СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ СБУ у м. Києві та Київській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001310 від 16.12.2024,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням із прокурором звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва із вищезазначеним клопотанням про арешт майна.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 1 ст.8 КПК України визначає, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч.ч.1, 2, 6 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Положеннями ч.1 ст.170 КПК України встановлюється, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 3 ч.2 ст.171 КПК України визначено, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, крім іншого, документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Так, у клопотанні слідчий за погодженням з прокурором просить накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 , а саме мобільні телефони та флеш-накопичувач, у той же час стороною обвинувачення на обгрунтування клопотання додає копії повідомлення про підозру ОСОБА_5 та протокол затримання ОСОБА_5 . Тобто, стороною обвинувачення взагалі не надано доказів того, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у даному кримінальному провадженні й відтак наявні правові підстави для накладення арешту на майно підозрюваного .

За таких обставин, клопотання про арешт майна не відповідає вимогам чинного КПК України, а відтак унеможливлює призначення відповідного клопотання до розгляду з дотриманням зазначених вимог закону. Викладені в мотивувальній частині клопотання обставини та його резолютивна частина не відповідають долученим до нього документам, які, в свою чергу, також не відображені в описі документів, що долучаються до клопотання і подаються слідчому судді.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання про арешт майна особі, яка його подала, для усунення визначених недоліків.

Керуючись ст.ст.2, 8, 22, 64-2, 169-173, 309 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ СБУ у м. Києві та Київській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001310 від 16.12.2024 - повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6