Справа № 136/476/25
провадження №1-кп/136/40/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022 від 23.01.2025, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тарту Естонія, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , розлученого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України

ВСТАНОВИВ:

Молодший сержант ОСОБА_4 проходячи військову службу на посаді командира відділення - командира машини взводу морської піхоти роти морської піхоти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. 3,27 Конституції України, ст. ст. 11,16,49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 23.01.2025 близько 14 год. 30 хв., ОСОБА_4 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння відправився від місця свого проживання, що по АДРЕСА_1 до місцевого магазину, що розташований по АДРЕСА_1 щоб придбати цигарки, та на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин на фоні малозначного, нікчемного приводу, обумовленого на думку ОСОБА_4 образами зі сторони продавця вказаного магазину в сторону його співмешканки ОСОБА_6 , у останнього виник протиправний умисел на порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства із застосуванням предмета, спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень - стартового пістолета марки «Retау G19 С», який має в своєму користуванні.

Реалізовуючи свій кримінально протиправний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, близько 14 год. 40 хв., цього ж дня ОСОБА_4 знаходячись в приміщені магазину ФОП « ОСОБА_7 », що розташований по АДРЕСА_1 , у присутності працівника закладу ОСОБА_8 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, усвідомлюючи, що він перебуває у громадському місці, переслідуючи умисел направлений на порушення громадського порядку, нехтуючи існуючими в суспільстві нормами поведінки, на ґрунті малозначного приводу, почав виражатися нецензурною лайкою, використовуючи ненормативну лексику, порушивши тим самим нормальну роботу торгівельного закладу та дістав з - під одягу предмет ззовні схожий на пістолет, який був ним заздалегідь заготовлений, яким почав розмахувати перед продавцем та погрожувати його застосуванням, після чого з необережності випустив його з рук.

Надалі, ОСОБА_4 не зупиняючись на досягнутому, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю та зневажаючи існуючі правила і норми поведінки в суспільстві, намагаючись самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб, підійнявши з підлоги пістолет, демонструючи свою перевагу над особою жіночої статі, спрямував ствол пістолета у напрямку потерпілої ОСОБА_8 , та в грубій формі продовжував виражатися нецензурною лайкою, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка проявилась в демонстрації предмету, схожого на вогнепальну зброю, та в намірі його застосування, чим, маючи на меті залякування потерпілої, подавив її волю, тим самим, використав спеціально пристосований та заздалегідь заготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень, створивши уявлення про реальну загрозу для життя та здоров`я ОСОБА_8 .

Лише після появи власника магазину ОСОБА_7 , який з метою припинення хуліганських дій ОСОБА_4 , відібрав у останнього з рук зазначений пістолет, тим самим припинив його протиправні дії, ОСОБА_4 залишив місце події.

Такі умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 296 КК України, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, визнав у повному обсязі при обставинах вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись із кваліфікацією вчиненого ним діяння. Суду пояснив, що 23.01.2025 близько 14 год. 30 хв., він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння прийшов до магазину, розташованого в с. Козинці, точної адреси не пам`ятає, щоб придбати цигарки. Там у нього виник конфлікт з продавчинею ОСОБА_8 , яка нібито розпускала плітки щодо його співмешканки. В ході конфлікту він висловлювався на адресу потерпілої словами нецензурної лайки, а потім дістав з - під одягу пістолет, почав ним розмахувати перед продавцем, направляти в її сторону та погрожувати його застосуванням. Пістолет зовні був схожий на вогнепальну зброю, втім непридатний для здійснення пострілів та має тільки звуковий ефект. При цьому він розумів, що потерпіла цього не знає та буде сприймати таку погрозу для життя та здоров`я реально. На даний момент він усвідомив неправомірність своїх дій, шкодує, що так вчинив, просить вибачення у потерпілої та щиро розкаюється у вчиненому. Зазначив, що є військовослужбовцем, учасником бойових дій та з перших днів війни служив у лавах Збройних сил України. На даний момент хоче повернутися на службу та обороняти Батьківщину.

Потерпіла ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву про розгляд кримінального провадження у її відсутність, при призначенні покарання покладалась на розсуд суду, претензій до ОСОБА_4 вона не має, заявляти цивільний позов не буде.

Суд переконався, що покази обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції. Інші учасники судового провадження не оскаржують фактичних обставин кримінального провадження.

Крім того, судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, а тому не має сумніву в добровільності їх позиції, роз`яснивши, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, з огляду на викладене, визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оскаржуються, що узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України та обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, стосуються речових доказів та процесуальних витрат.

За таких обставин суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а його дії правильно кваліфіковано за ч.4 ст.296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, раніше не судимий, є військовослужбовцем, учасником бойових дій, розлучений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем служби характеризується негативно, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до висновків органу пробації наведених у досудовій доповіді, існує середня ймовірність вчинення ОСОБА_4 повторно кримінального правопорушення та високий рівень його небезпеки для суспільства. З метою виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченим повторних кримінальних правопорушень, для досягнення належної поведінки обвинуваченого без застосування покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства, необхідно його залучення до заходів, пов`язаних з формуванням готовності дотримуватися соціально прийнятних норм поведінки. У разі звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням крім обов`язків, визначених ч.1 ст.76 КК України, орган пробіції пропонує додатково покласти на ОСОБА_4 обов`язок, передбачений п.2 ч.3 ст.76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання суд виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винуватого, наявності обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, майнового стану обвинуваченого.

Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, в межах санкцій частин статті, за якою інкриміновано його діяння, у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Разом із тим, з урахуванням повного визнання обвинуваченим вини, щирим каяттям, відсутності претензій з боку потерпілої, особи винного, який раніше не судимий, є військовослужбовцем, учасником бойових дій та бажає продовжити військову службу та захищати Батьківщину, матеріалів досудової доповіді та інших обставин справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та ізоляції його від суспільства, а тому приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в два роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, що передбачені ст.76 КК України.

Вказаний висновок суду ґрунтується на тому, що з моменту вчинення кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 суттєво змінив свої погляди, що свідчить про його позитивну соціальну спрямованість і наявність бажання щодо виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства. За таких обставин іспитовий строк сприятиме вихованню особи в дусі додержання законів України, тобто формування в неї звички законослухняної поведінки й не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Питання про долю речових доказів та процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст.ст. 100, 124 КПК України.

Судом встановлено, що в ході досудового розслідування було накладено арешт на майно за ухвалою слідчого судді від 27.01.2025, відтак питання про його скасування суд вирішує відповідно до положень ст.174 КПК України.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 23.01.2025, ОСОБА_4 було затримано 23.01.2025 о 18:15 у порядку ст.208 КПК України.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12.02.2025 стосовно ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою суду від 19.03.2025 продовжено до 17.05.2025.

Ураховуючи те, що за результатами розгляду вказаного кримінального провадження, суд дійшов висновку щодо можливості призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, тому обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає скасуванню.

Згідно ст.377 КПК України якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання, зокрема у разі звільнення від відбування покарання.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_4 не перебуває в залі суду, а приймає участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, тому суд вважає за необхідне звільнити обвинуваченого з-під варти негайно, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває останній відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання його під вартою.

Строк тримання ОСОБА_4 в місці попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження, зарахувати відповідно до ч.5 ст.72 КК України, у строк покарання з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 65 КК України, ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з пунктами 1, 2 ч.1 ст.76 КК України, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган із питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк за даним вироком рахувати з дня проголошення вироку.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк перебування його під вартою з 23.01.2025 по 05.05.2025 включно з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід застосований стосовно ОСОБА_4 ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12.02.2025 у вигляді тримання під вартою, - скасувати, звільнивши його з-під варти негайно.

Арешт на майно накладений ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 27.01.2025, на пістолет «Retay G19 C» з магазином із вмістом одного набою із маркіруванням «9мм Р.А.» - скасувати.

Речовий доказ - пістолет «Retay G19 C» з магазином із вмістом одного набою із маркіруванням «9мм Р.А», що знаходиться у кімнаті зберігання речових доказів ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта (висновок експерта №СЕ-19/102-25/2108-БЛ від 04.02.2025) в сумі 2387 (дві тисячі триста вісімдесят сім) гривень 70 коп.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1