Справа № 201/9565/25
Провадження 1-кс/201/3441/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року м.Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 30.06.2021 про закриття кримінального провадження № 0000727, внесеного в ЄРДР 30.12.2012,

ПОСТАНОВИВ:

31.07.2025 ОСОБА_3 , звернувся до Соборного районного суду м.Дніпра зі скаргою на постанову від 30.06.2021 слідчого СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000727 від 30.12.2012 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172, ч.1 ст. 364, ч.2 ст. 191 КК України.

В обґрунтування скарги вказував, що у кримінальному провадженні № 0000727 від 30.12.2012 він має статус заявника та потерпілого.

Слідчий при закритті кримінального провадження послався на надходження від ОСОБА_3 , відповідних заяв, та процитував нормативні та правозастосовні положення статей 191 та 364 КК України, посилаючись на невизначену юридичну особу приватного права. Будь-які встановленні обставини, наявні у матеріалах кримінального провадження докази, мотиви та їх обґрунтування у розрізі повідомлених ним у заявах відомостей дана постанова не містить. Посилань на будь-яку особу, у діяннях якої начебто відсутній склад кримінального правопорушення, постанова слідчого від 30.06.2021 не містить.

Разом з тим матеріали кримінального провадження № № 0000727 від 30.12.2012 об`єднують три подані ОСОБА_3 , заяви та відповідні певним чином пов`язані матеріали. Зокрема, й щодо наявності кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 172 КК України, щодо чого слідчий не навів будь-які обставини та мотиви.

Вказане є грубим порушенням його прав як потерпілого, свідчить про тривалу нездатність держави Україна шляхом проведення досудового розслідування повно та всебічно встановити об`єктивні обставини, навести вичерпні висновки, які мають публічно- та приватно-правові наслідки, а отже захистити його явно порушені права в сфері приватного життя та репутації.

Постанова від 30 червня 2021 слідчого СВ Відділення поліції N?S ДРУП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за N? 0000727 від 30.12.2012р., є незаконною, необґрунтованою та не вмотивованою. Досудове розслідування слідчий не проводив взагалі, його висновки ніяк не обґрунтовані та здійснені всупереч висновкам й мотивам наявним у КП ухвалі апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.06.2014 (справа N?201/5741/14-к), ухвалам слідчих суддів Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2015 (справи N? 201/14559/15-к та N?201/14557/15-к), від 07 грудня 2015 (справа N? 201/17260/15-к), від 01 березня 2017 (справа N?201/406/17-к), від 06 березня 2020 (справа N?201/1044/20), якими скасовувалися аналогічно безпідставні постанови слідчих в цьому ж кримінальному провадженні.

Об`єктивна та суб`єктивна сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, відповідно до змісту поданої ним заяви, пояснень, клопотань, мотивів та висновків судових рішень й наявних у справі доказів слідчим не аналізувалася, подані клопотання про вчинення слідчих дій проігноровано.

Об`єктивна та суб`єктивна сторони складів злочину, передбаченого ч. 1 ст.364 та ч.2 ст.191 КК України, слідчим не аналізувалися, будь-яких належних мотивів та обґрунтованих висновків щодо цих кримінальних правопорушень оскаржена постанова слідчого від 30 червня 2021 не містить, спрямовані на з`ясування дійсних обставин справи слідчі дії не вчинялися.

Заявник просив суд поновити процесуальний строк оскарження постанови від 30 червня 2021 слідчого СВ Відділення поліції N?5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за N?0000727 від 30.12.2012р.

Постанову від 30 червня 2021 слідчого СВ Відділення поліції N?5 ДРУП ГУ-НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за N?0000727 від 30.12.2012, скасувати.

Заявник у судовому засіданні наполягав на задоволенні скарги, та просив її задовольнити.

Представник СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Матеріали кримінального провадження були надані суду

Слідчий суддя, дослідивши скаргу, додані до неї документи, матеріали кримінального провадження, приходить до такого висновку.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадженні № 0000727, внесене до ЄРДР 30.12.2012р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172, ч. 1 ст. 364 (чинна до 04.06.2014р.) та ч. 2 ст. 191 КК України.

Постановою слідчого від 30 червня 2021 слідчого СВ Відділення поліції N?5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 кримінального провадження, внесене до ЄРДР за № 0000727 від 30.12.2012 було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Мотивуючи свою постанову слідчий зазначив, що зібрані під час досудового розслідування докази не свідчать про наявність у діях особи ознак об`єктивної та/або суб`єктивної сторони складу злочину, аналіз обмежився лише формальним співставленням фактичних обставин з диспозиціями кримінально-правових норм, без належної процесуальної оцінки повноти та об`єктивності досудового розслідування, не ініціювавши будь-яких додаткових слідчих дій.

Оглядаючи матеріали кримінального провадження, в судовому засіданні встановлено, що після ухвали суду від 06.03.2020 про скасування постанови слідчого від 12.11.2019 про закриття даного кримінального провадження, жодних додаткових слідчих (розшукових) дій або процесуальних рішень, спрямованих на повне, всебічне та об`єктивне дослідження обставин кримінального правопорушення, проведено не було. Незважаючи на відсутність нових доказів чи належної процесуальної активності, через певний проміжок часу слідчий повторно виніс постанову про закриття даного кримінального провадження.

Згідно положень п.4 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження. У відповідності до ч.2 ст.91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. При цьому, положеннями ст.92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим, прокурором всіх зібраних та перевірених доказів (ст. 2, ст. 284 КПК України).

Постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Проте, слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування не було дотримано вимог ст.ст. 9, 91, 110 КПК України, оскільки висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі були зроблені передчасно, без належної перевірки обставин викладених в заявах і клопотаннях заявника, та взагалі без урахування наявних чисельних рішеннях суду, що набрали законної сили, якими заявника поновлено на роботі й відновлені інші трудові права, не надавши відповідної оцінки доказам, які були здобуті під час проведення досудового розслідування у всій їх сукупності.

Слідчий суддя вважає за доцільне, з урахуванням принципу диспозитивності (ст. 26 КПК України), не перебираючи на себе дискреційні повноваження слідчого, які передбачають самостійність слідчого у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень забороняється (ч. 5 ст. 40 КПК України), звернути увагу на де-які обставини, що вказують на неповноту слідства, але які не є вичерпними і їх усунення не позначатиме зворотне.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувана постанова взагалі не містить висновків слідчого про причини закриття кримінального провадження з підстав відсутністю у діянні складів злочинів, оскільки слідчий обмежився лише характеристиками об`єктивної та суб`єктивної сторони злочинів у кримінальному провадженні, не проаналізувавши докази, виклав лише хронологічну послідовність досудового розслідування із зазначенням дат і результатів проведених слідчих (розшукових) дій.

Крім того, у оскаржуваній постанові слідчий взагалі не надав оцінку відносинам, що складися між потерпілим ОСОБА_3 та керівником госпіталю ОСОБА_5 , з огляду на тривалість систематичного прийняття останнім наказів, які ОСОБА_3 оскаржував з метою поновлення на роботі, не з`ясував причин та мотивів такої поведінки як ОСОБА_3 , так і керівника госпіталю ОСОБА_5 .

В оскаржуваній постанові не прийнято до уваги та не надано оцінку рішенням судів, які набрали законної сили, і є обов`язковими до виконання, якими встановлені чисельні порушення вимог законодавства про працю. Слідчим також не досліджено питання юридичних наслідків цих рішень як для самого заявника позивача у справі, так і для посадових осіб госпіталю відповідача, як таких, що свідчать про систематичність порушення права на працю ОСОБА_3 .

На підставі вищевикладеного, вважаю, що слідчим не надано належну оцінку зібраним доказам з огляду на кваліфікацію кримінальних правопорушень, складу правопорушень, зокрема у розрізі об`єктивної та суб`єктивної сторони. Слідчим лише розписана об`єктивна та суб`єктивна сторона злочинів, передбачених статтями 172, 191 та 364 КК України, але не надана оцінка діянням з огляду на наявні у провадженні докази. Отже, висновок слідчого про відсутності в діяннях складу кримінальних правопорушень є немотивованими та передчасним.

Крім того, згідно ч.2 ст.8 та ч.5 ст.9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальному процесуальному законодавстві України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Такі приписи процесуального закону узгоджуються із Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», якою зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Практика Європейського Суду з Прав Людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі, «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

В рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява №42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява №21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява №42310/04, параграф 150).

Крім того, статтею 284 КПК України визначено вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження, згідно якої кримінальне провадження закривається в разі, якщо, зокрема, встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Разом з тим, в постанові про закриття кримінального провадження слідчим не надана правова оцінка встановленим під час досудового розслідування обставинам та не наведено аналізу проведеного розслідування.

Вказані обставини свідчать про те, що в процесі проведення досудового розслідування слідчим не були належним чином досліджені всі обставини кримінального провадження та не зібрані докази відповідно до ст. 93 КПК України, на підставі яких, слідчий мав би встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Отже, на думку слідчого судді, в ході досудового розслідування слідчим допущена істотна неповнота, усунення якої потребує застосовування всіх передбачених законом заходів для забезпечення ефективності досудового розслідування і виконання слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, спрямованих на збирання та перевірку доказів, а слідчим без дослідження всіх обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення, передчасно було прийнято рішення про закриття кримінального провадження з підстав відсутності складу кримінального правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що прийнята постанова є передчасною і такою, що винесена без дотримання вимог ст.ст. 9,91-94,110,284 КПК України, а досудове розслідування, що проведене слідчим не було ретельним, безстороннім і сумлінним.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних дізнанням доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України). Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Тому, вимога скаржника щодо скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження, підлягає задоволенню.

Також у поданому клопотанні заявник просить поновити процесуальний строк оскарження постанови від 30.06.2021 у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова була отримана ним 04.06.2025.

Відповідно до ч.?1 ст.?117 КПК існують підстави для поновлення строку на подання скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, зокрема на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дій або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Суд вважає необхідним задовольнити клопотання заявника про поновлення строку подання скарги на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей до ЄРДР.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Згідно вимог п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись п. 18 ч.1 ст. 3, ст.ст.2,7,110, 117, ,284, 303, 306, 307, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк ОСОБА_3 для подання скарги на постанову слідчого СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 30.06.2021 про закриття кримінального провадження № 0000727, внесеного в ЄРДР 30.12.2012.

СкаргуОСОБА_3 на постанову слідчого від 30.06.2021 про закриття кримінального провадження № 0000727, внесеного в ЄРДР 30.12.2012, задовольнити.

Постанову слідчого СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 30.06.2021 про закриття кримінального провадження № 0000727, внесеного в ЄРДР 30.12.2012, за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст. 172,ч.1 ст.364, ч.2 ст.191 КК України, скасувати.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде складений та проголошений 05.09.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1