Справа № 125/283/24
Провадження №11-кп/801/667/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000022 від 16.01.2024,

за апеляційною скаргою заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Барського районного суду Вінницької області від 01 квітня 2025 року,

яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Побережне Вінницького району Вінницької області, неодруженого, з повною загальною середньою освітою, непрацевлаштованого, проживає за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимого 19.09.2022 Барським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 190 годин громадських робіт, 19.01.2023 знятий з обліку у зв`язку з відбуттям призначеного покарання, у силу ст. 89 КК України визнається таким, що не має судимості,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, і призначено йому покарання у виді двісті сорока годин громадських робіт.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_8 ухвалено не застосовувати.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосовано до ОСОБА_8 обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок пройти програму для кривдників протягом 1 (одного місяця).

Контроль за виконанням програми для кривдників ухвалено покласти на орган пробації за місцем проживання обвинуваченого.

Попереджено ОСОБА_8 про кримінальну відповідальність за ст. 390-1 КК України за умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених ст. 91-1 КК України, зокрема за умисне ухилення від проходження програми для кривдників.

Згідно з вироком судом першої інстанції установлено, що ОСОБА_8 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, якою передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», систематично вчиняє психологічне насильство щодо своєї співмешканки ОСОБА_9 , з якою проживає однією сім`єю, але не перебуває у шлюбі, а саме безпричинно висловлює словесні образи, погрози, нецензурні слова, чим принижує та залякує ОСОБА_9 , заподіюючи шкоду її психічному здоров`ю, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості її життя, яке виявляється у формі втоми, фізичного дискомфорту, втрати енергійності, повноцінного сну та відпочинку. Крім цього, дії ОСОБА_8 по відношенню до ОСОБА_9 супроводжуються погрозами фізичної розправи та образами з застосуванням нецензурних слів протягом тривалого часу.

Зокрема, 21.05.2023 о 20:00 год., ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем свого проживання в будинку по АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_9 домашнє насильство, що виразилося у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою, погрозах фізичною розправою. Внаслідок чого, викликано працівників поліції, якими припинено правопорушення.

За вказаним фактом працівниками ВП № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області 22.05.2023 відносно ОСОБА_8 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За результатами розгляду Барським районним судом Вінницької області вищезазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, 30.05.2023 винесено постанову, якою ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Крім цього, 12.08.2023 о 02:00 год., ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем свого проживання в будинку по АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_9 домашнє насильство психологічного характеру, що виразилося в словесних образах, висловлюваннях на її адресу словами нецензурної лайки, внаслідок чого ОСОБА_9 викликала працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_8 .

За вказаним фактом, працівниками ВП № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області 21.08.2023 відносно ОСОБА_8 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За результатами розгляду Барським районним судом Вінницької області вищезазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, 19.09.2023 винесено постанову, якою ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, ОСОБА_8 06.01.2024 о 18:00 год., перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_9 домашнє насильство, а саме висловлюваннях на її адресу словами нецензурної лайки, застосовував фізичну силу, тим самим спричинив фізичний біль, що зашкодило її психічному здоров`ю та погіршення якості життя.

Таким чином, ОСОБА_8 , обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України - домашньому насильстві, тобто в умисному, систематичному вчиненні психологічного, фізичного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних, психологічних страждань, розладів здоров`я та погіршення якості життя потерпілої особи.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, повністю підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Від дачі показань відмовився.

Потерпіла ОСОБА_9 у судовому засіданні повністю підтвердила обставини викладені в обвинувальному акті. Від дачі пояснень відмовилася на підставі ст. 63 Конституції України.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції кваліфіковано за ст. 126-1 КК України - домашнє насильство, тобто умисне, систематичне вчинення психологічного, фізичного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних, психологічних страждань, розладів здоров`я та погіршення якості життя потерпілої особи.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі прокурор не оспорює кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність винуватості ОСОБА_8 , просить оскаржуваний вирок змінити в частині визначення органу, яким забезпечується контроль за виконанням обмежувального заходу, через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. З резолютивної частини вироку стосовно ОСОБА_8 виключити посилання щодо забезпечення контролю за виконанням програми для кривдників органом пробації за місцем проживання обвинуваченого. Доповнити резолютивну частину вироку вказівкою щодо забезпечення організації проходження ОСОБА_8 програми для кривдників та здійснення контролю за її виконанням органом місцевого самоврядування за місцем проживання обвинуваченого. У решті вирок залишити без змін.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що змінами до Кримінального кодексу України, які набрали чинності 11.08.2023, виключено зі ст. 91-1 цього Кодексу частину четверту, згідно з якою контроль за поведінкою засуджених, до яких застосовано обмежувальні заходи, здійснює орган пробації за місцем проживання засудженого. Наразі, відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суб?єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників, є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування. Однак, зазначені вимоги залишилися поза увагою Барського районного суду Вінницької області, яким контроль за виконанням програми для кривдників покладено на орган пробації за місцем проживання обвинуваченого.

Позиції учасників кримінального провадження

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу прокурора, просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_8 та потерпіла ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилися, про судовий розгляд повідомлені належним чином, ,заяв про відкладення судового засідання не надсилали. Прокурор не заперечував щодо проведення судового розгляду у їх відсутність, оскільки в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення процесуального становища обвинуваченого, а потерпілою апеляційна скарга не подавалася.

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, вивчивши та перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом у межах апеляційної скарги.

Як установлено з матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд був проведений у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, викладені у вироку висновки про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, при обставинах установлених у вироку суду, ґрунтуються на зібраних доказах і ці обставини ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, а тому апеляційним судом відповідно до вимог ст. 404 КПК України, не перевіряються.

Призначене судом першої інстанції ОСОБА_8 покарання у виді двісті сорока годин громадських робіт у апеляційній скарзі прокурором не оскаржується, проте порушено питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність, який не підлягав застосуванню при застосуванні обмежувальних заходів, передбачених ст. 91-1 КК України.

Ураховуючи позицію Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 24.02.2025 (справа №359/2693/23) та те, що в апеляційній скарзі фактично не ставиться питання про застосування більш суворого покарання, а тому вирок суду підлягає зміні виключно для приведення його у відповідність в частині подальшого порядку виконання встановленого судом обмежувального заходу.

Так, апеляційний суд підкреслює, що відповідно до п. 5 ч.1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені обов`язки, зокрема: направлення для проходження програми для кривдників.

Частиною 3 цієї ж статті визначено, що обмежувальні заходи можуть бути застосовані на строк від одного до трьох місяців, та за потреби продовжені на визначений судом строк.

Так, ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон), передбачені спеціальні заходи щодо протидії домашньому насильству.

Пунктом 4 ч.1 ст. 24 Закону передбачено направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Разом з тим, змінами до Кримінального кодексу України, які набрали чинності 13.08.2023, виключено зі ст. 91-1 цього Кодексу частину четверту, згідно якої контроль за поведінкою засуджених, до яких застосовано обмежувальні заходи, здійснює орган пробації за місцем проживання засудженого.

Наразі, відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону суб?єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників, є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування.

Однак, зазначені вимоги залишилися поза увагою Барського районного суду Вінницької області, яким контроль за виконанням програми для кривдників покладено на орган пробації за місцем проживання обвинуваченого.

Отже, апеляційний суд, з урахуванням змін, які були внесені Законом України від 13 липня 2023 року №3233-ІХ «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального Кодексів України щодо усунення суперечностей у караності кримінальних правопорушень» та яким частину четверту ст. 91-1 КК України виключено, приходить до висновку про безпідставне посилання у вироку суду на положення ч.4 ст. 91-1 КК України згідно з якими контроль за поведінкою засуджених, до яких застосовано обмежувальні заходи, здійснює орган пробації за місцем проживання засудженого, оскільки така норма була виключена вказаним вище Законом.

Таким чином, суд застосував закон, який втратив чинність на момент постановлення вироку, тобто застосував закон, який не підлягає застосуванню, що згідно зі ст. 413 КПК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та підставою для зміни вироку.

Ураховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 408, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Барського районного суду Вінницької області від 01 квітня 2025 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 за ст. 126-1 КК України - змінити.

З резолютивної частини вироку стосовно ОСОБА_8 виключити посилання щодо забезпечення контролю за виконанням програми для кривдників органом пробації за місцем проживання обвинуваченого.

Доповнити резолютивну частину вироку вказівкою щодо забезпечення організації проходження ОСОБА_8 програми для кривдників та здійснення контролю за її виконанням органом місцевого самоврядування за місцем проживання обвинуваченого.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4