Справа № 736/264/22
Номер провадження 1-кп/749/13/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2025 року Сновський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

представника потерпілої особи - Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області: ОСОБА_4

захисника обвинуваченого: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Сновськ, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000595, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.12.2021 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Полісся, Сосницького району, Чернігівської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, пенсіонера, невійськовозобов`язаного, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей не маючого, депутатом не являється, раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту, який надійшов до суду, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України вчиненому за наступних обставин.

Розпорядженням Президента України від 29.04.2016 року №190/2016-рп ОСОБА_6 призначено головою Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області (далі - Корюківська РДА). Згідно з розпорядженням голови Корюківської РДА від 06.05.2016 №44-к ОСОБА_6 приступив до виконання повноважень голови 06.05.2016.

Так, ОСОБА_6 , будучи представником влади, як голова Корюківської РДА, яка відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади, виконуючи обов`язки зі здійснення керівництва трудовим колективом, а також управління державним майном, постійно обіймав в органі державної влади посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій і був службовою особою у розумінні ч. 3 ст. 18 КК України.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», голова місцевої державної адміністрації серед іншого: очолює відповідну місцеву державну адміністрацію, здійснює керівництво її діяльністю, несе відповідальність за виконання покладених на місцеву державну адміністрацію завдань і за здійснення ними своїх повноважень; представляє відповідну місцеву державну адміністрацію у відносинах з іншими державними органами та органами місцевого самоврядування, політичними партіями, громадськими і релігійними організаціями, підприємствами, установами та організаціями, громадянами та іншими особами як в Україні, так і за її межами; призначає на посади та звільняє з посад своїх заступників, керівників структурних підрозділів; призначає на посади та звільняє з посад керівників апаратів місцевої державної адміністрації; затверджує положення про її структурні підрозділи; укладає та розриває контракти з керівниками підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління відповідної місцевої державної адміністрації, або уповноважує на це своїх заступників; в межах затверджених бюджетів виступає розпорядником коштів відповідної державної адміністрації, використовуючи їх лише за цільовим призначенням; здійснює інші функції, передбачені Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, органів виконавчої влади вищого рівня.

Відповідно до розподілу обов`язків голови, першого заступника, заступника голови, керівника апарату Корюківської РДА, затвердженого розпорядженням голови Корюківської РДА від 10.07.2018 №267, на ОСОБА_6 покладено зокрема такі обов`язки:

-відповідно до Конституції України, Закону України «Про місцеві державні адміністрації» очолює Корюківську РДА, формує і здійснює керівництво її діяльністю, несе відповідальність за виконання покладених на адміністрацію завдань і здійснення нею своїх повноважень;

-забезпечує на території району дотримання Конституції України, законів України, виконання актів Президента України, Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади;

-у межах затверджених бюджетів виступає розпорядником коштів Корюківської РДА, використовуючи їх лише за цільовим призначенням;

-координує діяльність першого заступника, заступника голови, керівника апарату районної державної адміністрації, керівників структурних підрозділів районної державної адміністрації, територіальних органів центральної виконавчої влади, взаємодіє з органами влади і управління вищого рівня, органами місцевого самоврядування.

Однак ОСОБА_6 , працюючи на посаді голови Корюківської РДА, у порушення вищевказаних нормативно-правових актів використав своє службове становище та повноваження для вчинення корупційного злочину за наступних обставин.

Розпорядженням Президента України від 24.03.2020 №209/2020-рп «Про звільнення ОСОБА_7 з посади голови Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області» ОСОБА_6 звільнено з посади голови Корюківської РДА у зв`язку із закінченням строку повноважень Президента України.

На підставі вказаного розпорядження головою Корюківської РДА ОСОБА_6 02.04.2020 особисто підготовлено проект розпорядження голови Корюківської РДА «Про припинення повноважень голови райдержадміністрації», в якому вказано як підставу для припинення повноважень ст. 8 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», п. 5 ст. 41, ст. 44 та ч. 1 ст. 83 Кодексу законів про працю України.

У подальшому, ОСОБА_6 , всупереч п.п. 3.1 п. 3, п.п. 7.4 п. 7 регламенту Корюківської РДА, затвердженого розпорядженням голови Корюківської РДА від 10.07.2018 №266, з метою приховати свій злочинний намір, не надав проект свого розпорядження до структурних підрозділів районної державної адміністрації для проведення правової експертизи, та діючи умисно, всупереч інтересам служби, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення шляхом заволодіння бюджетними коштами, зловживаючи своїм службовим становищем, 02.04.2020 підписав особисто підготовлений ним проект та видав розпорядження №10-к «Про припинення повноважень голови райдержадміністрації від 02.04.2020, відповідно до розпорядження Президента України від 24.03.2020 №209/2020-рп, згідно з яким припинено його повноваження на посаді голови Корюківської РДА з 06.04.2020 у зв`язку із закінченням строку повноважень Президента України.

Пунктом 2 розпорядження від 02.04.2020 №10-к ОСОБА_6 передбачено виплатити вихідну допомогу у розмірі шестимісячного середнього заробітку.

При цьому ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що відповідно до розпорядження Президента України від 24.03.2020 №209/2020-рп, ст. 9 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» його звільнено із посади у зв`язку із припиненням повноважень Президента України, та посада голови місцевої державної адміністрації є строковою, оскільки повноваження голови нерозривно пов`язані зі строком повноважень Президента України, рішенням якого ці повноваження були надані, у своєму розпорядженні від 02.04.2020 №10-к безпідставно послався на п. 5 ст. 41 Кодексу законів про працю України, як на підставу звільнення, що і стало основою для нарахування йому вихідної допомоги при звільненні у розмірі шестимісячного середнього заробітку.

Виконуючи письмове розпорядження голови Корюківської РДА ОСОБА_6 від 02.04.2020 №10-к «Про припинення повноважень голови райдержадміністрації», сектором бухгалтерського обліку та звітності апарату Корюківської РДА, відповідно до розрахунково-платіжної відомості №4 за квітень 2020 року здійснено розрахунок заробітної плати, на підставі якого ОСОБА_6 безпідставно нараховано та виплачено, відповідно до платіжного доручення від 06.04.2020 №143, вихідну допомогу у розмірі 150 050,16 грн.

На підставі розпорядження голови Корюківської РДА ОСОБА_6 від 02.04.2020 №10-к «Про припинення повноважень голови райдержадміністрації», всупереч вимогам ст. 9 Закону України «Про місцеві державні адміністрації від 09.04.1999 №586-XIV, п. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про умови оплати праці посадових осіб, керівників та керівних працівників окремих державних органів, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну службу» від 20.04.2016 №304 зі змінами п. 29 «Порядок складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 №228 зі змінами, голова Корюківської РДА ОСОБА_6 06.04.2020 незаконно заволодів бюджетними коштами у сумі 150 050,16 грн., отримавши їх у якості вихідної допомоги при звільненні.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 , кваліфіковані, як вчинення злочину, передбаченого

ч. 2 ст. 191 КК України, а саме, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Таким чином ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він діючи умисно, шляхом зловживання своїм службовим становищем, заволодів бюджетними коштами у розмірі 150 050,16 грн., внаслідок чого завдав збитки державі на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні 26.04.2023 року свідок ОСОБА_8 , дав показання, що на момент прийняття розпорядження від 02.04.2020 року №10-к «Про припинення повноважень голови райдержадміністрації» працював керівником апарату Корюківської РДА. Зазначив, що він як керівник апарату районної державної адміністрації, не отримував доручення щодо підготовки розпорядження №10-к «Про припинення повноважень голови райдержадміністрації» від 02.04.2020 з зазначенням в тексті розпорядження підстави виплати колишньому голові Корюківської РДА ОСОБА_6 вихідної допомоги при звільненні у розмірі шестимісячного заробітку та він дане розпорядження не погоджував.

Свідок ОСОБА_9 , в судовому засіданні дала показання, що в квітні 2020 року працювала на посаді начальника відділу управління персоналом Корюківської РДА. Після отримання розпорядження Президента України від 24.03.2020 №209/2020- рп «Про звільнення ОСОБА_7 з посади голови Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області» нею було підготовлено проект розпорядження щодо припинення повноважень голови Корюківської РДА ОСОБА_6 без виплати вихідної допомоги при звільненні у розмірі шестимісячного середнього заробітку, який пройшов візування структурними підрозділами Корюківської РДА, але не був підписаний ОСОБА_6 . Натомість ОСОБА_6 самостійно склав та підписав розпорядження №10-к «Про припинення повноважень голови райдержадміністрації» від 02.04.2020 року з зазначенням в тексті розпорядження виплати останньому вихідної допомоги при звільненні у розмірі шестимісячного середнього заробітку. Дане розпорядження вона не погоджувала, натомість разом з начальником юридичного відділу апарату Корюківської РДА ОСОБА_4 нею було підготовлено заперечення (пояснювальна записка) до цього розпорядження в якій було викладено підстави непогодження та відмови візування проекту даного розпорядження.

Представник потерпілої особи Корюківської РДА ОСОБА_4 , в судовому засіданні пояснила, що підтверджує показання свідка ОСОБА_9 та зазначила, що в 2020 році працювала на посаді начальника юридичного відділу апарату Корюківської РДА. Нею разом з ОСОБА_9 було підготовлено заперечення (пояснювальна записка) у зв`язку з непогодженням розпорядження голови Корюківської РДА №10-к «Про припинення повноважень голови райдержадміністрації» від 02.04.2020 року, в якому було зазначено підстави виплати колишньому голові Корюківської РДА ОСОБА_6 вихідної допомоги при звільнення у розмірі шестимісячного середнього заробітку.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що станом на квітень 2020 року працювала на посаді начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності, головного бухгалтера Корюківської РДА. Після надходження розпорядження голови Корюківської РДА №10-к «Про припинення повноважень голови райдержадміністрації» від 02.04.2020 року нею було повідомлено департамент фінансів Чернігівської обласної державної адміністрації про необхідність виділення додаткових коштів оскільки бюджетом Корюківської РДА виплата вихідної допомоги в такому розмірі не була передбачена. Відповідні кошти були виділені.

Свідок ОСОБА_11 будучі допитаним в судовому засіданні пояснив, що в 2020 році обіймав посаду голови Щорської районної державної адміністрації та приймав аналогічне за змістом розпорядження, яке також передбачало виплату йому вихідної допомоги при звільненні у розмірі шестимісячного середнього заробітку. Перед прийняттям розпорядження телефонував начальнику фінансового департаменту Чернігівської обласної державної адміністрації який повідомив йому, що гроші для відповідних виплат всім головам районний державних адміністрацій які будуть звільнятися будуть виділені.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повідомив, що приймав розпорядження голови Корюківської РДА №10-к «Про припинення повноважень голови райдержадміністрації» від 02.04.2020 року яке передбачало виплату вихідної допомоги при звільненні у розмірі шестимісячного середнього заробітку, оскільки аналогічні за змістом розпорядження приймали всі інші голови районних державних адміністрацій. При прийнятті розпорядження консультувався з посадовими особами Чернігівської обласної державної адміністрації які не заперечували проти прийняття ним розпорядження саме в такій редакції, при цьому вказуючи, що відповідні кошти на виплату такої допомоги передбачені та будуть виділені.

Крім того, пояснив, що розпорядження голови Корюківської РДА №10-к «Про припинення повноважень голови райдержадміністрації» від 02.04.2020 року яке передбачало виплату вихідної допомоги при звільненні у розмірі шестимісячного середнього заробітку ніким не оспорювалось, та не було скасоване у визначеному чинним законодавством порядку, або шляхом скасування обласною державною адміністрацією, або шляхом оскарження в судовому порядку, або Президентом України. Вказав, на те, що враховуючи, те, що розпорядження було погоджено з обласною адміністрацією, спеціально на ці виплати були виділені кошти, розпорядження не скасоване на час розгляду справи в суді, він не вважає себе винним у вчинені злочину який йому інкримінований органом досудового розслідування.

Судом безпосередньо в судовому засіданні було досліджено наступні докази, які були надані сторонами обвинувачення та захисту:

-копію повідомлення про визначення групи прокурорів (т. 1, а.с. 158);

-копію постанови про визначення групи прокурорів від 07 вересня 2021 року (т. 1, а.с. 159);

-копію доручення про проведення досудового розслідування від 10.09.2021 року (т. 1, а.с. 160);

-копію постанови про визначення групи слідчих від 10.09.2021 року (т. 1, 161-162);

-копію постанови про початок досудового розслідування від 13.09.2021 року (т. 1, 163;

-копію повідомлення про зміну групи прокурорів (т. 1 а.с. 164);

-копію постанови про зміну групи прокурорів від 16.09.2021 року (т. 1, а.с. 165);

-копію постанови про зміну групи прокурорів від 09 листопада 2021 року (т. 1, а.с. 166);

-копію постанови про визначення групи слідчих від 02 грудня 2021 року (т. 1, а.с. 168-169);

-копію повідомлення про початок досудового розслідування від 03.12.2021 року (т. 1, а.с. 170);

-копію постанови про визначення прокурора від 08.12.2021 року (т. 1, а.с. 171);

-копію постанови про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 06.12.2021 року (т. 1, а.с. 172-173);

-копію постанови про перекваліфікацію кримінального правопорушення від 08 грудня 2021 року (т. 1 а.с. 174-175);

-копію постанови про виділення матеріалів досудового розслідування від 28.12.2021 року з додатком (т. 1 а.с. 176-187);

-копію постанови про визначення групи слідчих від 28.12.2021 року (т. 1, а.с. 188);

-копію постанови про визначення групи прокурорів від 28 грудня 2021 року (т. 1, а.с. 189-190);

-копію платіжного доручення №143 від 06 квітня 2020 року (т. 1, а.с. 245);

-копію протоколу тимчасового доступу до речей та документів від 08.10.2021 року з додатками (т. 2, а.с. 5-8);

-платіжне доручення №143 від 06 квітня 2020 року (т. 2, а.с. 21);

-копію розпорядження голови Корюківської РДА «Про припинення повноважень голови райдержадміністрації» №10-к від 02.04.2020 року (т. 2 а.с. 218);

-розпорядження Президента України №209/2020-рп від 24.03.2020 (т. 2, а.с. 220);

-постанову про визнання та приєднання до справи речових доказів від 28 грудня 20231 року (т. 2, а.с. 230-233);

-копію регламенту Корюківської районної державної адміністрації затвердженого розпорядженням голови районної державної адміністрації від 10.07.2018 року №266 (т. 2, а.с. 237-250; т. 3, а.с. 1-13);

-копію постанови про залучення спеціаліста від 11.10.2021 року (т. 3, а.с. 19-20);

-копію довідки (висновку) Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області від 29.10.2021 року (т. 3, а.с. 24-33);

-копію постанови про призначення судово-економічної експертизи від 02 листопада 2021 року (т. 3, а.с. 34-36);

-копію висновку експертів за результатами проведення судової економічної експертизи №4954-4960/21-24 від 19.11.2021 року (т. 3, а.с. 60-100);

-копії реєстрів змін розподілу показників зведених кошторисів ((т. 3, а. с. 127-216);

-копію постанови про визнання потерпілим у кримінальному провадженні та представником потерпілого від 10 січня 2022 року (т. 3, а.с. 245-249);

-копію ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 14.01.2022 року про накладення арешту на майно яке на праві приватної власності належить ОСОБА_6 (т. 4, а.с. 24-27);

-копію ухвали Корюківського районного суду Чернігвської області від 24.05.2023 року про надання тимчасового доступу до речей та документів (т. 4, а.с. 139-140);

-протокол тимчасового доступу до речей та документів від 01.06.2023 року та опис речей і документів які були вилучені (т. 4, а.с. 160-161);

-проект розпорядження голови Корюківської РДА «Про припинення повноважень голови райдержадміністрації» без номера та дати на звороті якого містяться підписи працівників Корюківської РДА (т. 4, а.с. 162);

-оригінал розпорядження голови Корюківської РДА «Про припинення повноважень голови райдержадміністрації» №10-к від 02.04.2020 року підписане ОСОБА_6 (т. 4, а.с. 163);

-пояснення голові Корюківської районної державної адміністрації ОСОБА_6 підписані ОСОБА_9 та ОСОБА_4 (т. 4, а.с. 164-165).

Суд проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, перевіривши та оцінивши усі доводи учасників судового провадження, дійшов до наступного висновку.

Частиною 2 статті 191 КК України передбачена кримінальна відповідальність за привласнення, розтрату або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Зловживання службовим становищем як спосіб заволодіння майном означає, що особа порушує свої повноваження і використовує організаційно-розпорядчі або адміністративно-господарчі функції для незаконного і безоплатного обертання чужого майна: незаконно дає вказівку матеріально відповідальній особі, підлеглій їй, про видачу майна; отримує майно за фіктивними документами, незаконно отримує премії, надбавки до зарплати, тощо. Закінченим це кримінальне правопорушення визнається з моменту незаконного безоплатного заволодіння майном або незаконної передачі його третім особам.

На відміну від привласнення і розтрати для заволодіння чужим майном шляхом зловживання службової особи своїм службовим становищем основною ознакою є не наявність чи відсутність у винного певної правомочності щодо майна, яке є предметом кримінального правопорушення, а використання для заволодіння чужим майном офіційно наданих йому за посадою службових повноважень.

Суб`єктивна сторона даного кримінального правопорушення характеризується прямим умислом та корисливим мотивом.

Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності) передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Отже, обвинувачений ОСОБА_6 мав усвідомлювати протиправність своїх дій, а саме неможливість застосування положень пункту 5 частини 1 статті 41 Кодексу законів про працю до посадових осіб органів державної влади.

Досліджуючи питання стосовно того чи міг ОСОБА_6 усвідомлювати безпідставність посилання на положення пункту 5 частини 1 статті 41 КЗпП України в розпорядженні голови Корюківської РДА №10-к «Про припинення повноважень голови райдержадміністрації» від 02.04.2020 року, суд враховує наступне.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року було прийнято до розгляду справу №573/1020/22.

В якості підстави для прийняття справи до розгляду Велика Палата Верховного Суду вказала на необхідность вирішення питання про те, чи поширюється додаткова підстава розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця, передбачена пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України, - припинення повноважень посадових осіб лише на членів виконавчого органу господарських товариств, а також про те, чи поширюється положення пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України на посадових осіб органів державної влади та місцевого самоврядування.

При цьому в ухвалі Великої Палати Верховного Суду було наведено ряд судових рішень Верховного Суду які містили суперечливе тлумачення положень пункту 5 частини 1 статті 41 КЗпП України в частині можливості розповсюдження даних положень на посадових осіб органів державної влади та місцевого самоврядування.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30 січня 2020 року у справі №815/3200/16 (адміністративне провадження №К/9901/19991/18), предметом адміністративного спору стало розпорядження голови районної державної адміністрації про припинення повноважень позивача, який перебував на посаді першого заступника голови районної державної адміністрації. В даній справі Верховний Суд прийшов до висновку про можливість застосування пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України при звільненні посадових осіб місцевих державних адміністрацій.

У постанові від 10 липня 2024 року по справі №573/1020/22 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що додаткова підстава розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця, передбачена пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України - припинення повноважень члена виконавчого органу товариства (правління, дирекції, тощо у розумінні частини 4 статті 99 ЦК України), поширюється лише на членів виконавчого органу юридичних осіб - господарських товариств. Повноваження посадових осіб юридичних осіб публічного права, зокрема органів державної влади та місцевого самоврядування (та інших, створених відповідно до частин других статей 167, 168, 169 ЦК України), на підставі пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України припиненню не підлягають.

Європейський суд з прав людини в рішенні Contrada v. Italy (Контрада проти Італії), п. 64-76, зазначав, що притягненням до відповідальності за правопорушення внаслідок консолідованого розвитку судової практики вже після скоєння особою діянь, у яких її обвинувачують становить порушення статті 7 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

В справі Zaja v. Croatia (Зайа проти Хорватії), п. 99-106 Європейський суд з прав людини визначав порушенням статті 7 Конвенції притягненням до відповідальності на підставі двозначного внутрішньо-правового положення, котре було предметом розбіжних тлумачень.

Виходячи з наведеного вище суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 не міг достовірно знати про те, що положення пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України не поширюються на випадки звільнення посадових осіб органів державної влади, оскільки станом на 02.04.2020 року було відсутнє однозначне тлумачення положень пункту 5 частини 1 статті 41 КЗпП України в частині можливості розповсюдження даної норми на посадових осіб органів державної влади та місцевого самоврядування.

За таких обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 191 КК України.

Посилання сторони обвинувачення на недотримання ОСОБА_6 регламенту Корюківської РДА в частині обов`язкового погодження із заінтересованими структурними підрозділами районної державної адміністрації спростовується положеннями статті 41 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» відповідно до якого голови місцевих державних адміністрацій видають розпорядження одноособово і несуть за них відповідальність згідно із законом. Погодження проектів розпоряджень, передбачено виключно для проектів розпоряджень нормативно-правового характеру.

У постановах Верховного Суду від 21 грудня 2019 року у справі №826/14366/15, від 9 квітня 2020 року у справі № 807/150/16, від 9 грудня 2020 року у справі №813/746/18, від 24 червня 2021 року у справі № 560/3160/20 та від 1 лютого 2022 року у справі № 160/1936/21, було зазначено, що до нормативно-правових актів відносяться прийняті уповноваженими органами акти, які встановлюють, змінюють норми права, носять загальний чи локальний характер, розраховані на невизначене коло осіб та застосовуються неодноразово.

Ненормативним (індивідуальним) правовим актам притаманні наступні ознаки: а) спрямовуються на врегулювання конкретних (одиничних) актів соціальної поведінки; б) поширюються лише на персонально визначених суб`єктів; в) містять індивідуальні приписи (веління, дозволи), розраховані на врегулювання лише окремої, конкретної життєвої ситуації, тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією; г) не передбачають повторного застосування одних і тих самих юридичних засобів; д) не мають зворотної дії в часі.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп вказано, що «… за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 зазначено, що при визначенні природи «правового акта індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Отже, розпорядження голови Корюківської РДА від 02.04.2020 року є актом індивідуальної дії, а не розпорядженням нормативно-правового характеру. Тому відсутність погодження даного розпорядження не тягне за собою його автоматичну протиправність.

Верховний Суд у постанові від 17 серпня 2021 року у справі № 484/1376/18 зазначив, що за змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень має суворо додержуватись принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Згідно ч. ч. 1-4 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Враховуючи встановлені обставини та наведені норми процесуального права, факт того, що розпорядження голови Корюківської РДА від 02.04.2020 року, ніким не оспорювалось та не скасоване станом на день ухвалення вироку, розпорядником коштів - Чернігівською обласною державною адміністрацією

були погоджені та виділені додаткові кошти, безпосередньо для здійснення виплати ОСОБА_6 вихідної допомоги при звільненні у розмірі шестимісячного середнього заробітку, суд приходить до переконання про необхідність ухвалення виправдувального вироку відносно ОСОБА_6 по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, у зв`язку з відсутністю в його діях умислу на протиправне заволодіння такими коштами та як наслідок відсутність в його діях складу інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України.

Згідно ч. 3 ст. 129 КПК України у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.

Відтак цивільний позов прокурора Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Корюківської районної державної адміністрації до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої злочином слід залишити без розгляду.

Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати стягненню не підлягають.

Запобіжний захід не обирався та обранню не підлягає.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 14.01.2022 р., підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 17, 36, 85, 86, 87, 91, 94, 110, 129, 216, 326, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 191 Кримінального кодексу України, та виправдати його.

Скасувати застосовані ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 14 січня 2022 року у справі №751/244/22 (провадження №1-кс/751/74/22) заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту на земельні ділянки які на праві приватної власності належать ОСОБА_6 , а саме:

-земельну ділянку за кадастровим номером: :04:001:0099 площею 1.12 га;

-земельну ділянку за кадастровим номером: :05:001:0284 площею 0.05 га;

-земельну ділянку за кадастровим номером: :05:001:1462 площею 2 га;

-земельну ділянку за кадастровим номером: :07:001:0193 площею 2.66 га.

Цивільний позов прокурора Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Корюківської районної державної адміністрації до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої злочином залишити без розгляду.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1