У Х В А Л А

Справа № 183/3811/25

№ 1-кс/183/734/25

23 квітня 2025 року м.Самар

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Сєвєродонецьку) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000006 від 02.05.2025 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло вищезазначене клопотання.

В обґрунтування клопотання зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що старший сержант ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » І категорії (тип В) ІНФОРМАЦІЯ_4 , діючи умисно, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, будучи громадянином України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалася приблизно о 04 годині ранку 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, усвідомлюючи російську агресію проти України, з метою переслідування своїх корисних інтересів, маючи злочинний умисел на отримання відповідної посади у незаконному правоохоронному органі - підрозділі так званого (мовою оригіналу) «ОМВД России «Беловодский»», створеному на тимчасово окупованій території за адресою: Луганська область, Старобільський район, с. Біловодськ, вул. Леніна, 77, окупаційної адміністрації РФ, в період часу з 23.03.2022 по 10.09.2024, більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, перебуваючи на території с. Біловодськ Старобільського району Луганської області, вступив у злочинну змову з окупаційними військами Російської Федерації та представниками незаконних збройних формувань так званої «ЛНР», та отримавши від них пропозицію зайняття посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, так званому підрозділі (мовою оригіналу) «ОМВД России «Беловодский»»,в порушення вимог Конституції та Законів України добровільно, умисно, протиправно погодився на вказану пропозицію.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, старший сержант ОСОБА_6 , в період часу з вересня 2022 року по 20.01.2025, більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, будучи громадянином України, перебуваючи на території с. Біловодськ Старобільського району Луганської області, маючи умисел на добровільне зайняття посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, погодився на пропозицію представників окупаційної адміністрації держави-агресора Російської Федерації та представників незаконних збройних формувань так званої «ЛНР» та в порушення вимог Конституції та Законів України добровільно, умисно, протиправно зайняв посаду «поліцейського» та розпочав «службу» у підрозділі (мовою оригіналу) «ОМВД России «Беловодский»», створеному на тимчасово окупованій території за адресою: Луганська область, Старобільський район, с. Біловодськ, вул. Леніна, 77, де діє окупаційна адміністрація держави-агресора.

Таким чином, старший сержант ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за викладених вище обставин обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення ч. 7 ст. 111-1 КК України, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У зв`язку з тим, що підозрюваний переховується на тимчасово окупованій території слідчий та прокурор просять обрати запобіжний захід у вигляді тримання під ватою та на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України, розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою після затримання підозрюваного.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити мотивуючи його обставинами, в ньому викладеними.

Захисник у судовому засіданні пояснив, що не мав нагоди поспілкуватися із підзахисним та узгодити правову позицію. Проте, виходячи з принципів діяльності прокуратури заперечував проти задоволення клопотання.

Вислухавши прокурора, захисника, дослідивши клопотання та надані письмові докази, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Слідчим суддею встановлено, що повідомлення про підозру та повістки про виклик підозрюваного ОСОБА_6 органом досудового розслідування здійснено з дотриманням порядку, передбаченого ч.8 ст.135 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним положенням цієї статті.

Ураховуючи зібрані органом досудового слідства докази та встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя вважає обґрунтованою повідомлену громадянину ОСОБА_6 підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченогоч.7 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу підозрюваному слідчий суддя ураховує, що вказаний у клопотанні слідчого ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеним.

Так, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що підозрюваний, хоча і є особою раніше не судимою, однак підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України, є особливо тяжким, за вчинення якого передбачено покарання позбавлення волі строком на п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був установлений.

Крім того, підозрюваний три рази поспіль не з`явився для допиту за викликом, що свідчить про те, що він вже фактично переховується від органу досудового розслідування.

Щодо ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 або вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України, то про його наявність свідчить те, що частина Луганської області тимчасово не перебуває під контролем Української влади. На цій території створений незаконний орган, в якому підозрюваний почав «службу», що дає йому можливість продовжувати працювати.

Надані органом досудового розслідування письмові докази дають підстави вважати, що ОСОБА_6 своїми діями демонструє підтримку прийняття рішення країни-агресора російської федерації від 24 лютого 2022 року щодо проведення на території суверенної держави Україна, так званої «спеціальної воєнної операції», підтримав дії РФ та незаконних збройних формувань, так званої «ЛНР», спрямовані на захоплення території України, вступивши та розпочавши свою «службу» у незаконно створеному структурному підрозділі окупаційної адміністрації РФ - так званому «ОМВД росии «Беловодский».

Усі ці обставини в своїй сукупності свідчать про те, що перебуваючи без запобіжного заходу, підозрюваний зможе продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України.

Слідчий суддя вважає необхідним застосувати підозрюваному найбільш тяжкий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених раніше ризиків.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 т. 111-1 КК України, до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі ч. 4 ст. 183 КК України, слідчий суддя вважає за необхідне розмір застави не визначати, оскільки наявні у справі матеріали свідчать про те, що підозрюваний може перебувати на тимчасово окупованій території України або, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193, 196 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі ч. 6 ст. 193 КПК України, розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою після затримання ОСОБА_6 , і не пізніше як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 23 квітня 2025 року о 09 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1