Справа № 366/1376/25
Провадження № 1-кп/366/205/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2024 року селище Іванків

Іванківський районний суд Київської області області

у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретар судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Іванків Вишгородського району Київської області обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості по кримінальному провадженню за № 0000031 від 18.03.2025 року за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець міста Чернігова, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, реєстраційний номер карти платника податків - НОМЕР_1 , моб. тел.: НОМЕР_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_3

захисника обвинуваченого - захисника: ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості ОСОБА_3 у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України. Як вбачається із мотивувальної частини даної угоди встановлено, що Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан який неодноразово продовжувався та діє до тепер.

В середині березня 2025 року, особа, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, (далі - ОСОБА_1) організував канал незаконного переправлення через державний кордон України поза пунктом пропуску громадян України через зону відчуження ЧАЕС до республіки Білорусь, яким на період дії правового режиму воєнного стану виїзд за межі території України заборонено. Вартість переправлення для одного громадянина встановлена в діапазоні 4000-7000 доларів США.

Під час організації незаконного переправлення ОСОБА_1 залучив до злочинної діяльності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та особу, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження (далі - ОСОБА_2), попередньо розподіливши ролі кожного.

Так, сам ОСОБА_1 відповідав за підбір військовозобов`язаних, які мають намір незаконно перетнути кордон поза межами пунктів пропуску, залучав інших осіб, забезпечував, а також керував діями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оголошував вартість послуг та порядок розрахунку.

Роль ОСОБА_2 полягала в доставленні ОСОБА_3 та інших осіб від визначеного заздалегідь місця зустрічі - ресторан «Рим», у м. Буча Київської області, із вказаними особами та їх транспортування в об`їзд стаціонарних блокпостів до заздалегідь визначеного місця - села Федорівка, Вишгородського району, Київської області.

В свою чергу, ОСОБА_3 , відповідно до заздалегідь розробленого ОСОБА_1 плану, мав здійснити безпосереднє переправлення осіб пішки від села Федорівка, Вишгородського району, Київської області, до державного кордону України з Республікою Білорусь, що проходить у межах Чорнобильської зони відчуження.

На виконання злочинного плану 24.03.2025 близько 18:00 ОСОБА_2, зустрівся із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 у заздалегідь визначеному місці: ресторан «Рим», у м. Буча Київської області, та на автомобілі Skoda Octavia Tour з д.н.з. НОМЕР_3 почав їх транспортування до північної околиці села Федорівка, Вишгородського району, Київської області, в об`їзд стаціонарних блокпостів. Під час руху ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_6 800 доларів США - заздалегідь озвучену ОСОБА_8 оплату за сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України.

Доставивши вказаних осіб на північну околицю с. Федорівка Вишгородського району, Київської області близько 21:00 та отримавши грошові кошти ОСОБА_2 покинув с. Федорівка, після чого був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

В свою чергу ОСОБА_3 , 24.03.2025, у період приблизно з 18:13 до 21:19, перебуваючи в автомобілі Skoda Octavia Tour з д.н.з. НОМЕР_3 та прямуючи з м. Буча, Київської області до заздалегідь визначеного місця - північної околиці с. Федорівка, Вишгородського району, Київської області, діючи умисно, з метою особистого незаконного перетину державного кордону України в умовах воєнного стану, а також сприяння у такому перетині іншим особам, за попередньо узгодженим із ОСОБА_1 планом, сприяв незаконному переправленню ОСОБА_6 та ОСОБА_7 через державний кордон України, надаючи особам інформацію щодо визначеного ОСОБА_1 маршруту руху до державного кордону України з республікою Білорусь, умов руху заздалегідь визначеним маршрутом, зазначена інформація була необхідна для незаконного перетину кордону; забезпечував безпосереднє переправлення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на місці старту (північної околиці с. Федорівка, Вишгородського району, Київської області) під час його вчинення, надаючи відповідні настанови, координуючи дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , фактично розпочав їх піший супровід до державного кордону України з Республікою Білорусь, поза межами встановлених пунктів пропуску, через територію Чорнобильської зони відчуження, з використанням заздалегідь підготовленого маршруту, який мав на своєму мобільному телефоні, діючи відповідно до визначеної ОСОБА_1 ролі, однак був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

Отже, своїми умисними діями ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, тобто керівництво незаконним переправленням осіб через державний кордон України та сприяння його вчиненню порадами та вказівками, вчинене щодо кількох осіб та за попередньою змовою групою осіб.

12 травня 2025 року між Прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ч. 2 ст. 468 КПК України та при вирішенні якої відповідно до вимог ст. 470 КПК України враховані такі обставини: ступінь та характер сприяння підозрюваного у проведенні кримінального провадження щодо нього, а саме повне визнання своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тобто щирого каяття, активне сприяння органу досудового розслідування у встановленні обставин кримінального правопорушення характер та тяжкість обвинувачення, обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого не встановлено, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а саме те, що він обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином; позитивна характеристика за місцем проживання; наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень щодо себе та інших співучасників; наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Відповідно до угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій за ст. 332 ч. 2 КК України та узгодили покарання останньому, за наявності пом`якшуючих обставин, а саме визнання своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину, щирого каяття у вчиненому, активне сприяння у розкритті злочину, та зурахуванням тяжкості злочину (зазначене кримінальне правопорушення є тяжким злочином), особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, має постійне місце проживання, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, покарання за ст. 332 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Сторони розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачених ч. 2 ст. 473 КПК України та щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст. 476 КПК України та щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості.

ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні даного правопорушення визнав повністю. Крім повного визнання своєї вини, його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 332 ч. 2 КК України, підтверджується доказами, зазначеними в обвинувальному акті, із якими останній погодився в судовому засіданні.

На момент підписання угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 розуміли наслідки укладення такої угоди, викладені в ст. ст. 473, 474 КПК України, і підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному (ч. 4 ст. 394 КПК України) та касаційному порядку (ч. 3 ст. 424 КПК України), про що їм було роз`яснено.

Обвинувачений відмовився від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Також останній розуміє, що в разі невиконання ним угоди про визнання винуватості (ст. 476 КПК України) прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та він також розуміє, що умисне невиконання цієї угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 332 ч. 2 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник в судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди, пояснивши, що при її укладенні були дотримані всі права обвинуваченого та відсутність тиску під час її укладання. Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, зокрема, прокурора, обвинуваченого та захисника, переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, з наданих суду матеріалів кримінального провадження, суд з`ясував, що скарги обвинувачений під час кримінального провадження не подавав.

Суд, перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК та КК України, встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого за ст. 332 ч. 2 КК України є правильною і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжкі злочини, ніж ті, щодо яких передбачена можливість укладення цієї угоди про визнання винуватості. Злочин у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України (в редакції Закону від 22.11.2018 року) є тяжким злочином і відповідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди є добровільним. Взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

За таких обставин, та враховуючи щире каяття обвинуваченого та його активне сприяння у розкритті злочину, що даний злочин не набув значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення та забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 332 ч. 2 КК України.

За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, та роз`яснено його права, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України. Також з`ясовано у прокурора, що він розуміє наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а сама угода відповідає вимогам закону та нормам КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує умови угоди про визнання винуватості, укладеної 12 травня 2025 року між останнім та прокурором Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000031 від 18.03.2025 року і узгоджену сторонами міру покарання за ст. 332 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Отже, міра покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, яка узгоджена сторонами угоди, з рахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, наявності обставин, які пом`якшують порання та відсутності обтяжуючих, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого та відповідає загальним засадам призначення покарання.

В тойже час, сукупність вище наведених обставин, а також усвідомлення обвинуваченим наслідків вчиненого злочину, піддавання його негативній оцінці, на переконання суду, свідчить про бажання стати на шлях виправлення, що в свою чергу, істотно знижує ступінь суспільної небезпеки ОСОБА_3 у зв`язку з чим суд приходить до висновку, про можливість звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення злочину, передбаченого ст. ст. 332 ч. 2, 75, 76 КК України та ухвалення обвинувального вироку.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

Заставу повернути заставодавцю.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжні заходи щодо обвинуваченого не застосовувалися.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 122, 314, 368, 370, 373, 374, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 12 травня 2025 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 332 ч. 2 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 1 (один) ріок.

Відповідно до п. п. 1 та 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такіобов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу зпитань пробації;

повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Заставу внесену ОСОБА_3 у сумі 60560 гривень, повернути останньому.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом відповідно до ст. 389-1 КК України.

Обмеження права оскарження даного вироку обвинуваченим визначені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України.

На вирок може бути подано апеляцію до Київського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, зокрема: обвинуваченим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Суддя ОСОБА_9