ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 16.06.2025 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 07.05.2025 про застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасовано, в частині не обрання альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та визначено заставу в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень, яка підлягає внесенню на депозитний рахунок Харківського апеляційного суду. У разі внесення суми застави, покладено на підозрюваного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; не відлучатися з постійного місця проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з свідками у вказаному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Із вказаним висновком не погоджуюся, та на підставі частини 3 статті 375 КПК України вважаю за необхідне висловити окрему думку, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 114-1 КК України. Відповідно до оскаржуваної ухвали, слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого встановлена наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_1 інкримінованого йому кримінального правопорушення та ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України. Посилаючись на положення частини 4 статті 183 КПК України, слідчий суддя не вбачав достатніх підстав для визначення застави. Дослідивши матеріали судового провадження, апеляційну скаргу захисника підозрюваного, вважаю вищенаведені висновки слідчого судді обгрунтованими. Відповідно до частини 3 статті 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В той же час, відповідно до абзацу 8 частини 4 статті 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України. Із наведених приписів Кодексу випливає, що законодавець закріпив дискрецію слідчого судді, суду під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу не визначати або визначати розмір застави, з урахуванням підстав та обставин, установлених статтями 177, 178 Кодексу. Разом з тим, вважаю, що в даному конкретному провадженні, вирішуючи питання щодо можливості визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу, слід враховувати особливості цього кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_1 , а саме: перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період. Враховуючи, що досудове розслідування триває та органом досудового розслідування здійснюються заходи щодо встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, запобігання встановленим ризикам, передбаченим пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, вважаю, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, є необхідним для досягнення дієвості кримінального провадження. Крім того, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали слідчого судді, підозрюваний ОСОБА_1 від надання пояснень на підставі статті 63 Конституції України відмовився. Захисник посилається на те, що підозрюваний ОСОБА_1 має міцні соціальні зв`язки, доглядає за батьками похилого віку, що свідчить про те, що він не має наміру переховуватися від суду. Разом з тим, наявність вказаних обставин, на мою думку, не є достатньою гарантією належної процесуальної поведінки підозрюваного, зокрема для його утримання від вжиття заходів для переховування від органу досудового розслідування чи суду, впливу на учасників кримінального провадження, враховуючи, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню або судовому розгляду. У зв`язку із наведеним, вважаю, що слідчий суддя прийняв законне та обґрунтоване рішення не визначати заставу, як альтернативний запобіжний захід. Саме такий запобіжний захід був би достатнім та дієвим засобом гарантування належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_1 на початковому етапі досудового розслідування.
Суддя ОСОБА_3