Провадження №: 1-кп/752/1225/25
У Х В А Л А

28.04.2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

провівши в приміщенні суду судове засідання кримінального провадження №0000574 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст.307, ч. 3 ст. 307 КК України, за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

прокурор в судовому засіданні просила задовольнити клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_3 обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України. Клопотання обґрунтувала тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень у сфері обігу психотропних речовин, зокрема, у вчиненні особливо тяжкого злочину, а отже, не перебуваючи під вартою обвинувачена може чинити тиск на свідків, які ще не допитані та може переховуватись від суду, оскільки остання не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи та зареєстрована на тимчасово окупованій території в м. Донецьк. Прокурор вказує, що кількість епізодів та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень можуть вказувати на те, що ОСОБА_3 продовжить свою протиправну поведінку, а отже не зменшились та існують ризики передбачені ст. 177 КПК України. Також вказує, що з врахуванням обґрунтування клопотання, інші більш м`які запобіжні заходи застосовані бути не можуть, і продовження найсуворішого виду запобіжного заходу є доцільним та співмірним.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо продовження обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту по місцю проживаня матері обвинуваченої, оскільки ОСОБА_3 тривалий час утримується в СІЗО і не має наміру ухилятись від суду.

Обвинувачена ОСОБА_3 підтримала думку свого захисника, вказала, що має поганий стан здоров"я, лікування призначене в СІЗО їй не підходить, іншого - там не має.

З`ясувавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, зокрема ті, що перелічені цією статтею.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою суд повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

На переконання суду, прокурором було доведено, що ризики, які були встановлені раніше, а саме: переховування обвинуваченої від суду, продовження вчиняти інші злочини, незаконний вплив на свідків та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, продовжують існувати, оскільки ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні, зокрема, кримінальних правопорушень у сфері обігу психотропних речовин, зокрема і особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна, перебуваючи у розшуку в іншому кримінальному провадженні, продовжувала злочинну поведінку, а тому, усвідомлюючи невідворотність покарання, яке може бути їй призначено судом у випадку визнання її винуватою у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях, обвинувачена може вживати заходи, спрямовані на переховування від суду, із врахуванням, в тому числі і військового стану в Україні та наявності ряду тимчасово окупованих територій, які не підконтрольні органам державної влади.

При визначенні питання доцільності продовження тримання обвинуваченої під вартою, суд також бере до уваги, що у ОСОБА_3 відсутні будь-які стійкі соціальні зв`язки, остання не мала офіційних доходів в Україні, зареєстрована на тимчасово окупованій території в м. Донецьк, а даних щодо можливості проживання останньої на неокупованій території України, зокрема, у матері в м.Києві (зі слів обвинуваченої і захисника) у суду немає. Вказівки обвинуваченої на погіршення стану здоров"я також не підтверджені. Зі слів останньої, вона була оглянута лікарем, отримала призначення медпрепарату, проте не вживає його, оскільки він викликає залежність. В суду відсутні будь-які застереження з боку СІЗО щодо можливості утримання обвинуваченої під вартою.

Із врахуванням викладеного, інші менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, на даному етапі не зможуть забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та забезпечать її належну поведінку.

Раніше обраний та продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою є обґрунтованим та співмірним пред`явленому ОСОБА_3 обвинуваченню, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є доцільним та необхідним.

На підставі викладеного, суд вважає за доцільне в порядку ч. 3 ст. 183 КПК України визначити обвинуваченій ОСОБА_3 мінімальний розмір застави зважаючи на тяжкість вчинених злочинів у виді 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 177,178, 183, 194, 331 КПК України, суд

постановив:

клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) діб до 26.06.2025 року включно.

Строк продовження існуючої міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою обчислювати з 28.04.2025 року.

Визначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у вигляді 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самою обвинуваченою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Голосіївського районного суду м. Києва згідно порядку визначеного ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.07.2024 року у справі №752/13684/24 відносно ОСОБА_3 .

Копію ухвали вручити обвинуваченій, захиснику, прокурору та направити в СІЗО.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1