ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1297/25 Справа № 203/1298/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 16 червня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0003468 від 23 жовтня 2024 року стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Нікополь Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 362, частиною 1 статті 114-1 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені ухвалою слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 16 червня 2025 року задоволено клопотання слідчого та застосовано стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 11 серпня 2025 року, без визначення розміру застави.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 362, частиною 1 статті 114-1 КК.

Слідчий суддя врахував тяжкість кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 362, ч. 1 ст. 114-1 КК, за вчинення яких законом передбачені покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років (ч. 3 ст. 362 КК України), та позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років (ч. 1 ст. 114-1 КК України), дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, з якими підозрюваний працює, будучи працівником правоохоронного органу, врахував його вік та стан здоров`я, відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного в місці постійного проживання та дійшов висновку про те, що необхідним і достатнім для досягнення дієвості кримінального провадження, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків є застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Короткий зміст вимог клопотання та апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого скасувати з підстав невідповідності висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам справи, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та відмовити в задоволенні клопотання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати стосовно нього запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. Вказує на необґрунтованість висновків слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК. Зазначає, що суд в ухвалі послався виключно на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, однак залишив поза увагою, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання у м. Дніпро, офіційне місце роботи, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, не вчиняв жодних спроб ухилятися чи перешкоджати кримінальному провадженню або виїхати за кордон, що спростовує наявність ризику переховування від органів досудового розслідування чи суду. Також зауважує, що слідчим не доведено фактів здійснення підозрюваним впливу на свідків з метою зміни останніми своїх показів.

Зауважує, що слідчим суддею при винесенні оскаржуваної ухвали не було враховано обставин, які позитивно характеризують підозрюваного та свідчать про можливість застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів.

Щодо не визначення судом розміру застави зазначає, що хоча відповідно до положень ст. 183 КПК України суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 114-2 КК, проте належна процесуальна поведінка ОСОБА_7 та відсутність у нього судимостей свідчить, що альтернативний запобіжний захід у вигляді застави зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисник та підозрювана підтримали апеляційну скаргу і з підстав, викладених у скарзі, просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, її доводи вважав безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін.

Прокурор ОСОБА_9 підтримав думку прокурора ОСОБА_8 .

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, висновки слідчого судді та матеріали, долучені до клопотання слідчого, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи захисника щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Щодо обґрунтованості підозри.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362, ч. 1 ст. 114-1 КК за обставин, викладених в повідомленні про підозру, є достатньо обґрунтованими і такими, що підтверджуються сукупністю матеріалів, доданих до клопотання слідчого, та не оскаржуються захистом в апеляційній скарзі.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК і такі висновки суду є належним чином мотивованими.

Так, стосовно підозрюваного існує обґрунтована підозра у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362, ч. 1 ст. 114-1 КК , які за правилами ст. 12 КК відносяться до тяжких злочинів та передбачають покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років (ч. 1 ст. 114-1 КК) і у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років (ч. 3 ст. 362 КК), що саме по собі може спонукати останнього до спроби уникнути ймовірного покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, безумовно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Надаючи оцінку можливості переховування підозрюваного від слідства і суду, колегія суддів зважає на те, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, може вдатися до відповідних дій.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні апеляційний суд враховує встановлений КПК порядок отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Враховуючи, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні перебуває на початковій стадії та органу слідства необхідно провести низку слідчих та процесуальних дій, тому забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інший, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти встановленим ризикам можливості переховування та тиску на свідків у кримінальному провадженні.

З огляду на вищевикладене, доводи захисту про недоведеність заявлених стороною обвинувачення ризиків та відсутність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є неспроможними та спростовуються дослідженими матеріалами.

Окрім цього, слідчий суддя також врахував належним чином дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного в місці постійного проживання.

Слідчий суддя з огляду на вимоги ч. 4 ст. 183 КПК обґрунтовано не визначив заставу як альтернативний запобіжний захід, з чим погоджується апеляційний суд.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б були підставами для скасування ухвали слідчого судді апеляційним судом не встановлено, застосований слідчим суддею запобіжний захід стосовно підозрюваного відповідає вимогам ст. 177, 178, 183, 194 КПК, прийняте рішення є обґрунтованим і достатньо вмотивованим, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню, а відтак апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись статті 132, 176, 177, 183, 193, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 16 червня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 362, частиною 1 статті 114-1 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4