Провадження № 1-кс/643/3956/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на рішення слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві про закриття кримінального провадження №0000127 від 08.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.414 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Салтівського районного суду міста Харкова 15.07.2025 надійшла скарга ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на рішення слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві про закриття кримінального провадження №0000127 від 08.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.414 КК України.

В обґрунтування скарги заявник вказував, що другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000127 від 08.01.2024 за ч.2 ст.414 КК України. Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні було розпочато на підставі повідомлення служби «102» ГУНП в Харківській області про те, що 08.01.2024 о 01:50 в населеному пункті Землянки Чугуївського району Харківської області виявлено труп військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , який загинув внаслідок дії вибухового пристрою. Постановою старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_6 кримінальне провадження №0000127 від 08.01.2024, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.414 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із встановленням відсутності складу кримінального правопорушення. Слідчий у постанові дійшов висновку, що з огляду на те, що в ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів для вручення письмового повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.414 КК України, але останньому не повідомлено про підозру у зв`язку з його смертю. Смерть ОСОБА_7 вказує на відсутність суб`єкта кримінального правопорушення, а отже і його складу. Заявник вважає, що зазначене кримінальне провадження закрито з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки слідчим невірно заначено підстави для закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, замість вірного п.5 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з чим, звернувся до слідчого судді із вказаною скаргою.

На судове засідання учасники кримінального провадження не з`явились, до його початку від заявника надійшла заява про розгляд скарги за її відсутності.

Слідчий у судове засідання не з`явився, до його початку надав матеріали кримінального провадження №0000127 від 08.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.414 КК України для огляду їх судом у судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, тому судовий розгляд скарги проводиться за їх відсутності.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, ознайомившись із заявами учасників справи, дослідивши матеріали скарги, а також матеріали кримінального провадження №0000127 від 08.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.414 КК України, приходить до наступного.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого, дізнавача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст.8 та ч.5 ст.9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Частиною першою статті 303 КПК України визначено, що рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження. Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

З наданих для огляду слідчому судді матеріалів кримінального провадження вбачається, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, проводилось досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000127 від 08.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.414 КК України.

Матеріали кримінального провадження містять протоколи допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , письмові пояснення ОСОБА_7 , висновок судово-медичної експертизи №10-12/80-ДМ/24, висновок судової вибухо-технічної експертизи №СЕ-19/121-24/10042-ВТХ від 16.01.2025, на підставі яких, слідчим зроблено висновок про причетність ОСОБА_7 до скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.414 КК України, в результаті якого загинув ОСОБА_5

23.06.2025 старшим слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю із встановленням відсутності складу кримінального правопорушення.

При цьому, в мотивувальній частині постанови слідчим зазначено, з огляду на всебічне, повне і неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження №0000127 від 08.01.2024 призводить до висновку, що в ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів для вручення письмового повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.414 КК України, але останньому не повідомлено про підозру у зв`язку із його смертю. Смерть ОСОБА_7 вказує на відсутність суб`єкта кримінального правопорушення, а отже - і його складу.

Згідно ст.ст.2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч.1 ст.94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст.26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Частиною 4 ст.38 КПК України передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування, проте під час даного досудового розслідування слідчим не повно з`ясовані всі обставини справи, що дає суду підстави вважати досудове розслідування неефективним і неповним, а Постанову передчасною та необґрунтованою, отже такою, що підлягає скасуванню.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

За загальним правилом, визначеним в ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно зі ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Статтею 94 КПК України встановлено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Доводи, викладені заявником у скарзі, щодо помилкової підстави для закриття кримінального провадження, передбаченої п.2 ч.1 ст.284 КПК України, на підставі якої слідчим закрито кримінальне провадження, суперечать зазначеному слідчим у мотивації постанови про закриття кримінального провадження від 23.06.2025, з чим погоджується і слідчий суддя. Так у оскаржуваній постанові вказано, що інспектор прикордонної служби 3 категорії помічника гранатометник 3 відділення інспекторів прикордонної служби 2 прикордонної застави 3 відділу прикордонної служби (тип С) НОМЕР_2 прикордонної комендатури швидкого реагування ОСОБА_7 допустив необережне поводження з гранатою Ф-1, внаслідок чого стався вибух, що спричинив смерть ОСОБА_5 . Зібрані докази визнані достатніми для складання письмового повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 414 КК України. Водночас, з відомостей НОМЕР_3 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України, а саме, з наказу начальника загону №1535-OС від 31.10.2024, старшого солдата ОСОБА_7 виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Дар`їно Суджанського району Курської області РФ під час виконання бойових завдань.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

Відповідно до вимог ст.110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

В постанові старшого слідчого про закриття кримінального провадження, з врахуванням обставин кримінального провадження, належним чином не необґрунтовано чому саме він прийшов до висновку про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

За таких умов досудове розслідування не можна вважати повним та ефективним, а оскаржувану постанову законною і обґрунтованою, отже постанова слідчого має бути скасована.

Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення дію чи бездіяльність дізнавача, слідчого та прокурора постановляється ухвала, крім іншого, про скасування рішення слідчого.

Керуючись ст.ст. 303-304, 309, 376, 395 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на рішення слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві про закриття кримінального провадження №0000127 від 08.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.414 КК України - задовольнити.

Постановустаршого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_6 від 23.06.2025 про закриття кримінального провадження №0000127 від 08.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.414 КК України - скасувати.

Матеріали кримінального провадження №0000127 від 08.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.414 КК України, повернути доДругого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві - для продовження досудового розслідування.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1