Справа№751/2942/25
Провадження №1-в/751/70/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженої ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові в приміщенні суду клопотання Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» про вирішення питання пов`язаного із виконанням вироку суду відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженої вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18.06.2018 року,

встановив:

28.03.2025 року до Новозаводського районного суду м. Чернігова надійшло клопотання ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку суду відносно ОСОБА_4 , в якому зазначено, що в установі відбуває покарання засуджена ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_4 була затримана 19.03.2025 співробітниками РУП ГУНП в Чернігівській області на виконання вироку Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18.06.2018 року, яким вона засуджена за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалено початок строку відбування покарання рахувати з 17.12.2017.

Відповідно до матеріалів долучених до особової справи засудженої (довідка про звільнення від 03.03.2025 № 099725 серія ЗЩ «ФКУ ИК № 1 УФСИН росии») було встановлено, що ОСОБА_4 в період з 19.07.2018 по 03.03.2025 відбувала покарання у видф 7 років 6 місяців позбавлення волі за вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18.06.2018 в «ИК № 1 УФСИН Росии». 03.03.2025 була звільнена в зв`язку із відбуттям призначеного покарання.

Також заявник зазначає, відповідно до наявної інформації отриманої з Єдиного реєстру засуджених та осіб взятих під варту Міністерства юстиції України (ЄРЗСН) та інформації довідки № УІАП ГУНП в Чернігівській області було встановлено, що ОСОБА_4 була затримана 17.12.2017 СВ Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, як підозрювана у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України ЄРДР № 0001184 від 17.12.2017. З 20.12.2017 утримувалась під вартою в державній установі «Дніпровський слідчий ізолятор». Засуджена 18.06.2018 Жовтоводським м/с Дніпропетровської обл. за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 19.07.2018. Рішенням комісії Південно-Східного міжрегіонального управління Департаменту з питань виконання покарань України протокол № 14 від 08.08.2018 засудженій було визначено для відбування покарання - Державну установу «Мелітопольська установа виконання покарань (№ 144)». В період з 06.09.2018 по 26.02.2022 відбувала покарання в Державній установі «Мелітопольска установа виконання покарань (№ 144)».

За наведених у клопотанні обставин ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» з підстав, встановлених п.14 ч.1 ст. 537, п.4 ч.2 ст. 539 КПК України, просить суд розглянути питання про зарахування в строк відбутого покарання засудженою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (призначеного вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18.06.2018 року), періоди з 17.12.2017 року по 26.02.2022 року включно (строк тримання під вартою та строк відбування покарання в Державній установі «Мелітопольська установа виконання покарань (№ 144)»), а також період з 27.02.2022 по 03.03.2025 (період відбування покарання в установах виконання покарань на тимчасово окупованих територіях України).

У судове засідання представник ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» не з`явився, зі змісту подання убачається, що заявник просить здійснити його розгляд без участі представника установи.

Засуджена та її захисник у судовому засіданні подання ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» підтримали та просили зарахувати весь період з моменту окупації ДУ «Мелітопольська установа виконання покарань (№ 144)» 27.02.2022 і по момент затримання засудженої правоохоронними органами України 19.03.2025 після її видачі державі Україна під час проведеного обміну, оскільки ОСОБА_4 опинилась на непідконтрольній Україні території не з власної волі, відбуваючи покарання у місцях позбавлення волі.

Засуджена пояснила, що відбувала покарання в ДУ «Мелітопольська установа виконання покарань (№ 144)» з 2018 року за вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18.06.2018 року, яким її засуджено за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі. Після повномасштабного вторгнення 24.02.2022 РФ в Україну вказана установа виконання покарань перейшла під контроль Росії, де вона продовжувала відбувати покарання за вказаним вироком суду. Адміністрацією окупованої влади колонії 03.03.2025 було видано довідку про її звільнення, але фактично її передали міграційним органам Росії та в подальшому направили до Липецької області, у якийсь центр, де вона утримувалась та чекала на обмін, який відбувся 19.03.2025, після чого вона була затримана правоохоронними органами України на території Чернігівської області та поміщена до ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор». З документів щодо неї наявний тільки паспорт громадянки України та довідка про звільнення, видана окупаційною владою РФ. Також вказала, що громадянство Росії вона не приймала, будь-яких інших документів не має.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», вказуючи на те, що у судовому засіданні доведено виключно період відбування покарання засудженою з 17.12.2017 по 26.02.2022 включно, саме строк тримання під вартою та строк відбування покарання в ДУ «Мелітопольська установа виконання покарань (№ 144)», тому тільки цей період може бути зарахований до строку відбування покарання ОСОБА_4 . Вважав, що не може бути зараховано у строк відбутого покарання за вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18.06.2018 засудженій період з 27.02.2022 по 03.03.2025 (період її перебування на тимчасово окупованих територіях України), оскільки він не підтверджений належними доказами, а ґрунтується тільки на показаннях засудженої та довідці «Справка № 099725», яка судом не може бути врахована, оскільки з 2022 року дипломатичні зв`язки України з РФ розірвано, а територія, з якої прибула засуджена не пербуває під контролем держави України.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду дослідивши надані до подання матеріали та матеріали особової справи засудженої, встановив, що вони містять копію вироку Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18.06.2018 року, яким ОСОБА_4 засуджена за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалено початок строку відбування покарання рахувати з 17.12.2017.

Згідно копії розпорядження Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20.07.2018, вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18.06.2018 року щодо засудженої ОСОБА_4 за ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців набрав законної сили 19.07.2018 року та підлягає негайному виконанню.

Згідно довідки № УІАП ГУНП в Чернігівській області станом на 24.03.2025 встановлено, що ОСОБА_4 була затримана 17.12.2017 СВ Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, як підозрювана у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України ЄРДР № 0001184 від 17.12.2017. Запобіжний захід 17.12.2017 АРЕШТ. Засуджена 18.06.2018 Жовтоводським м/с Дніпропетровської обл. за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 19.07.2018. В період з 06.09.2018 відбувала покарання в Державній установі «Мелітопольска установа виконання покарань (№ 144)». Відомості про звільнення відсутні.

З протоколу затримання особи, за вироком суду (селище Ріпки) від 19.03.2025 року, убачається, що 19.03.2025 о 20 годині 46 хвилин співробітниками РУП ГУНП в Чернігівській області затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на виконання вироку Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18.06.2018 року, яким вона засуджена за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Також наявна ксерокопія довідки «справка № 099725 серія ЗЩ «ФКУ ИК № 1 УФСИН Росии Запорожской области» (текст в редакції оригіналу), видана 03.03.2025 органами, що незаконно діють на окупованій території Запорізької області про те, що ОСОБА_4 в період з 19.07.2018 по 03.03.2025 відбувала покарання у місцях позбавлення волі у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі за вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18.06.2018 в «ИК № 1 УФСИН Росии». 03.03.2025 була звільнена в зв`язку із відбуттям призначеного покарання.

Вирішуючи клопотання установи відбування покарання, суд враховує, що відповідно до п. 14 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку та згідно із п.1 ч.2 ст.539 КПК України такі питання вирішує суд в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Тоді як ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», що розташований в межах територіальної юрисдикції Новозаводського районного суду м. Чернігова.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». У подальшому строк дії воєнного стану в державі неодноразово продовжувався та є таким, що діє на момент розгляду цієї справи судом.

З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_4 з 06.09.2018 року і по 24.02.2022 року (дата вторгнення рф на територію України, в тому числі і Запорізької області) відбувала покарання в Державній установі «Мелітопольска установа виконання покарань (№ 144)».

Згідно Наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», до переліку «Тимчасово окупованих Російською Федерацією» (Розділ ІІ Переліку) входить Мелітопольська міська територіальна громада Мелітопольського району Запорізької області з 25.02.2022 року (код UA0068953).

Отже, з 25.02.2022 року ДУ «Мелітопольска установа виконання покарань (№ 144)» опинилась на окупованій території.

Законом України від 15 квітня 2014 року «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а саме ст.1 визначено, що тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

19.03.2025 року представниками поліції України було затримано ОСОБА_4 .

Згідно із поясненнями засудженої вона не за власною волею відбувала покарання на окупованій території, а тому просила його зарахувати до строку покарання.

Суд не може врахувати як доказ надану ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» ксерокопію довідки «справка № 099725 серія ЗЩ «ФКУ ИК № 1 УФСИН Росии Запорожской области» (текст в редакції оригіналу), видану 03.03.2025 органами, що незаконно діють на окупованій території Запорізької області про те, що ОСОБА_4 в період з 19.07.2018 по 03.03.2025 відбувала покарання у місцях позбавлення волі у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі за вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18.06.2018 в «ИК № 1 УФСИН Росии», «освобождена по отбытию срока наказания» з урахуванням «постановления Мелитопольского м/р суда Запорожской обл. от 06.08.2024. Приговор приведен в соответствие с законодательством РФ считать осужденой по по ч.4 ст. 111, ч.1 ст. 158 УК РФ к 7 г. 6 м. л/св», оскільки вказана довідка видана органом, що незаконно діє на тимчасово окупованій території Запорізької області та не може бути врахована як доказ з огляду на положення ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Так, статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено : «Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч.1 ст. 9 Закону).

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом (ч.2 ст. 9 Закону).

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану (ч.3 ст. 9 Закону).

Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України (ч.4 ст. 9 Закону)».

Оскільки чинними КПК України та КК України не врегульовані питання зарахування відбування засудженими покарання на окупованих територіях, тому суд керується ч. 5 та ч. 6 ст. 9 КПК України, згідно яких кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу».

У цьому випадку суд враховує положення Рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України», де визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». У подальшому строк дії воєнного стану в державі неодноразово продовжувався та є таким, що діє на момент розгляду цієї справи судом.

Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: 24) етапування засуджених осіб, які відбувають такі покарання, як позбавлення волі на певний строк та довічне ув`язнення, з установ виконання покарань, розташованих у місцевостях, наближених до районів, де ведуться бойові дії, до відповідних установ, які розташовані в безпечній місцевості».

Згідно Наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», до переліку «Тимчасово окупованих Російською Федерацією» (Розділ ІІ Переліку) входить територія Мелітопольської міської територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області з 25.02.2022 року (код UA0068953).

24.02.2022 року розпочалась збройна агресія РФ та засуджена ОСОБА_4 опинилась і перебувала в установі відбування покарання на тимчасово окупованій РФ території.

З початком війни, розв`язаної РФ проти України, в небезпечному становищі опинилися установи виконання покарань, зокрема виправні колонії, в яких тримаються засуджені.

Держава Україна несе відповідальність за осіб, які утримуються в установах відбуття покарання, і тому при відповідних загрозах, має бути чітко запланована вчасна евакуація закладів, які знаходяться на небезпечних або наближених до небезпечних територій, а також подальший порядок організації їх перебування в інших установах.

Відповідно до Постанови КМУ № 934 від 7 листопада 2018р. «Про затвердження Порядку проведення обов`язкової евакуації окремих категорій населення в разі введення правового режиму воєнного стану»: «2.У разі введення правового режиму воєнного стану у місцевостях, наближених до районів, де ведуться бойові дії, проводиться обов`язкова евакуація засуджених та осіб, взятих під варту. 3.Рішення про проведення евакуації засуджених та осіб, взятих під варту, з місцевостей, наближених до районів, де ведуться бойові дії, до відповідних установ для попереднього ув`язнення та виконання покарань, які розташовані в безпечній місцевості, приймається відповідним військовим командуванням разом з військовими адміністраціями (у разі їх утворення). 4.Організація проведення евакуації засуджених та осіб, взятих під варту, покладається на: Мін`юст - стосовно підозрюваних, обвинувачених осіб, щодо яких застосовано запобіжний захід - тримання під вартою, що перебувають у слідчих ізоляторах, засуджених осіб, які відбувають такі покарання, як арешт, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі. 21. Евакуація засуджених та осіб, взятих під варту, проводиться до установ для попереднього ув`язнення та виконання покарань з відповідним режимом утримання, які розташовані в безпечній місцевості».

Засуджені належать до цивільного населення, яке підлягає захисту відповідно до норм Женевської конвенції «Про захист цивільного населення під час війни» від 12 серпня 1949 року та Додаткових протоколів до Женевських конвенцій від 1977 року.

Розділ ІІІ Женевської конвенції «Про захист цивільного населення під час війни» «Окуповані території» передбачає таке: «Стаття 47. Особи, що перебувають під захистом, які знаходяться на окупованій території не будуть у жодному разі та жодним чином позбавлені переваг цієї Конвенції у зв`язку з будь-якими змінами, запровадженими стосовно керівних установ чи управління цією територією внаслідок її окупації, або у зв`язку з будь-якою угодою, укладеною між властями окупованої території та властями окупаційної держави, або у зв`язку з анексію окупаційною державою всієї або частини окупованої території.

Стаття 49. Забороняється, незалежно від мотивів, здійснювати примусове індивідуальне чи масове переселення або депортацію осіб, що перебувають під захистом, з окупованої території на територію окупаційної держави або на територію будь-якої іншої держави, незалежно від того, окупована вона чи ні. Однак окупаційна держава може здійснювати загальну або часткову евакуацію з певної території, якщо це є необхідним для забезпечення безпеки населення або зумовлено особливо вагомими причинами військового характеру. Проведення таких евакуацій не може передбачати переміщення осіб, що перебувають під захистом, за межі окупованої території за винятком випадків, коли цього неможливо уникнути з матеріальних причин. Особи, яких було евакуйовано в такий спосіб, повинні бути відправлені додому відразу після припинення воєнних дій на цій території.

Стаття 69. У всіх випадках строк попереднього ув`язнення буде зараховуватися до будь-якого строку тюремного ув`язнення, до якого було засуджено особу, що перебуває під захистом.

Стаття 77. Особи, що перебувають під захистом, які були обвинувачені або визнані судом винними та які знаходяться на окупованій території, після закінчення строку окупації повинні бути передані відповідним органам на визволеній території разом з заведеними на них справами».

Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасницям про Європейські пенітенціарні правила (Рекомендація №R (2006) Комітету Міністрів держав-учасниць), ухваленої 11.01.2006 року, визначено, що: «1.При поводженні з усіма особами, позбавленими волі, необхідно дотримуватись їхніх прав людини. 2. Особи, позбавлені волі, зберігають усі права, яких вони не були законно позбавлені за рішенням суду, відповідно до якого вони засуджені до позбавлення волі чи взяті під варту. 3. Обмеження, накладені на осіб, позбавлених волі, повинні бути мінімально необхідними та відповідати тій обґрунтованій меті, з якої вони накладалися».

У цій справі судом вствановлено, що евакуація установи відбування покарання, де перебувала засуджена на підставі вироку, що був постановлений судом України, - вчасно не відбулася, і ці причини не залежали від волі самої засудженої, про що свідчать її пояснення надані суду. Отже, ОСОБА_4 була змушена підкорятись нав`язаним агресором умовам і ніяких доказів на підтвердження протилежного матеріали справи не містять.

Тільки 19.03.2025 року засуджену було затримано органами поліції та направлено для подальшого відбуття покарання.

Судом встановлено, що у визначеному законодавством порядку засуджена ОСОБА_4 не була евакуйована на підконтрольну Україні територію, тобто за своєю волею вона не порушувала обов`язки засудженого, встановлені законодавством України. За встановлених обставин термін незаконного ув`язнення ОСОБА_4 окупаційною владою підлягає зарахуванню в строк відбуття нею покарання за вироком суду, ухваленого іменем України, коли його виконання в установленому законом порядку стало неможливим внаслідок збройної агресії, тимчасової окупації, до дня повернення засудженої на підконтрольну Україні територію. Тому суд вважає, що подання ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» задовольнити.

Зарахувати засудженій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбутого покарання, призначеного вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18.06.2018 року, періоди: з 17.12.2017 року по 26.02.2022 року включно - строк тримання під вартою та строк відбування покарання в державній установі «Мелітопольська установа виконання покарань ( № 144)»; з 27.02.2022 року по 03.03.2025 року - період відбування покарання в установах виконання покарань на тимчасово окупованих територіях України.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошено 05 червня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1