Номер справи 699/1014/24
УХВАЛА

про відмову у задоволенні клопотання захисника

16 квітня 2025 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

Головуючого судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

секретар суд ового засідання ОСОБА_4

за участі

прокурора ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ)

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

представника потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаського району Черкаської області клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу, що подане у межах кримінального провадження №0000075 від 15 лютого 2024 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.1 ч.2 ст.115 та ч.4 ст.185 КК України

ВСТАНОВИВ:

02 липня 2024 року, на підставі ухвали Черкаського апеляційного суду від 26 червня 2024 року, до суду надійшов обвинувальний акт, затверджений прокурором Черкаської обласної прокуратури, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000075 від 15 лютого 2024 року, щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.1 ч.2 ст.115 та ч.4 ст.185 КК України.

Ухвалою суду від 02 липня 2024 року у вказаному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

23 липня 2024 року ухвалою суду призначено судовий розгляд у вказаному кримінальному провадженні.

16 квітня 2025 року у судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу, в якому просить суд: змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , з забороною покидати місце свого проживання у період часу з 22 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин строком на два місяці, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, та звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 з під варти в залі суду; звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 з-під варти в залі суду.

Клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 обрано та в подальшому неодноразово продовжувався запобіжний захід у виді тримання під вартою. В цілому ОСОБА_6 перебуває під вартою з 15 лютого 2024 року, тобто з моменту його затримання в порядку ст.208 КПК України. Обвинуваченому ОСОБА_6 інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину. Проте, досліджені в судовому засідання докази як сторони обвинувачення, так і сторони захисту не підтверджують причетність ОСОБА_6 до інкримінованих йому діянь, оскільки прокурором не наданого жодного прямого доказу причетності обвинуваченого як до умисного вбивства, так і до крадіжки. Разом з тим, сама по собі тяжкість покарання за інкримінований злочин не може слугувати єдиним обґрунтуванням для чергового продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В попередніх ухвала суду були встановлені ризики, передбачені п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені при обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та його продовженні. Проте, на даному етапі судового розгляду допитано потерпілу та усіх свідків, як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, а тому ризик впливу на свідків та потерпілого відпав. Крім того, в суді досліджені письмові та речові докази, які надані прокурором, тому відплати і обставини, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених п.2 та п.4 ч.1 ст.177 КПК України. Станом на даний час допитаний обвинувачений ОСОБА_6 , однак для з`ясування ряду питань, які мають значення для правильного вирішення справи, виникла необхідність в судовому засіданні допитати експертів та можливо призначити та провести повторні чи додаткові експертизи. Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, до кримінального відповідальності притягується вперше, проживає разом з сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків та стримуючих факторів. У розшуку ОСОБА_6 не перебував, ґрунтованих доказів про намагання обвинуваченого переховуватися від суду чи впливати на дієвість даного кримінального провадження в ході судового розгляду не встановлено, на обліках у нарколога чи психіатра не перебуває. Що стосується стану здоров`я ОСОБА_6 , то були надані відповідні докази про погіршення його самопочуття, при цьому стан здоров`я ОСОБА_6 не враховувався при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки сторона захисту не мала відповідних медичних документів. За таких обставин, вважає, що подальше перебування під вартою нівелює вимогу про дотримання законності у сфері обмеження права на свободу у кримінальному провадженні, а тому ОСОБА_6 можливо обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною в певний час залишати житло, в якому він постійно проживає, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України. Таким чином, на думку захисника, на даний час підстави, за яких судом було обрано, а потім і продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , запобіжний захід у виді тримання під вартою істотно зменшилися, та виникли підстави для зміни останньому вказаного запобіжного заходу на більш м`який, яким може забезпечити належну процесуальну поведінку.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засідання підтримав клопотання свого захисника про зміну запобіжного заходу та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання сторони захисту про зміну застосованого щодо обвинуваченого запобіжного заходу на домашній арешт, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були враховані при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та подальшому продовженні цього запобіжного заходу на даний час не зменшили та продовжують існувати.

Потерпіла ОСОБА_8 та її представник ОСОБА_9 у судовому засіданні підтримала думку прокурора.

Суд, врахувавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження в частині, необхідній для правильного вирішення заявленого захисником обвинуваченого клопотання, приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Як встановлено під час судового засідання, ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 лютого 2024 року щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який було неодноразово продовження ухвалами слідчого судді того ж суду під час досудового розслідування даного кримінального провадження, та судом під час проведення судового розгляду у даному кримінальному провадженні, дія якого закінчується 15 травня 2025 року.

Відповідно до ч.1 ст.201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням, яке підтримав обвинувачений під судового розгляду, про зміну застосованого щодо обвинуваченого запобіжного заходу з тримання під вартою на домашнього арешту у певний період доби.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу або його зміну, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини відповідно до статті 178 КПК України.

Як встановлено судом, при застосуванні слідчим суддею щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неодноразовому його продовженні як слідчим суддею під час досудового розслідування даного кримінального провадження, так і судом під час проведення судового розгляду даного кримінального провадження, було враховано тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він на час обрання запобіжного заходу підозрювався, а на даний час обвинувачується, особу обвинуваченого, а також наявність ризиків, передбачених п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а при останньому продовженні запобіжного заходу, тобто 17 березня 2025 року, ризики, передбачені п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, під час розгляду клопотання захисника обвинуваченого судом встановлено, що ризики, передбачені п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані при обранні обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та його подальшому неодноразовому продовженні, не зменшилися, не втратили своєї актуальності та продовжують існувати на даний час.

Так, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, тяжче з яких, відповідно до вимог ч.4 ст.12 КК України, класифікується як особливо тяжкий злочини, та за який згідно, санкції п.1 ч.1 ст.115 КК України, передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, внаслідок чого ОСОБА_6 , достовірно усвідомлюючи суворість призначеного йому покарання за злочин, у вчиненні якого обвинувачується, у разі доведеності його вини, хоча і має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання, однак не працевлаштований, офіційного джерела доходу не має, може переховування від суду, а також перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_6 , достовірно усвідомлюючи про суворість можливого призначення йому покарання за злочин, у вчиненні якого обвинувачується, а також настання негативних для себе наслідків у виді можливого призначення йому покарання за вказане кримінальне правопорушення, яке пов`язане виключно з позбавленням волі, з метою його уникнення, може незаконно впливати на свідків зі сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні, шляхом здійснення на них як фізичного, так і морального тиску, з метою зміни ними раніше наданих під час судового розгляду показів, а також узгоджувати позицію сторони захисту зі свідками, допит яких проведено судом за клопотанням сторони захисту, з метою подальшого надання суду як самим обвинуваченим, так і свідками сторони захисту, додаткових показів.

Одночасно, з урахуванням посилань захисника обвинуваченого на необхідність допиту в судовому засіданні експертів та можливе призначення і проведення повторних чи додаткових експертизи, суд не виключає можливість виникнення підстав для додаткового допиту в межах даного кримінальному провадженні як самого обвинуваченого, так і свідків.

За вказаних обставин, доводи захисника обвинуваченого про те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були враховані при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відпали, під час судового розгляду не знаходять свого об`єктивного підтвердження.

Крім того, оцінка досліджених під час судового розгляду доказів, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність в діях складу кримінального правопорушення, здійснюється судом у нарадчій кімнаті під час постановлення вироку за результатами судового розгляду кримінального провадження, внаслідок чого посилання захисника на те, що досліджені під час судового розгляду докази, не доводять вчинення обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень, не приймаються судом до уваги.

Наявність у обвинуваченого зареєстрованого та постійного місця проживання, де він проживає спільно з близькими родичами, які є свідками у даному кримінальному провадженні, жодним чином не зменшує ризиків, передбачених ст.177 КПК України, наявність яких встановлена під час судового розгляду даного кримінального провадження.

Суд звертає увагу, що надані під час судового розгляду стороною захисту докази про погіршення самопочуття обвинуваченого ОСОБА_6 неодноразово були предметом дослідження при вирішенні клопотань про продовження строку застосованого щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи під вартою, отримує належну медичну допомогу та лікарями не встановлено обставин, які б виключали можливість його знаходження в місцях попереднього ув`язнення, внаслідок наявних у нього захворювань.

Сам по собі факт встановлення лікарями наявності у обвинуваченого захворювання, з урахуванням надання йому належним чином необхідної медичної допомоги в місці попереднього ув`язнення та відсутності доказів, які б свідчити про неможливість його утримання в місцях попереднього ув`язнення внаслідок такого захворювання, не може бути підставою для зміни застосованого щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За вказаних обставин, суд не приймаю до уваги, як підставу для зміни обвинуваченому застосовного щодо нього запобіжного заходу, посилання захисника обвинуваченого на погіршення самопочуття обвинуваченого та неврахування при застосуванні щодо обвинуваченого запобіжного заходу стану здоров`я останнього.

Також, не заслуговують на увагу доводи захисника обвинуваченого на те, що ОСОБА_6 не перебував у розшуку, а також на не встановлення ґрунтованих доказів про намагання обвинуваченого переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_6 затриманий 15 лютого 2024 року майже одразу після подій, які викладені в обвинувальному акті та йому інкримінуються, що об`єктивно вказують не на відсутність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а на належне запобігання, шляхом застосування відповідного запобіжного заходу, такому ризику.

При цьому, відсутність у обвинуваченого судимості, притягнення обвинуваченого вперше до кримінального відповідальності, проживання останнього разом з сім`єю, якою є виключно дружина, за однією адресою, не свідчить про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків та такі відомості не можуть бути визнані судом стримуючими факторами, як на цьому наполягає захисник обвинуваченого, оскільки зазначені обставини не можуть переважати негативні наслідки для обвинуваченого, які можуть настати для нього, у разі доведеності його вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, якими є позбавлення волі на тривалий строк або довічне позбавлення волі.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 щодо наявності підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у певний час доби, є необґрунтованим, внаслідок чого клопотання захисника про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.177, 178, 201, 331, 369-372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено о 9 годині 00 хвилин 17 квітня 2025 року.

Головуючий суддя-доповідач ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3