Справа № 125/1137/24
Провадження №11-кп/801/900/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисниці ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,

представниці потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Бар Вінницької області, до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, до затримання непрацевлаштованого, раніше судимого:

- 04.09.2007 Барським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 121 КК України до позбавлення волі на строк 7 років;

- 23.02.2015 Барським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 296, ст. 395, ч. 1 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки;

- 15.05.2015 Барським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 07.05.2020 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,

обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 186, ст. 126-1 КК України,

установив:

У провадженні Вінницького апеляційного суду перебувають апеляційні скарги начальника Барського відділу Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_11 та захисниці ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Барського районного суду Вінницької області від 12 червня 2025 року, яким ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1, ч. 4 ст. 186 КК України.

До початку апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_6 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , яке мотивував тим, що строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується 10.08.2025, а ризики, які були наявними під час розгляду провадження в суді першої інстанції, продовжують існувати, зокрема: обвинувачений може переховуватися від суду, вчиняти нові кримінальні правопорушення, тому, на переконання прокурора, доцільно продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 строк тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належне дотримання ним обов`язків, передбачених КПК.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав клопотання з підстав, що вказані у ньому, просив його задовольнити та продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою.

Захисниця ОСОБА_7 заперечувала щодо задоволення клопотання прокурора, заявила усне клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_8 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, підтримав клопотання свого захисника про зміну запобіжного заходу на цілободобовий домашній арешт.

Представниця потерпілого ОСОБА_9 заперечувала щодо задоволення клопотання прокурора, підтримала клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно з ч.3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Крім того, розглядаючи питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Аналізуючи зміст заявленого прокурором клопотання, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи про те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , не зменшилися.

Так, колегією суддів установлено, що існує ризик того, що ОСОБА_8 може переховуватись від суду, у зв`язку з тим, що, будучи неодноразово судимим, наразі обвинувачується у вчиненні злочину, поєднаного з погрозою застосування насильства, за обставин, які обтяжують покарання, що може спонукати останнього до переховування від суду, оскільки судом першої інстанції стосовно нього ухвалено обвинувальний вирок з реальною мірою покарання у виді восьми років позбавлення волі.

Крм того, ОСОБА_8 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення злочинів, у тому числі і з застосуванням насильства чи погрозою його застосування, наразі обвинувачується у вчиненні нового умисного злочину, пов`язаного з погрозою застосування насильства, та злочину проти здоров`я особи - домашнє насильство, що свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень.

До затримання ОСОБА_8 не був працевлаштованим і не мав сталого джерела доходу, сім`ї та суспільно корисних занять, що свідчить про відсутність сталих соціальних зв`язків за місцем проживання. Зазначене явно свідчить про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи сторони захисту про відсутність доказів на підтвердження продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не є підставою для відмови в задоволенні клопотання прокурора, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.

Наведені стороною обвинувачення в клопотанні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 є належним чином обґрунтованими і вмотивованими. Колегія суддів зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому. Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Стороною захисту не доведено, що заявлені стороною обвинувачення ризики зменшились, а застосування більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі цілободобового домашнього арешту, гарантуватиме належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігання існуючим ризикам. Таким чином, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, апеляційний суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на цей час неможливе, а тому в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу слід відмовити.

Отже, оцінивши зазначені ризики, ураховуючи, що на даний час апеляційне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 не розпочато, колегія суддів вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому до набрання вироком Барського районного суду Вінницької області від 12 червня 2025 року законної сили є виправданим заходом, оскільки підстави, які були враховані при обранні ОСОБА_8 такого запобіжного заходу, не змінились, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не забезпечить запобігання ризикам переховування від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331, 401, 404,405 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Відмовити у задоволенні клопотання захисниці ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 .

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком Барського районного суду Вінницької області від 12 червня 2025 року законної сили.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4