Справа № 194/1105/25
Номер провадження 1-кс/194/113/25
У Х В А Л А

про арешт майна

21 липня 2025 року Слідчий суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області клопотання слідчого СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.07.2025 року за №0000304 за ч. 2 ст. 345 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, погодженим прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.07.2025 року за №0000304 за ч. 2 ст. 345 КК України.

Своє клопотання мотивує тим, що 14.07.2025 приблизно о 01.20 год. ОСОБА_5 , 1970 р.н., знаходячись в стані алкогольного сп`яніння біля будинку 231 по вул. Миру (колишня вул. Першотравнева) в с. Богуслав, Павлоградського району, Дніпропетровської області, на ґрунті раптово виниклих неприязнених відносин, умисно застосував газовий балончик та наніс один удар металевим предметом в область голови інспектору СРПП ВП1 капітану поліції ОСОБА_6 , 1985 р.н., внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді: хімічного опіку слизової обох очей, забій, гематома лобної ділянки зліва, а також умисно застосував газовий балончик відносно інспектора СРПП ВП №1 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , 1999 р.н, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку слизової обох очей.

14.07.2025 в ході огляду місця події в період часу з 02:50 год. по 03:20 год. з ділянки місцевості яка розташована біля домоволодіння АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено: газовий балончик «Кобра-1-С5», який було вилучено та поміщено до сейф пакету з №SUD1154083, змив з газового балону , який було вилучено та поміщено до паперового конверту НПУ, металевий лом, який було вилучено та поміщено до сейф пакету з №PSP 4129519, змив з металевого лому, який було вилучено та поміщено до паперового конверту НПУ.

14.07.2025 року, вилучені в ході огляду місця події речі, відповідно до ч.1 ст.98 КПК України було визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Під час досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на газовий балончик «Кобра-1-С5», який було вилучено та поміщено до сейф пакету з №SUD1154083, металевий лом, який було вилучено та поміщено до сейф пакету з №PSP 4129519, які були вилучені 14.07.2025 в ході проведення огляду місця події, а саме ділянки місцевості, яка розташована біля домоволодіння АДРЕСА_1 з обов`язковою забороною розпорядження, користування та відчуження арештованим майном, оскільки є реальна загроза знищення, переробки або приховування вищезазначених речових доказів, що недопустимо та унеможливить подальше розслідування та прийняття законного рішення по кримінальному провадженню.

Слідчий в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі.

Прокурор підтримав клопотання про арешт майна та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні, зокрема необхідністю проведення експертизи документа.

Володілець майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву в якій просить розглядати клопотання без його участі, та в задоволенні клопотання заперечував.

Враховуючи положення ст. 172 КПК України, слідчим суддею визнано за можливе провести судовий розгляд клопотання без участі володільця майна.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах прихожу до наступних висновків.

Слідчий суддя враховує, що клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та подано у строк передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що відомості по кримінальному провадженню за №0000304 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Крім того, з матеріалів долучених до клопотання встановлено, що відповідно до протоколу огляду місця події від 14.07.2025 року в період часу з 02:50 год. по 03:20 год. було проведено огляд місця події, а саме - ділянки місцевості яка розташована біля домоволодіння АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: 1) газовий балончик «Кобра-1-С5», який було вилучено та поміщено до сейф пакету з №SUD1154083, 2) змив з газового балону, який було вилучено та поміщено до паперового конверту НПУ, 3) металевий лом, який було вилучено та поміщено до сейф пакету з №PSP 4129519, 4) змив з металевого лому, який було вилучено та поміщено до паперового конверту НПУ.

Постановою слідчого СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області від 17.07.2025 року визнано речовим доказом: 1) газовий балончик «Кобра-1-С5», який було вилучено та поміщено до сейф пакету з №SUD1154083, 2) змив з газового балону, який було вилучено та поміщено до паперового конверту НПУ, 3) металевий лом, який було вилучено та поміщено до сейф пакету з №PSP 4129519, 4) змив з металевого лому, який було вилучено та поміщено до паперового конверту НПУ.

У відповідності з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1-3 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що вказане майно відповідає критеріям речового доказу по розслідуваному кримінальному провадженню, оскільки вилучене майно, могло зберегти на собі сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, свідчить про необхідність накладення арешту на вказане майно.

Майно, яке має ознаки речового доказу може вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя враховує, що відомості внесенні до ЄРДР за №0000304 від 14.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, тобто на теперішній час досудове розслідування перебуває на початковій стадії і для забезпечення доказів у кримінальному провадженні звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на майно є цілком обґрунтованим та потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для виконання завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України, та завдань арешту майна, які передбачені в абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, і тому, врахувавши розумність та співрозмірність обмеження права власності, вважаю за необхідне клопотання слідчого задовольнити та накласти арешт на вищезазначене вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Аналізуючи матеріали провадження, приходжу до висновку, що слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Заборона відчуження, користування та розпорядження вказаним майном забезпечить збереження речового доказу та не призведе до його знищення, переробки або приховування.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що обмеження майнових прав відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України має тимчасовий характер і повинно бути негайно припинено, якщо у ході подальшого досудового розслідування або за результатами судового розгляду не підтвердиться, що це майно є предметом, доказом кримінального правопорушення. Крім того, слідчий суддя враховує те, що власник майна має право звернутися до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту, одразу ж, після зникнення підстав для його застосування.

З огляду на викладене, врахувавши розумність та співрозмірність обмеження права власності, а також враховуючи думку прокурора, та володільця майна, слідчий суддя вважає за необхідне у зв`язку з метою забезпечення збереження речових доказів та недопустимості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення зазначеного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, накласти арешт на вилучене майно, шляхом заборони осіб на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, у зв`язку з чим, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 94, 98, 100, 132, 170-173 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.07.2025 року за №0000304 за ч. 2 ст. 345 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події 14.07.2025 року, а саме на: 1) газовий балончик «Кобра-1-С5», який було поміщено до сейф пакету №SUD1154083; металевий лом, який було поміщено до сейф пакету №PSP 4129519; володільцем якого є ОСОБА_5 , 1970 року народження, шляхом позбавлення права осіб на відчуження, розпорядження та користування вилученим майном, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Копія ухвали негайно після її постановлення вручається прокурору.

Виконання ухвали доручити слідчому СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, тоді особа може подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1