Номер провадження 1-кс/754/1873/25
Справа № 754/8513/25
У Х В А Л А

Іменем України

30 травня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду клопотання старшого слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001652 від 29.05.2025 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, солдата резерву 125 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , неодружений, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

- 07.12.2022 Дніпровським районним судом м. Києва за ст. 185 ч. 4 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном на 3 роки.

Судового рішення, яке набрало законної сили, в підтвердження застосування стосовно ОСОБА_4 Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024, станом на день розгляду клопотання, сторонами кримінальному провадження не надано,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_5 , слідчий ОСОБА_6 ,

сторона захисту: підозрюваний ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в :

до слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва 30.05.2025 надійшло клопотання старшого слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні №0001652 від 29.05.2025 про застосування запобіжного заходу виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання слідчим подане в рамках кримінального провадження №0001652 від 29.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України, де досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_10 у період часу приблизно з 22:00 год. 28.05.2025 до 04:21 год. 29.05.2025, знаходячись у дворі будинку за адресою: АДРЕСА_2 , між під`їздами № 4 та № 5 вказаного будинку помітили на паркувальному майданчику транспортний засіб - легковий автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2107», реєстраційний номер НОМЕР_2 , червоного кольору, 1987 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , який перебуває у власності потерпілої ОСОБА_11 , після чого у ОСОБА_4 та ОСОБА_10 виник єдиний спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_4 , який діяв повторно, та ОСОБА_10 , упевнившись, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає, за допомогою невстановленого досудовим розслідуванням предмету, не маючи відповідного дозволу потерпілої ОСОБА_11 , відкрили водійські двері зазначеного транспортного засобу, після чого проникли до його салону.

У подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 04:21 год. 29.05.2025, знаходячись в салоні автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2107», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , видаючи себе за осіб, які мають право на користування зазначеним транспортним засобом, за допомогою ОСОБА_12 , який не був обізнаний із їх злочинним наміром та сприймав їх дії як правомірні, використовуючи власні інструменти останнього, привели в дію двигун вказаного транспортного засобу, після чого ОСОБА_4 сів за кермо вказаного транспортного засобу, а ОСОБА_10 сів поруч із ним на пасажирське сидіння, та разом під керуванням ОСОБА_4 поїхали дорогою АДРЕСА_3, де навпроти будинку за адресою: місто Київ, АДРЕСА_3, безпосередньо були зупинені і викриті працівниками поліції.

29.05.2025, ОСОБА_4 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

- даними протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 29.05.2025;

- даними протоколу огляду місця події від 29.05.2025 за адресою: АДРЕСА_2 ;

- даними протоколу огляду місця події від 29.05.2025 за адресою: АДРЕСА_3 ;

- даними показань потерпілого ОСОБА_11 ;

- даними протоколу огляду місця події від 29.05.2025 за адресою: АДРЕСА_2;

- даними показань свідка ОСОБА_12 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_12 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_12 ;

- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_13 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_13 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_13 ;

- даними показань свідка ОСОБА_14 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_14 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_14 ;

- даними протоколу зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, аудіо-запису чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису, аудіо-запису;

- даними протоколу огляду відеозапису від 29.05.2025;

- даними показань свідка ОСОБА_15 ;

- даними протоколу затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 29.05.2025;

- речовими доказами по справі.

При цьому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

В обґрунтування клопотання про необхідність застосування запобіжного заходу слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених ст. 177 ч. 1 п.п. 1, 3, 5 КПК України, зокрема:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Ризик визначений ст. 177 ч. 1 п. 1 КПК України, обґрунтовується тим, що повідомлена підозра повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, а санкція статті кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти років до восьми років. Тобто перебуваючи на волі ОСОБА_4 може зникнути від органу слідства та суду, усвідомивши невідворотність великого строку покарання за вчинення вказаного кримінального правопорушення;

2) незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Ризик визначений ст. 177 ч. 1 п. 3 КПК України, обґрунтовується тим, що у даному кримінальному провадженні допитано ряд свідків, потерпілу та враховуючи те, що ОСОБА_4 відомі контактні дані свідків та потерпілого, а тому у разі незастосування тримання під вартою існує ризик впливу підозрюваного на вказаних осіб шляхом погроз, умовляння чи залякування з метою зміни чи дачі неправдивих показів вказаними особами під час судового розгляду;

3) вчинити інше кримінальне правопорушення. Ризик визначений ст. 177 ч. 1 п. 5 КПК України обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні корисливого злочину будучи засудженим за вчинення тяжкого корисливого злочину в період іспитового строку, хоча і є військовослужбовцем з джерелом доходу - грошовим забезпеченням, однак останнє не має постійного характеру в силу не тривалості проходження військової служби, а саме 8 днів, відсутні соціальні зв`язки, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, що вказує на наявність ризику вчинення останнім іншого кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, з приводу можливості застосування інших альтернативних запобіжних заходів слід звернути увагу на наступне: домашній арешт не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, вказаний запобіжний захід не зможе запобігти ризикам вчинення інших злочинів, переховування від органу досудового розслідування та впливу на потерпілого та свідків.

З цієї ж позиції недостатнім є і застосування інших більш м`яких запобіжних заходів. Більш м`які запобіжні заходи призведуть до продовження злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватись від органу досудового розслідування і суду, впливати на свідків та потерпілого.

Вказаним ризикам може запобігти тільки запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Сторона обвинувачення: прокурор та слідчий в судовому засіданні, кожен окремо, підтримали клопотання за викладених в ньому підстав. Просили клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Захисник в судовому засіданні, заперечив щодо задоволення клопотання, з посиланням на те що підстав для застосування даного запобіжного він не вбачає, оскільки підозрюваний визнає свою винуватість надав усне узгодження на проходження військової служби. Крім того, вважає, що відсутні ризики. Просив застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Підозрюваний підтримав позицію свого захисника.

Вислухавши сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Так, розгляд клопотання розпочатий за минуванням трьох годин з часу вручення підозрюваному копії клопотання та матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи, загальні положення про які, передбачені ст. 176 КПК України.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 177 ч. 2 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто, явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (№9627/81 від 14.03.1984) суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому й має тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (№14310/88 від 23.10.1994) «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 слідчий суддя вважає, що відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 ч. 1 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» (№ 33977/96 від 26.07.2001) ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_4 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення - ст. 289 ч. 2 КК України, де санкція частини статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, може вдатися до відповідних дій.

Вищенаведене дає підстави обґрунтовано припускати можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного с на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності шляхом спонукання їх до відмови від раніше наданих показань.

Також, слідчий суддя вважає, що існує ризик того, що підозрюваний може вчинити інші кримінальні правопорушення проти власності, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні корисливого злочину будучи засудженим за вчинення тяжкого корисливого злочину в період іспитового строку, належних висновків не зробив, хоча і є військовослужбовцем з джерелом доходу - грошовим забезпеченням, відсутні соціальні зв`язки.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України, яка відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, а також данні щодо особи підозрюваного, який, є військовослужбовцем, відсутні міцні соціальні зв`язки, раніше судимий.

Достовірних даних про те, що стан здоров`я підозрюваного перешкоджає його утриманню в місцях попереднього ув`язнення слідчому судді відсутні.

Згідно ст. 183 ч. 1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення у справі «Летельє проти Франції»).

Таким чином, слідчий суддя, за результатами розгляду клопотання прийшов до висновку про те, що стороною обвинувачення доведено, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

За таких обставин, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 ч.1 п.п. 1, 3, 5 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування стосовно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам вчинити дії, передбачені ст. 177 ч. 1 КПК України.

Крім того, слідчий суддя, відповідно до ст. 183 КПК України, вважає за можливе визначити розмір застави.

Керуючись ст.ст.177-179,183,184,193,194,196,309,376 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в :

клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України, у кримінальному провадженні №0001652 від 29.05.2025 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів.

Строк дії ухвали шістдесят днів, тобто до 27 липня 2025 року, включно.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 04:23 години 29 травня 2025 року.

Визначити розмір застави - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) грн. 00 коп., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСАУ в м. Києві, , МФО: 820172, банк: Державна казначейська служба України в м. Києві, р/о UA1012089.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , у разі внесення застави, наступні обов`язки, передбачені ст. 194 ч. 5 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування з потерпілим, свідками в даному кримінальному провадженні, за винятком участі в процесуальних діях в присутності слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

- не залишати межі населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити до 27 липня 2025 року, включно.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена, безпосередньо, до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде оголошено 02.06.2025 о 09:00 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1