Справа № 464/4804/25
пр.№ 1-кс/464/927/25
У Х В А Л А

14 липня 2025 року м.Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання про арешт майна,

у с т а н о в и л а:

У провадження Сихівського районного суду м.Львова надійшло клопотання дізнавача СД ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором Франківської окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, вилучене відповідно до протоколу огляду місця події від 02 липня 2025 року, з метою збереження речових доказів.

У судове засідання дізнавач/прокурор та власник майна не з`явилися, належним чином повідомлялися про дату, час та місце проведення такого.

Відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалась.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла наступного висновку.

Відділом поліції № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 03 липня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000262, за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Так, 02 липня 2025 року дізнавачем СД ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області, у відповідності до вимог ст.ст.104-106, 223, 237 КПК України проведено огляд місця події, під час якого було виявлено та вилучено у гр. ОСОБА_5 : пластикову банку білого кольору із рожевою кришкою, всередині якої знаходилась невідома речовина у вигляді крему білого кольору, упакування «Нової Пошти» із номером товарно транспортної накладної № 4602, мобільний телефон марки «Huawei», чорного кольору, imeil: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , через який останній здійснив замовлення/придбав вказану психотропну речовину.

Вищевказане майно було оглянутим та постановою слідчого від 03 липня 2025 року визнане речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Разом із тим, з метою збереження речових доказів у даному кримінальному провадженні, а також для забезпечення повного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування, виникла процесуальна необхідність у накладенні арешту на вилучене майно, яке було визнано речовим доказом у цьому кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї ж статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів клопотання вбачаються достатні підстави вважати, що вилучені речі зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, тобто відповідає вимогам ст.98 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, внесене слідчим клопотання є достатньо обґрунтованим та відповідає вимогам ст.171 КПК України. З доводів, викладених ним у клопотанні вбачається, що арешт вилученого майна є необхідним для забезпечення збереження речових доказів у даному кримінальному провадженні, оскільки наявні ризики їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Підстав для відмови у задоволені клопотання, передбачені ч.1 ст.173 КПК України, відсутні. Тому, з урахуванням вимог ч.2 ст.173 КПК України, клопотання про арешт майна підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и л а:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на майно, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування, яке було вилучено відповідно до протоколу огляду місця події від 02 липня 2025 року, а саме: пластикову банку білого кольору із рожевою кришкою, всередині якої знаходилась невідома речовина у вигляді крему білого кольору, упакування «Нової Пошти» із номером товарно транспортної накладної № 4602, мобільний телефон марки «Huawei», чорного кольору, imeil: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 .

У порядку ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_6