Справа № 487/6943/24
Провадження № 1-кп/487/377/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду м. Миколаєва кримінальне провадження внесене до ЄРДР №0000261 за від 18.07.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миколаєва, Миколаївської області, українця, громадянина України, працевлаштованого, з середньою освітою, одруженого, раніше несудимого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 ,

за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

за участю сторін судового провадження:

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_7

представника потерпілого - ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним:

17.07.2024 року, близько 10:00 години, ОСОБА_3 перебував за адресою:

АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 зустрів сусіда ОСОБА_7 та між ними зайшла розмова з приводу оплати частини суми за встановлення нових дверей у спільному тамбурі, в ході якої між ними виник конфлікт, під час якого у ОСОБА_3 виник кримінально-протиправний умисел, на ґрунті раптових неприязних відносин із потерпілим, реалізуючи який він усвідомлюючи суспільно-небезпечних характер свого діяння та бажаючи настання суспільно- небезпечних наслідків, наніс потерпілому ОСОБА_7 удар правою рукою в область обличчя, внаслідок чого останній впав на землю. Після чого, ОСОБА_3 наніс не менше п`яти ударів руками в область голови.

В результаті умисних дій ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_7 згідно висновку експерта отримав тілесні пошкодження у вигляді забою лівого вуха з наявністю фіолетового кольору синця, який займає всю ділянку вушної раковини, забою м`яких тканин в ділянці волосистої частини голови, саден правого ліктьового суглобу.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення:

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень.

Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 який безпосередньо при допиті під час судового розгляду вину в інкримінованому йому злочині не визнав та пояснив, що 17.07.2024 року о 10-00 год, він разом з сином приїхав додому. Біля під`їзду він побачив сусідку, та підійшов до сусідки, запитати коли вони з ним розрахуються за встановлені двері в тамборі. ОСОБА_7 почав кричати, що він йому нічого не винен. Та наніс йому правою ногою удар по нозі, зачепив ліву руку, та з неї випав телефон. Він виставив праву руку, за яву зачепився ОСОБА_7 та впав на землю.

ОСОБА_3 в цей час відійшов в сторону, забрав телефон та підійшов до сина.

ОСОБА_9 піднявся з землі та почав знову кричати в його сторону, почав бігти та зачепився і впав.

Обвинувачений удари ОСОБА_7 не наносив, у зв`язку з чим забрав сина пішов додому.

Показами потерпілого ОСОБА_7 , який в судовому засіданні пояснив, що 17.07.2024 року о 10-00 год. він разом з дружиною прийшли за адресою: м. Миколаїв, ОСОБА_10 , щоб перевірити квартиру дружини №45. Підійшли до під`їзду та чекали поки ввімкнуть світло.

До них підійшов обвинувачений ОСОБА_3 , який є сусідом по тамбору. Та запитав, чи вони принесли кошти, за нові двері у тамборі. Потерпілий сказав, що обвинувачений повинен передати їм ключі, щоб вони потрапили до квартири. Після цих слів обвинувачений вдарив його по голові, внаслідок чого він впав на землю, після цього ОСОБА_3 продовжував наносити йому удари.

В голову наніс 5-6 ударів, з носу текла кров. Удари наносились, як у боях без правил.

Коли він піднявся, побачив незнайому жінку, у якої запитав, чи вона бачила всі події, на що вона повідомила, що нічого не бачила.

Та він з дружиною почав відходити з двору, в слід їм ОСОБА_3 знову почав кричати, потерпілий крикнув, що зараз викличе поліцію, на що обвинувачений знову підбіг до нього та почав наносити удари, потім поклав ногу так, що потерпілий зачепився та впав на землю. Та ОСОБА_11 почав його шпинати ногами.

Показами свідка ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні пояснила, що 17.07.2024 року вона прийшла з чоловіком в квартиру АДРЕСА_3 . Стояли біля під`їзду чекали поки ввімкнуть світло. В цей час до них підійшов сусід ОСОБА_3 , та запитав чи вони принесли кошти. На що вони повідомили, що ніяких коштів не принесли, бо вони нікому нічого не винні. Після цього ОСОБА_3 наніс удари руками в голову, після чого чоловік свідка впав на землю, та ОСОБА_3 продовжував його бити. Свідок кричала ОСОБА_13 , щоб він зупинився, але він на крик свідка не реагував.

Після того, як чоловік свідка піднявся, вони побачили жінку, підійшли до неї та запитали, чи вона бачила події, які відбувались, на що вона повідомила, що нічого не бачила.

Відійшовши приблизно метрів 15 від місця події, до них підбіг ОСОБА_3 , поставив ногу, об яку чоловік свідка впав, та ОСОБА_11 знову почав його бити.

В цей час свідок викликала швидку допомогу, а сусіди поліцію.

Коли на місце події приїхала швидка допомога, ОСОБА_3 на вулиці вже не було.

Показами свідка ОСОБА_14 , яка в судовому засіданні пояснила, що 17.07.2024 близько 10-00 год, знаходилась на кухні, і почула сперечання. Виглянула з балкону, а саме з 4 поверху, та побачила, як молодий хлопець бив набагато старшого чоловіка, який кричав йому, чого ти мене б`єш, я ж тебе не б`ю.

Вийшовши на вулицю, вона побачила плями крові.

Коли чоловік, якого побили, відійшов в сторону, молодший хлопець, знову підбіг до нього та почав знову бити.

Вона підійшла до побитого чоловіка, та в цей час під`їхала поліція.

Показами свідка ОСОБА_15 , яка в судовому засіданні пояснила, що 17.07.2024 року о 10-00 год за адреою: м. Миколаїв, Бузький Бульвар 1В вона сиділа на лавці біля під`їзду. Біля під`їзду стояла пара осіб похилого віку, яких вона не знала, а через деякий час під`їхав сусід ОСОБА_16 з дитиною. Коли сусід підійшов до пари, вони почали розмовляти, потім перейшли на підвищені тона.

Після чого між ними розпочалась бійка, вона підійшла до них та зробила зауваження.

ОСОБА_16 наносив удари чоловікові похилого віку, чоловік впав на землю.

Після чого ОСОБА_16 почав виганяти пару з двору, підійшов до неї забрав сина та пішов у будинок.

Через деякий час приїхали співробітники поліції.

Доказами на підтвердження встановлених судом обставин є пояснення потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та наданими прокурором матеріалами кримінального провадження, а саме:

- витягом з єдиного реєстру досудового розслідування від 18.07.2024 року, відповідно до якого 17.08.2024 року до Миколаївського МРУП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , про те що 17.07.2024 року близько 10-00 год, за адресою: м. Миколаїв, Бузький Бульвар, 1-В, невідома особа нанесла йому тілесні ушкодження, а саме 1-2 удари в область обличчя;

- заявою про вчинення злочину від імені ОСОБА_7 , в якій просить прийняти міри щодо громадянина ОСОБА_17 , який 17.07.2024 року біля під`їзду будинку, за адресою м. Миколаїв, Бузький Бульвар, 1В, який побив його;

- протоколом огляду місця події від 17.07.2024 року та фото таблицею до нього, відповідно до якого, було оглянуто відкриту ділянку місцевості за адресою: м. Миколаїв, Бузький Бульвар 1В;

- висновком експерта №569 від 31.07.2024 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 мають місце тілесні пошкодження у вигляді забою виличної ділянки зліва, синців та забоїв м`яких тканин лівої скроневої ділянки, забою лівого вуха з наявністю фіолетового кольору синця, який займає всю ділянку вушної раковини, забою м`яких тканин в ділянці волосистої частини голови, саден правого ліктьового суглобу.

Тілесні пошкодження в області голови могли утворитися від не менш ніж п`яти ударних дій тупими твердими предметами, якими могли бути руки, з давністю утворення не менш 2 діб до часу огляду.

Тілесні пошкодження у вигляді саден в ділянці верхніх кінцівок могли утворитися в наслідок падіння з положення стоячи на площину як з приданиям тілу прискорення так і без нього.

По ступеню тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень (кожне).

Діагноз «струс головного мозку, забій м`яких тканин грудної клітини» при оцінки ступеню тяжкості тілесних ушкоджень до уваги не приймався, так як не підтверджений об`єктивними клінічними даними, згідно п. 4.13.4 і п. 4.6 «Правил встановлення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень».

- зворотнім повідомленням МЛШМД від 17.07.2024 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 встановлено діагноз струс головного мозку, забій м`яких тканин грудної клітини;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.08.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_15 , впізнав особу на фотознімку №2, на якому зображений ОСОБА_3 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.08.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_14 , впізнав особу на фотознімку №1, на якому зображений ОСОБА_3 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.08.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_7 , впізнав особу на фотознімку №3, на якому зображений ОСОБА_3 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.08.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_12 , впізнав особу на фотознімку №4, на якому зображений ОСОБА_3 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.08.2024 року, відео фіксацією до нього, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 повідомив та вказав на факт вчинення кримінального правопорушення, яке було вчинено за адресою: м. Миколаїв, Бузький Бульвар, 1В.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.08.2024 року, відео фіксацією до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 повідомив та вказав на факт вчинення кримінального правопорушення, яке було вчинено за адресою: м. Миколаїв, Бузький Бульвар, 1В.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.08.2024 року, відео фіксацією до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_14 повідомив та вказав на факт вчинення кримінального правопорушення, яке було вчинено за адресою: м. Миколаїв, Бузький Бульвар, 1В.

До показів обвинуваченого ОСОБА_3 суд ставиться критично, та вважає необґрунтованими та в повному обсязі не співпадаючими з доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Досліджені під час судового розгляду письмові докази та покази потерпілого, свідків узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам справи, викладеними в обвинувальному акті, з огляду на що суд вважає ці обставини встановленими, а докази кладе в основу вироку.

Аналіз досліджених доказів, які суд вважає належними, допустимими, достовірними і в сукупності достатніми для ухвалення вироку, дозволяє дійти висновку про те, що вина ОСОБА_3 доведена у повному обсязі, а його дії кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України - як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень.

За положеннями ст. 9 Конституції України, ч. 2 ст. 8 КПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди при розгляді справ зобов`язанні застосовувати положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ, як джерела права.

Відповідно до положень ст. 6 Конвенції кожному гарантовано право на справедливий суд.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Згідно ст. 23 КК України, виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Частиною 2 ст. 24 КК України передбачено, що прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 63 КК України, покарання увиді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу. Позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років, за винятком випадків, передбачених Загальною частиною КК України.

За змістом ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише уразі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Більш суворе покарання, ніж передбачене відповідними статтями Особливої частини КК України за вчинене кримінальне правопорушення, може бути призначене за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків згідно зі статтями 70 та 71 КК України.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів(ст.12КК України),а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним

Вирішуючи питання, щодо призначення обвинуваченим покарання суд виходить з загальних засад призначення покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи кожного обвинуваченого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено законом до категорії проступків.

Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжує покарання, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд також враховує особу обвинуваченого то, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

За таких обставин, суд вважає за можливе застосувати відносно нього покарання у вигляді громадських робіт.

Підсумовуючи все вище зазначене, суд вважає, що саме дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого.

В ході розгляду кримінального провадження потерпілий ОСОБА_7 пред`явив цивільний позов про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні потерпілий та його представник вищезазначений цивільний позов підтримали в повному обсязі та просили задовольнити, з викладених у ньому підстав.

Обвинувачений ОСОБА_3 цивільний позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні.

Прокурор вважає, що заявлений цивільний позов підлягав задоволенню з урахуванням норм ЦК України та судової практики щодо розміру задоволення заявленої моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Щодо вирішення пред`явленого цивільного позову, в рамках даного кримінального провадження, по суті, слід зазначити наступне.

При цьому, згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у життєвому становищі, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З огляду на викладене, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та відшкодування моральної шкоди потерпілому на суму 20000 грн., які необхідно стягнути з ОСОБА_3 .

Долю речових доказів вирішити на підставі 100 КК України.

Керуючись ст. ст. 369-376 КПК України , суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у вигляді 60 (шістдесят) годин громадських робіт .

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 20000 (двадцять тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди

На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1