ПУЛИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/376/25
Провадження № 1-кп/292/76/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року с- ще Пулини

Пулинського районного суду Житомирської області

Головуюча суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні с-щі Пулини кримінальне провадження №0000018 від 28.01.2025 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки с.Павлівка Червоноармійського району Житомирської області,

зареєстрованої та проживаючої по

АДРЕСА_1 , громадянки України,

не військовозобов"язаної,не одруженої, на утриманні одна неповнолітня дитина,

із базовою загальною середньою освітою , не працюючої, пільг,

інвалідності не має, не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та угоду про примирення від 27.03.2025,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженки с.Павлівка Червоноармійського району Житомирської області,

зареєстрованої та проживаючої по

АДРЕСА_1 , громадянки України,

не військовозобов"язаної, не одруженої, на утриманні двоє малолітніх дітей

із базовою загальною середньою освітою, не працюючої, пільг,

інвалідності не має, не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та угоду про примирення від 27.03.2025,

З участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4

У С Т А Н О В И В :

27 березня2025 року між потерпілою ОСОБА_6 та підозрюваними ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено угоди про примирення у кримінальному провадженні №0000018.

З даних угод вбачається, що 05 січня 2025 року, близько 09 години 30 хвилин, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , на грунті раптово виниклих неприяхних відносин виник конфлікт, у ході якого ОСОБА_4 вирішила спричинити останній тілесні ушкодження.

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , у вказаний день, час та місці, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_7 наблизилася до ОСОБА_6 та натягнула капюшон куртки потерпілої на голову останній, в результаті чого ОСОБА_6 впала на землю. Коли ОСОБА_6 перебувала на землі ОСОБА_4 ,тримаючи лівою рукою за капюшон куртки потерпілої , кулаком правої руки нанесла два удари по голові останній.

Продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_4 , відпустивши капюшон куртки , за який вона тримала ОСОБА_6 , нанесла останній шість ударів правою ногою по ногах та руках останної.

У результаті нанесених ударів у ОСОБА_6 утворилися тілесні ушкодження у вигляді синця на волосистій частині голови, садна на обох верхніх кінцівках, синці на лівій верхній та правій нижній кінцівках, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Сторони угоди кваліфікували діяння ОСОБА_7 та ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження та узгодили покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_4 у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень кожній.

Вирішуючи в порядку ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) питання про можливість затвердження судом вищезазначених угод про примирення, суд дійшов до наступного висновку.

Інкриміноване ОСОБА_7 та ОСОБА_4 діяння правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки обвинувачені нанесли потерпілій тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України, є кримінальним проступком, яким заподіяна шкода лише інтересам потерпілої; угоди укладено після повідомлення ОСОБА_7 та ОСОБА_4 про підозру у вчиненні названого кримінального правопорушення. Таким чином, сторони при укладенні угод дотримались вимог ч. 3 ст. 469 КПК.

Зміст угод відповідає вимогам, встановленим ст. 471 КПК, угоди містять передбачені ст. 473 КПК наслідки їх укладення та затвердження, а також наслідки невиконання умов угоди.

Укладення угод між ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , є добровільним, на чому наголосили сторони угод у судовому засіданні та заявили, що вони цілком розуміють наслідки угод .

Умови угод відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.

Для визнання винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_4 наявні фактичні підстави.

Узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особам обвинувачених, які щиро розкаялися, вибачилися перед потерпілою. Очевидної неможливості виконання обвинуваченими взятих на себе зобов`язань не вбачається.

Потерпіла, обвинувачені та прокурор просили суд затвердити угоди про примирення. Потерпіла зазначила, що жодних претензій до ОСОБА_7 та ОСОБА_4 не має.

Цивільний позов у провадженні не пред`явлено, процесуальні витрати, відсутні.

Підстав для застосування відносно обвинувачених запобіжного заходу, не вбачається.

Питання про долю речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України

Керуючись ст. ст. 314, 371, 373, 374, 376, 471, 473- 476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про примирення, укладені 27 березня 2025 року між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченими ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Визнати винною ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити їй узгоджене між сторонами покарання у вигляді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п"ятсот десять) гривень.

Визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити їй узгоджене між сторонами покарання у вигляді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п"ятсот десять) гривень.

Речові докази, після набрання вироком законної сили, а саме: диск слідчого експерименту з неповнолітнім свідком ОСОБА_8 , диски допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_8 , залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду до Житомирського апеляційного суду через Пулинський районний суд Житомирської області може бути подана апеляційна скарга відповідно до ч.3 ст.394 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілою та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1