Провадження № 1-кп/638/811/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали кримінального провадження № 0002393 від 19.10.2023 року стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Житомирської обл., з середньою спеціальною освітою, не одруженого, маючого на утриманні непрацездатних осіб, інспектора прикордонної служби вищої категорії-начальника першої групи інспекторів прикордонної служби другого відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) другої прикордонної комендатури (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ), старшого сержанта, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 402 КК України,

в с т а н о в и в:

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 133-ОС від 05.03.2023, сержанта ОСОБА_5 призначено на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії - гранатометника першого відділення інспекторів прикордонної служби третьої прикордонної застави другого відділу прикордонної служби (тип С) на (ББА) прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год 30 хв 26.03.2022 строком на 30 діб.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 18.04.2022 № 25 9/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким внесено часткову зміну до ст. 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ), строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год 30 хв 25.04.2022 строком на 30 діб. Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год 30 хв 25.05.2022 строком на 90 діб. Указом Президента України від 12.08.2022 № 5 73/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год 30 хв 23.08.2022 строком на 90 діб. Указом Президента України № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 21.11.2022 строком на 90 діб. Указом Президента України від 06.02.2023 № 5 8/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 19.02.2023 строком на 90 діб. Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 58/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 254/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України №254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 20.05.2023 строком на 90 діб. Указом Президента України №451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 18.08.2023 строком на 90 діб.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших. Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно - правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 28 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

За ст. 29 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника.

Згідно зі ст. 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Як вбачається з ст. 111 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, командир роти підпорядковується командирові батальйону і є прямим начальником усього особового складу роти.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати.

Відповідно до п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі - Положення), право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань, військових частин, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Однак, сержант ОСОБА_5 під час проходження військової служби на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії - гранатометника першого відділення інспекторів прикордонної служби відділення третьої прикордонної застави другого відділу прикордонної служби (тип С) на (ББА) прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону, 02.06.2023 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника.

Так, 02.06.2023, близько 15 год. 30 хв., у місці поруч із КСП РОП «К2» в районі н.п. Чернещина Борівської територіальної громади, Ізюмського району Харківської області начальником другого відділу прикордонної служби підполковником ОСОБА_6 в усному порядку було доведено бойове розпорядження начальника 66 омбр №2448/кп/4 гриф ОКП СЛОВЯНСЬК 12.445 від 21 04.2023 до особового складу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, у тому числі ОСОБА_5 .

Відповідно до вказаного бойового розпорядження особовий склад НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України мав вчинити оборонні дії в межах ВОП «К22» позиція ПВ «К222» в районі н.п. Кармазинівка відповідно до бойових розпоряджень, а саме: стійко утримувати позиції в межах взводних опорних пунктів та К-21, К22, К23, не допустити прориву противника, заходу його в межі оборони та в тил військ. Під час організації служби на визначених взводних опорних пунктах та позиціях постійно здійснювати контроль за прилеглими місцевостями та повітряним простором з метою своєчасного виявлення противника з метою завдання йому ураження.

Будучи невдоволеним наказом начальника щодо виконання бойового розпорядження командира НОМЕР_2 омбр №2448/кп/4 гриф ОКП - СЛОВЯНСЬК 12.445 від 21.04.2023, сержант ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, відкрито відмовився виконувати вищевказаний наказ начальника відповідно до якого останній мав виконувати бойові завдання в межах ротного опорного пункту К-2, а саме стійко утримувати позиції в межах взводних опорних пунктів та К-21, К22, К23, не допустити прориву противника, заходу його в межі оборони та в тил військ. Під час організації служби на визначених взводних опорних пунктах та позиціях постійно здійснювати контроль за прилеглими місцевостями та повітряним простором з метою своєчасного виявлення противника з метою завдання йому ураження.

Тим самим, сержант ОСОБА_5 , підірвав боєготовність та боєздатність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, його показання відповідають суті обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними у матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце, спосіб і інші обставини скоєння злочину обвинуваченим, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив злочину, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого; інші обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доведеними в судовому засіданні.

Оскільки обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд справи щодо всіх обставин із застосуванням правил частини третьої статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів, що характеризують його особистість, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Сукупність наведених і оцінених судом доказів переконує в тому, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 4 ст. 402 КК України - непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану.

Вивченням даних про особу обвинуваченого судом встановлено, що ОСОБА_5 відповідно до службової характеристики, виданої начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , з початку військової агресії виконує службово-бойові завдання, спрямовані на забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні військової агресії, є учасником бойових дій.

ОСОБА_5 за час проходження військової службі зарекомендував себе як військовослужбовець, який сумлінно ставиться до своїх обов`язків та гідно їх виконує.

На даний час ОСОБА_5 проходить військову службу у 9 Прикордонному загоні, щиро розкаявся, військову дисципліну не порушує, накази командирів виконує беззаперечно, проявляє гідність під час несення служби, покладені завдання та накази виконує в повному обсязі та належним чином, користується повагою серед спів службовців, бажає і в подальшому проходити військову службу.

Крім того, після 02.06.2023 року ОСОБА_5 був підвищений у військовому званні та посаді.

Враховуючи викладене, ініційовано перед судом призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 402 КК України не пов`язане з позбавленням чи обмеженням волі, зважаючи на те, що він виконує конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Окрім наведеного, має на утриманні матір пенсіонерку, батька, у якого друга група інвалідності, тітку, з другою групою інвалідності та бабусю, похилого віку, про що захисником обвинуваченого надано докази.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, сумлінне виконання обов`язків військової служби та позитивну характеристику за місцем проходження служби.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Суд також враховує, що вчинений ОСОБА_5 злочин, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, однак обставин, що обтяжують його покарання згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

На переконання суду щире каяття ОСОБА_5 , повне визнання вини у вчиненні злочину, позитивна характеристика за місцем проходження служби, активна участь обвинуваченого у стримуванні збройної агресії РФ, з огляду на суспільно-політичну ситуацію в державі, нагальність та необхідність виконання бойових завдань та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії безпосередньо в районі ведення бойових дій, визнаються судом обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому суд, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, особи обвинуваченого ОСОБА_5 та його ставлення до скоєного, відсутності заподіяної матеріальної шкоди та обставин, які обтяжують покарання, вважає за можливе та необхідне призначити покарання за ч. 4 ст. 402 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією вказаної статті КК України.

Крім цього, відповідно до ст. 58 КК України, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, є військовослужбовцем, службову характеристику за місцем проходження військової служби, вік та стан здоров`я обвинуваченого, суд вважає за можливе замінити покарання у виді позбавлення волі на службове обмеження для військовослужбовців.

Такий вид покарання, на переконання суду, не суперечить інтересам суспільства, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення нових злочинів.

У кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у грошовому виразі становить 53680,00 гривень.

02.10.2023 ОСОБА_5 звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням застави.

Враховуючи приписи ст. 72 КК України, суд вважає необхідним зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк покарання.

Згідно з листом ТУ ДСА України у Харківській області №04-48/2344/23 від 02.10.2023 року, заставу у розмірі 53680 грн за ОСОБА_5 внесла ОСОБА_7 .

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Статтею 182 КПК України передбачено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Частиною 8 статті 182 КПК України визначено, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу (ч. 11 ст. 182 КПК України).

Судом встановлено, що з моменту звільнення з-під варти та на день ухвалення вироку, тобто, в період дії запобіжного заходу у вигляді застави, обвинувачений ОСОБА_5 виконав покладенні на нього судом обов`язки, передбачені ст. 182 КПК України, а тому застава підлягає поверненню заставодавцю.

Кримінальним правопорушенням шкоди не завдано.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 314, 349, 368, 370, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 58 КК України основне покарання, призначене ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки замінити на службове обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням 10 (десять) відсотків із суми грошового забезпечення в дохід держави.

Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

На підставі ст. 72 КК України у строк виконання покарання зарахувати час попереднього ув`язнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме з 29 вересня 2023 року до 2 жовтня 2023 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає трьом дням службового обмеження для військовослужбовців.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді застави щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без змін.

Заставу в розмірі 53680 гривень 00 копійок, внесену 29 вересня 2023 року за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Харкова протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Відповідно до частини другої статті 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно з частиною сьомою статті 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали (постанови) суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

З текстом вироку можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя ОСОБА_1