зв`язку з неможливістю встановленні їх місця знаходження.

На допиті вказаних свідків сторона захисту не наполягала. Відповідно до ст.23 КПК України судом відмова прокурора прийнята.

Свідок ОСОБА_22 щодо обставин пояснила, що товаришувала з ОСОБА_19 , яка спів мешкала з ОСОБА_4 , який був набагато за неї молодшим. ОСОБА_6 обіцяла їй 9-10 серпня принести зелень, але не приходила та не відповідала на телефонні дзвінки. 12.08.2021 року ОСОБА_23 сама прийшла до ОСОБА_24 до дому. Але в дворі був ОСОБА_4 , який не впустив її до хати, а повідомив, що ОСОБА_6 нібито поїхала до сестри до міста Дніпра. На що ОСОБА_23 відповіла, що у ОСОБА_6 немає такої сестри та хотіла пройти до будинку, а ОСОБА_4 не пустив. Та пояснив, що ОСОБА_6 лежить п`яна, відпочиває.Таке пояснення ОСОБА_23 влаштувало і вона пішла. Натупного дня, ввечері 13.08.21 ОСОБА_4 прийшов до ОСОБА_23 та попросив взяти тонометр, виміряти ОСОБА_6 тиск. ОСОБА_23 взяла тонометр та свої таблетки від тиску та прийшла до дому до ОСОБА_24 . ОСОБА_24 лежала у кімнаті на ліжку, зовсім не рухалась. ОСОБА_23 підняла її руки, але та безвольно опустилась. Стала плескати по щоках, але ОСОБА_24 не реагувала, лише відкрила очі. ОСОБА_4 розповів, що кли він прийшов з роботи, ОСОБА_24 лежала на підлозі. Став розповідати, що вона можливо випивала з малолітніми особами, та розповіла йоми, що вони її побили. ОСОБА_23 заперечила це, та сказала, що ОСОБА_24 ніколи не мала справи з малолітніми особами та стала наполягати на виклику швидкої. Лікарі оглянули ОСОБА_24 , та запропонували госпіталізацію. ОСОБА_4 сказав, що він заперечує госпіталізацію, оскільки у нього не має грошей на лікування. Швидка уїхала. Наступного дня ОСОБА_23 знову прийшла до дому до ОСОБА_24 . ОСОБА_24 була у тому ж стані, а ОСОБА_4 сказав, що намагавася її нагодувати борщем, але воа не їла. ОСОБА_23 пішла до магазину, купила ряженку та спробувала нагодувати ОСОБА_24 , але не змогла. Тоді ОСОБА_23 відвела ОСОБА_4 до ОСОБА_14 , щоб викликати швидку. Син ОСОБА_24 поїхав з матір`ю до лікарні по швидкій.

В кімнаті , в якій свідок побачила ОСОБА_24 , остання знаходилась, коли вони з ОСОБА_4 сварилися. Свідок також додала, що ОСОБА_24 з ОСОБА_4 постіно сварилися. ОСОБА_4 працював та заробляв гроші, а ОСОБА_6 не працювала та забагато вживала спиртного. ОСОБА_6 провокувала ОСОБА_4 на сварки, але до неї з приводу побиття ОСОБА_27 не зверталась. В момент виявлення ОСОБА_6 свідок бачила у неї тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі, на обох руках, на тілі. До подій 14.08 свідок бачила ОСОБА_6 за тиждень. ОСОБА_4 наполягав на тому, що він був на роботі, а ОСОБА_24 упала.

Судом досліджено письмові докази, а саме:

Згідно рапорту від 14.08.2021 року о 18-39 годин надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою АДРЕСА_1 виявила ОСОБА_6 з ЗЧМТ. Зі слів сина її близько трьох днів тому побив співмешканець. (т.1а.с.84)

05.10.2021 року було зареєстровано повідомлення про те,що ОСОБА_6 померла в реанімації, була побита співмешканцем. (т.1 а.с.85).

14.08.2021 року до Запорізького ВП № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_28 подав заяву про вчинення кримінального правопорушення, а саме про нанесення його матері тілесних ушкоджень у зв`язку з чим вона була доставлена до міської лікарні. (т.1 а.с.86).

Згідно наданої КНП «Територіальним медичним об`єднанням «Обласним центром екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Запорізької обласної Ради від 18.10.2021 року 13.08.2021 року о 13-08 на диспетчерський пульт 103 зареєстровано звернення по екстрену медичну допомогу за адресою АДРЕСА_1. 14.08.2021 року о 16-47 год. Знову виклик екстреної допомоги за тією ж адресою. (т.1 а.с.87-89).

Слідчим 29.10.2021 року було проведено огляд файлів аудіо запису мовного реєстратора оператора 103, наданого КНП «ТМО Обласним центром екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ЗОР. Зі змісту аудіо запису встановлено,що чоловік викликає лікаря швидкої у зв`язку з підозрою на інсульт у жінки. При цьому ретельно розповідає, що інсульт міг трапитися напередодні, що жінка лежить в будинку, не встає. Погано розмовляє, у жінки розбиті губи, та в наявності синці. Але нічого не вдіяв, а вирішив, що воно само пройде. Виміряли тиск.

При цьому чоловік повідомив черговій, що весь день перебував разом з жінкою. При цьому з`ясовується, що напередодні від госпіталізації відмовилися.

Ще один запис, з якого зрозуміло, що викликають лікаря жінці з розбитим обличчям, яка лежить в будинку два дні. Жінка втратила свідомість. (т.1 а.с.90-93).

Відповідно до дослідженого протоколу огляду місця події від 14.08.2021 року, огляд з 22-00 до 22-18 години, з додатками (з фототаблицями, відеозаписом, стенограмою, т.1, а.с. 95-118), місцем події є територія домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яка огороджена дерев`яним парканом, вхід на територію вільний. Вхідні двері будинку дерев`яні, запірні пристрої без пошкоджень, двері виходять у двір. При вході розташовано приміщення 1, є кімнати №№ 2, 3, 4, 5, 6, 7. У кімнаті №7 під лівою стіною встановлено розстелене ліжко, на доріжці виявлено нашарування речовини бурого кольору (РБК) у вигляді плями, розмірами 7х8 см. В місці розташування плями з доріжки зроблено виріз, який упаковано у паперовий конверт. Біля ліжка на підлозі виявлено нашарування РБК у вигляді плям на площі близько 10х12 см, за допомогою марлевого тампона зроблено змив РБК, який разом з контрольним зразком марлі упаковано в паперовий конверт. На обшивці матрацу на ліжку виявлено нашарування РБК у вигляді плями, розмірами близько 3х4 см. Зроблено виріз тканини з РБК, який упаковано в паперовий конверт. У приміщенні №2, на столі виявлена попільниця, в якій знаходяться недопалки цигарок, у кількості чотирьох штук, які загорнуто кожен окремо в паперові згортки, умовно пронумеровано та упаковано в паперовий конверт.

Вказані виявлені речі були вилучені та визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, що також підтверджується постановою про визнання речовим доказом та долучення до матеріалів провадження від 15.08.2021 року (т.1 а.с. 119-123).

Згідно висновку судово-медичної цитологічної експертизи №2666 від 19.08.2021 року (т.1 а.с. 208), кров ОСОБА_4 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

Відповідно до висновку судово-медичної цитологічної експертизи №3035 від 06.10.2021 року (т.1 а.с. 135-139), кров ОСОБА_6 належить до групи А (ІІ) Rh (+), кров ОСОБА_4 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0. ОСОБА_4 належить до категорії видільників (Se) групових антигенів, що встановлено дослідженням зразку його слини, висушеної на марлі. В його слині виявлений супутній антиген Н. При судово-цитологічному дослідженні недопалку І цигарки з фільтром жовто-коричневого кольору (з майже не збереженим написом) (об`єкт №1), недопалку ІІ цигарки з фільтром білого кольору зі смужками сріблястого кольору, з маркуванням «STRONG» (об`єкт №2), недопалку ІІІ цигарки з фільтром жовто-коричневого кольору, без маркування (об`єкт №3), недопалку ІV цигарки з фільтром жовто-коричневого кольору з маркуванням «MARBLE» (об`єкт №4), знайдена слина без домішки крові, при встановленні групової належності якої виявлені антигени А і Н, що не виключає її походження від особи (осіб) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н видільника групових антигенів, в тому числі від підозрюваного ОСОБА_4 . Походження слини від ОСОБА_6 не виключається. При сумісному викурюванні даних цигарок декількома особами домішка слини особи (осіб) групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В не виключається.

Згідно висновку судово-медичної цитологічної експертизи №3036 від 07.10.2021 року (т.1 а.с. 131-134), кров ОСОБА_6 належить до групи А (ІІ) Rh (+), кров ОСОБА_4 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 з супутнім антигеном Н. При судово-цитологічному дослідженні фрагментів І,ІІ тканини (об`єкти №1, 2) встановлена наявність крові людини та виявлені антигени А і Н, що не виключає її походження від особи (осіб) групи А з ізогемаглютиніном анти-Ві супутнім антигеном Н, в тому числі від потерпілої ОСОБА_6 та (або) підозрюваного ОСОБА_4 , при наявності у останнього тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею на момент скоєння злочину. При судово- цитологічному дослідженні марлевого тампона зі змивом з підлоги кімнати №7 (об`єкт №3) встановлена наявність крові, висловитися про видову належність якої неможливо через невиявлення видових властивостей.

Відповідно до досліджених у судовому засіданні протоколу проведення слідчого експерименту від 15.08.2021 року за участю підозрюваного ОСОБА_4 , з відеозаписом та стенограмою (т. 1 а.с. 185-205), в ході якого ОСОБА_4 підтвердив (показав механізм та розказав), що 08.08.2021 року після спільного вживання спиртних напоїв з дружиною ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , дружина почала виказувати йому претензії що він мало грошей приносить додому, а він казав їй, що вона не виконує домашні обов`язки як домогосподарка. Спочатку був словесний скандал, який потім перейшов у фізичні дії, коли ОСОБА_4 не втримався і вдарив дружину правою рукою по лівій щоці, перебуваючи у себе у кімнаті. Дружина від цього удару впала. ОСОБА_4 не бачив, чи вдарилася вона при цьому головою. Після цього вона підвелася, почала ще більше кричати на нього і пішла у свою кімнату. ОСОБА_4 зробив два кроки і наніс ще два удари рукою по лівій щоці дружини, від цих ударів вона встояла і почала його виганяти з дому. ОСОБА_4 ще вдарив дружину двічі правою рукою (кулаком) в область обличчя, у ніс та по губам, від цих ударів ОСОБА_6 впала на спину, чи вдарилася вона головою він не бачив. Вона встала і продовжила лаятися на нього.

З досліджених у судовому засіданні протоколу проведення слідчого експерименту від 05.10.2021 року за участю свідка ОСОБА_22 , з відеозаписом та стенограмою (т. 1 а.с. 160-177), в ході якого свідок показала і пояснила, що ОСОБА_6 обіцяла їй 09-10 серпня принести зелень, але не приходила і на дзвінки не відповідала. У четвер, 12 серпня, ОСОБА_23 сама прийшла до неї додому. У дворі був ОСОБА_4 , який сказав, що ОСОБА_24 поїхала до сестри у Дніпропетровськ, на що ОСОБА_23 сказала, що він бреше, хотіла пройти до будинку, але ОСОБА_4 її не пускав, після чого сказав, що ОСОБА_24 п`яна і лежить відпочиває, це пояснення влаштувало ОСОБА_23 і вона пішла. Наступного дня, ввечері у п`ятницю 13 серпня, до ОСОБА_23 додому прийшов ОСОБА_4 і попросив тонометр, поміряти ОСОБА_24 тиск. ОСОБА_23 взяла тонометр, свої таблетки і пішла до ОСОБА_4 . ОСОБА_24 лежала у кімнаті на ліжку, зовсім не рухалася, піднявши їй руку, ногу, вони безвольно опускалися, ОСОБА_23 стала плескати їй по щокам, ОСОБА_24 відкривала очі і потім знову не реагувала, як і не реагувала на голос. ОСОБА_4 став розповідати версію, що ОСОБА_24 випивала з малолітніми, що про це сказала йому сама ОСОБА_8 , і вони її побили, на що ОСОБА_23 заперечила йому, що ОСОБА_24 ніколи не пила з малолітніми. ОСОБА_23 наполягла щоб ОСОБА_4 викликав «швидку». Лікарі оглянули її і сказали що її треба госпіталізувати, на що ОСОБА_4 сказав, що не буде госпіталізувати, грошей на лікування немає, уколу достатньо, тоді «швидка» поїхала. Наступного дня, вдень, у суботу 14 серпня, ОСОБА_23 знову прийшла додому до ОСОБА_4 і ОСОБА_24 , ОСОБА_24 була у такому ж стані. Потім разом з ОСОБА_14 і сином ОСОБА_31 викликали «швидку», син ОСОБА_16 поїхав з ОСОБА_24 до лікарні. Також свідок ОСОБА_22 пояснила, що між ОСОБА_4 і ОСОБА_24 постійно відбувалися сварки, ОСОБА_4 працював електриком, усі зароблені гроші витрачали на горілку, пили обидва, ОСОБА_24 часто провокувала його на сварку. З приводу побиття ОСОБА_24 ніколи за допомогою не зверталася. На момент виявлення ОСОБА_24 , ОСОБА_23 бачила у неї тілесні ушкодження у вигляді синців і гематом на обличчі і голові, синці на обох руках, синці на тілі. Коли приїхала перша «швидка», коли він відмовився її госпіталізувати, ОСОБА_4 сказав, що ОСОБА_24 упала, робив упор на те, що в цей час він був на роботі. Останній раз, до цих подій, ОСОБА_23 бачила ОСОБА_6 за тиждень до того, як її забрала «швидка».

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 5351 від 01.11.2021 р. (т.1 а.с. 140-144), смерть ОСОБА_6 настала від закритої внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонками мозку, з забоєм мозку, що призвела у посттравматичному періоді до поліорганної недостатності.

При експертизі трупа ОСОБА_6 були виявлені ушкодження: закрита внутрішньочерепна травма - синці навколо очей; крововилив у м`які тканини голови на рівні зовнішнього кута лівого ока, у потиличній ділянці справа, субдуральна гематома над правою півкулею та на основі черепа справа, загальним об`ємом 180 см3, субарахноїдальний крововилив та забій мозку на зовнішній поверхні правої скроневої долі, крововилив у м`які тканини на рівні верхньо-внутрішнього квадранту правої сідниці. Зазначені ушкодження виникли за механізмом тупої травми.

Закрита внутрішньочерепна травма виникла внаслідок не менше ніж двох ударних травматичних дій тупим предметом (предметами) у обличчя та у праву ділянку справа, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які в даному випадку призвели до настання смерті, знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи (за матеріалами справи) №2084/к від 04.11.2021 року (т.1 а.с. 145-158), згідно висновку експерта № 5351 експертизи трупа ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2., на її тілі під час надходження до лікарні та на її трупі були зафіксовані тілесні ушкодження у вигляді синців навколо очей; крововиливу у м`які тканини обличчя в ділянці зовнішнього кута лівого ока та у потиличній ділянці голови справа, субдуральної гематоми в ділянках конвексітальної та базальної поверхонь правої півкулі головного мозку, крововиливу в м`які тканини верхньо-внутрішнього квадранту правої сідниці.

Дані ушкодження виникли від дії тупих предметів в ділянки обличчя (не менше двох впливів) та праві потиличну та сідничну ділянки. При цьому два останніх вплива, враховуючи їх однобічність та розташування в одній площині, могли виникнути одночасно при падінні з висоти власного зросту на переважаючу поверхню тупого предмета.

З аналізу даних протоколів, допиту підозрюваного ОСОБА_4 та слідчого експерименту за його участю від 15.08.2021 року встановлено, що мало місце, умовно, три епізоди нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 у стислий проміжок часу.

Перший складався з удару рукою у ліву половину обличчя і падіння потерпілої на правий бік.

Другий складався з двох ударів долонею в ділянку лівої щоки.

Третій складався з двох прямих ударів рукою в ділянку носа і губ більше зліва і падіння навзнак.

Таким чином, за даними вказаних документів, потерпілій було загалом нанесено 5 ударів тупим предметом (рукою) в ділянку обличчя, від яких вона двічі падала навзнак.

Співставляючи механізм утворення тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_6 за судово-медичними даними з механізмом і обставинами нанесення їх за даними допиту та слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_4 встановлено співпадіння за знаряддям травми (тупі предмети), травмованими ділянками. Розбіжності у кількості травматичних впливів не є суттєвими і можуть бути пояснені значним проміжком часу від їх нанесення до смерті потерпілої.

Викладене надає змогу вважати, що тілесні ушкодження, від яких настала смерть потерпілої, за даними Висновку експерта №5351, могли бути спричинені за умов і обставин, вказаних підозрюваним ОСОБА_4 в ході допиту та слідчого експерименту з ним 15.08.2021 року.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №471 від 18.10.2021 року (т.1 а.с. 211-216), ОСОБА_4 виявляє ознаки психічного розладу у вигляді психічних і поведінкових розладів, внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. У період здійснення інкримінованого йому правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а перебував у стані гострої алкогольної інтоксикації. Отже, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом в теперішній час він також може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1541п від 18.08.2021 року (т.1 а.с. 211-212), у ОСОБА_10 були зафіксовані легкі тілесні ушкодження, що утворилися від дії тупих предметів, а саме, садна в ділянці правого плеча, в ділянці нижньої гомілки; синці в ділянці правого стегна, в ділянці лівого стегна з переходом на гомілку. Давність утворення садна в ділянці правого плеча в межах 5-7 діб на момент огляду (18.08.2021 р.). Давність утворення синців в ділянці правого стегна в межах 7-9 діб на момент огляду (18.08.2021 р.). Давність утворення садна в ділянці гомілки, синців в ділянці лівого стегна та лівої гомілки в межах 9 та більше діб на момент огляду (18.08.2021 р.).

Пояснення ОСОБА_4 стосовно кількості нанесених тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , наявність інших осіб («малоліток»), які начебто побили ОСОБА_6 , суд оцінює критично та не бере до уваги, розцінює їх як спосіб захисту від обвинувачення, ці обставини не підтверджуються жодними доказами та спростовуються показаннями допитаних свідків та письмовими доказами, висновками судових експертиз, слідів проникнення до житла ОСОБА_6 не встановлено, як і наявність інших осіб, які завдали тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Як пояснив сам ОСОБА_4 у судовому засіданні, до поліції щодо дій невстановлених осіб відносно його співмешканки ОСОБА_8 він не звертався (щодо побоїв, можливого гвалтування), не повідомив про невідомих осіб («малоліток») і «швидку допомогу», в тому числі оператора «103», а навпаки намагався приховати від оточуючих стан ОСОБА_8, що підтвердила їх сусідка ОСОБА_8 під час слідчого експерименту та допиту.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_4 про порушення його прав на досудовому розслідуванні з боку працівників поліції, психологічний та фізичний вплив на нього після його затримання, суд вважає безпідставними, вони не знайшли свого підтвердження у суді та були спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинений злочин.

Так, як вбачається з висновку судово-медичної експертизи № 1541п від 18.08.2021 року, було зафіксовано наявність у ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень, проте, давність їх утворення до моменту огляду 18.08.2021 року, становить від 5 до 9 діб і більше, в той час як затриманий ОСОБА_4 згідно протоколу затримання був 16.08.2021 року о 19.00 год., на підставі ухвали слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 16.08.2021 року, згідно якої ОСОБА_4 був взятий під варту в залі суду. Під час обрання запобіжного заходу та під час затримання, а також при проведенні слідчих дій, зокрема, і слідчого експерименту за участі ОСОБА_4 , підозрюваний був забезпечений захисником, скарг та зауважень від сторони захисту не було.

Жодних заяв, скарг про протиправні дії працівників поліції ОСОБА_4 з серпня 2021 року по березень 2023 року не подавав і про це не заявляв, як і його захисник.

Захисником обвинуваченого - адвокатом ОСОБА_5 28.03.2023 року було подано заяву до Територіального управління ДБР про скоєння відносно ОСОБА_4 кримінального правопорушення під час затримання та досудового розслідування. Проте, 05.04.2023 року надійшла відповідь з Територіального управління ДБР, зі змісту якої вбачається, що відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування, відповідно до заяви захисника.

Доводи захисника щодо необхідності перекваліфікації дій ОСОБА_4 зі ст. 121 ч.2 КК України на ст. 125 ч.1 КК України та недоведеності вчинення обвинуваченим інкримінованого злочину є неспроможними та спростовуються сукупністю досліджених доказів.

Під час судового розгляду клопотання про перекваліфікацію взагалі не заявлялося. В судових дебатах та під час показів суду обвинуваченим не було визначено, які саме нанесені тілесні ушкодження серед виявлених під час судово-медичної експертизи ним визнаються, а які він вважає нанесені іншими особами.

Щодо зауважень захисника та обвинуваченого за протоколом огляду місця події, суд зазначає, що стороною захисту не було заявлено клопотань про визнання вказаного протоколу від 14.08.2021 року очевидно недопустимим доказом. Щодо зауважень по формі процесуальної дії та оформлення протоколу, судом встановлено, що під час проведення огляду місця події зауважень від понятих та криміналіста не надходило. Вилучення об`єктів з місця події передбачено КПК України. Вилучені речі біли арештовані за ухвалою слідчого судді, зауважень та оскаржень вказаних дій не надходило, а тому суд приходить до висновку, що це є спробою ОСОБА_4 виправдати себе та ухилитися від відповідальності.

Обвинуваченому та його захиснику було запропоновано зазначити, яку перевірку та яких фактів та обставин необхідно провести в межах судового розгляду. Захисник не зазначив, що необхідна перевірка за заявою сторони захисту щодо застосування працівниками поліції недозволених методів слідства до ОСОБА_4 перед проведенням слідчого експерименту, у наслідок чого останній себе оговорив.

Відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_4 були внесені за № 0001585 від 22.02.2025 року. На час судових дебатів підозра жодній особі не оголошена, а тому слідчий ДБР зазначив, що у нього не спливли строки розслідування. Відосотей щодо закриття провадження, перспектив розслідування на запит прокурора слідчим не надано.

Судом було витребувано відомості щодо реєстрації перебування ОСОБА_4 у відділку поліції напередодні слідчих дій.

Суду надано акт № 846 від 03.05.2022 року про відібрання на знищення справ, облікових журналів та книг ВП №6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області. В якому зазначено, що Журнал обліку доставлених, відвідувачів та запрошених в ВП № 6 було знищено у зв`язку з початком повномашнабного вторгнення РФ в Україну. А тому посилання ОСОБА_4 на умисне знищення журналів працівниками поліції суд сприймає як спробу виправдати свої дії, оскільки заявив він про це лише в судовому засіданні та став посилаися на вказану обставину, як недоведеність своєї провини лише через 3 роки після події правопорушення.

В ході судового розгляду захисником було подано клопотання з проханням про долучення результатів звернення до ДБР з метою перевірки інформації про порушення прав ОСОБА_4 під час досудового розслідування кримінального провадження №0000385 від 15 серпня 2021 року.

Судом було вжито всіх необхідних заходів для перевірки вищенаведених доводів сторони захисту. ОСОБА_4 не надавав письмової заяви.

З матеріалів провадження убачається, що захисник обвинуваченого лише 28 березня 2023 року звертався із заявою до Територіального управління ДБР про скоєння стосовно ОСОБА_4 кримінального правопорушення під час затримання та досудового розслідування.

Згідно з відповіддю Територіального управління ДБР від 05 квітня 2023 року, відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування, відповідно до заяви захисника.

Разом з цим, факт не внесення компетентними органами відомостей до ЄРДР за вищевказаною заявою заявника сам по собі не звільняє суд від обов`язку належним чином перевірити версію сторони захисту, тим більше, що сторона захисту вказувала на ту обставину, що недозволенні методи фізичного та морального впливу були застосовані працівниками поліції до ОСОБА_4 перед проведенням слідчого експерименту, у наслідок чого останній себе оговорив.

Проте, судом ретельно було допитано ОСОБА_4 з приводу проведення слідчого експерименту, порівняно показання, судом зроблено висновок, що відсутній факт самооговору ОСОБА_4 . Вказати, хто саме здійснював тиск на нього, які вимагав давати покази під час слідчого експерименту, описати вказаних осіб, зазначити місце свого перебування та підстави такого перебування та утримання в приміщенні райвідділку ОСОБА_4 не зміг. В цій частині його покази невиразні, нечіткі, відсутні конкретні посилання. В протоколах слідчих дій від нього зауважень не вказано. Адвокат був присутній на всіх слідчих діях, але при цьому ОСОБА_4 в своїх показах суду зазначив, що не повідомляв захисникові про тиск та само обмову.Пояснити, чому він не повідомив про ймовірні порушення своїх прав слідчому судді при обранні запобіжного заходу не зміг. Підтвердив той факт, що для обрання запобіжного заходу до слідчого судді з`явився самостійно, без попереднього затримання та примусу.

Також суд проаналізувавши висновки судово-медичної експертизи № 1541п від 18.08.2021 року про виявлені у ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження, що утворилися від дії тупих предметі, суд зауважує, що давність утворення садна в ділянці правого плеча в межах 5-7 діб на момент огляду (18.08.2021 р.). Давність утворення синців в ділянці правого стегна в межах 7-9 діб на момент огляду (18.08.2021 р.). Давність утворення садна в ділянці гомілки, синців в ділянці лівого стегна та лівої гомілки в межах 9 та більше діб на момент огляду (18.08.2021 р.). Тобто, цей час не співпадає з часом, коли за показами ОСОБА_4 на нього працівниками поліції здійснювався тиск та наносилися побої задля отримання показів.

Окрім того, суд з`ясовував у обвинуваченого, з якою метою це могло здійснюватися працівниками поліції, оскільки сама подія не приховувалася, а кваліфікація не була дана слідчим до часу смерті ОСОБА_32 . Але ОСОБА_4 пояснюючи це вказав, що це можливо тому, що він своїми діями, щодо нанесення тілесних ушкоджень роздратував поліцейських. Вказані пояснення суд вважає взагалі неспроможними.

ЄСПЛ постійно акцентує увагу на тому, що будь-яке застосування сили щодо особи, позбавленої свободи, якщо воно не було обумовлене суворою необхідністю внаслідок її власної поведінки, принижує людську гідність та в принципі є порушенням права, гарантованого статтею 3 Конвенції (див. остаточне рішення ЄСПЛ від 29 квітня 2015 року у справі «А.В. проти України», заява №13837/09, п.47). Більше того, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, яке було таким, що порушує ст.3 Конвенції, це положення у поєднанні із загальним обов`язком держави за ст..1 Конвенції за своїм змістом вимагає проведення ефективного офіційного розслідування (див. рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України», заява №39598/03, п.77; рішення ЄСПЛ від 12 червня 2008 року у справі «Яременко проти України», заява №32092/02, п.64). Але, суд зазначає, що впливати на проведення розслідування органати ДБР суд не має можливості. Судом використані всі необхідні та можливі заходи щодо встановлення обставин, на які обвинувачений став посилатися через майже три роки після події. А тому, суд приходить до висновку, що здійснив перевірку об`єктивно та прийшов до законних висновків, щодо винуватості обвинуваченого.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86)

Таким чином, суд приходить до висновку, що досліджені в ході судового розгляду докази є належними, допустимими, достатніми та такими, що у сукупності підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Жодних сумнівів що не були виявлені та досліджені судом не встановленою

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст.121 ч.2 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Саме це і встановлено судом в судовому розгляді. Іншої версії, якою можливо пояснити факт спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 в результаті яких вона померла не існує.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин.

Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, суд враховує те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Суд приходить до висновку, що пом`якшуючих покарання обставин не виявлено, розкаяння у ОСОБА_4 відсутнє, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення не має.

Прокурор в обвинувальному акті зазначив про наявність обтяжуючих покарання обставин, а саме про скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах. Але суд, дослідивши всі докази по провадженню, приходить до висновку, що вказані обставини не можуть бути враховані, як обтяжуючи з огляду на те, що відсутні документально підтверджені докази, що ОСОБА_4 перебував у стані сп`янінні в день та час, коли наносив тілесні ушкодження ОСОБА_19 від яких настала смерть останньої. Ступінь сп`яніння, навіть за умови визнання самим ОСОБА_4 перебування в алкогольному сп`янінні не визначалась в ході досудового розслідування, а тому не може бути визнана судом об`тяжуючою обставиною.

Щодо вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах як обтяжуючої покарання обставини, по зазначеному кримінальному провадженню, суд вважає,що перебування у сімейних відносинах не було встановленим юридичним фактом, а тому не приймається судом.

Беручи до уваги характер, тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, відсутність щирого каяття, що свідчить про його антисуспільну установку та небажання встати на шлях виправлення, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає неможливим застосування відносно обвинуваченого положень ст.ст. 69, 75 КК України.

Враховуючи усе викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням йому покарання у вигляді позбавлення волі.

Цивільний позов не заявлений.

Питання щодо долі речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у вигляді семи років трьох місяців позбавлення волі.

Речові докази - вирізи тканини з РБК з доріжки з підлоги та з матрацу з ліжка у кімнаті №7, змив РБК на марлевий тампон і контроль до нього з підлоги біля ліжка у кімнаті №7, чотири недопалки зі столу у кімнаті №2, що знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів ВП №6 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області - знищити.

Арешт майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 19.08.2021 року (на речові докази) - скасувати.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою у Запорізькому слідчому ізоляторі.

Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його затримання - з 16.08.2021 року.

Вирок суду може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1