справа № 488/2662/25
провадження № 1-кп/488/272/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2025 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючої у справі - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР за №0000085 від 13.06.2025 року відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, працює у ТЗОВ «Охорона» на посаді електромонтажника, розлученого, який має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

12.06.2025р. приблизно о 22 год. 00 хв., ОСОБА_3 , знаходячись на сходинковому майданчику біля квартири АДРЕСА_2 , на грунті раніше виниклих неприязних стосунків та раптово виниклого словесного конфлікту з його колишньою дружиною ОСОБА_6 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій у виді заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_6 , підняв з підлоги придверний пластмасовий килимок та, утримуючи його правою рукою, умисно наніс ним один удар в область обличчя ОСОБА_6 , чим спричинив їй тілесні ушкодження у виді забою м яких тканин та саден спинки носу, синця параорбітальної ділянки справа, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (кожне).

Вказане діяння передбачає кримінальну відповідальність за ч.1 ст. 125 КК України.

В ході судового розгляду справи ОСОБА_3 своєї вини не визнав. Щодо обставин подій пояснив, що з колишньою дружиною ОСОБА_6 проживають в одному будинку та під`їзді, вона на 6-му, він на 7-му поверсі. Їх син ОСОБА_7 часто приходить до нього, коли він вільний від роботи. Так, 12 червня 2025 року приблизно о 21 годині ОСОБА_7 прийшов до нього, повечеряв та мав залишитись ночувати. Коли син пішов у кімнату з телефоном, він почув дзвінок та його розмови, після якої побачив, що син плаче та на його запитання, син пояснив, що телефонувала мама та хоче, щоб він прийшов додому. Будучи обуреним такою вимогою, він зателефонував ОСОБА_6 , але вона не відповіла, тому він спустився до її квартири, щоб з`ясувати причини такої вимоги до сина. ОСОБА_6 відчинила на його дзвінок, він, будучи у знервованому стані, говорив підвищеним тоном, але не застосовуючи будь-яких образ, на що ОСОБА_6 вимагала, щоб він пішов. До дверей вийшла також і мати ОСОБА_6 , яка також підтримала доньку. На цьому їх конфлікт завершився, ОСОБА_6 ніяких тілесних ушкоджень він не наносив. Піднявся до себе з сином, який в цей час сидів на сходах, та за ним слідом піднялась ОСОБА_6 зі своєю матір`ю і забрали дитину. На потерпілій до даного конфлікту тілесних ушкоджень не було, а також і в той час як вона піднялась за ним слідом за сином.

Потерпіла ОСОБА_6 спростувала покази обвинуваченого щодо його дій відносно неї та пояснила, що 12.06.2025 року приблизно о 20 годині знаходилась із сином на вулиці та він попросився до тата, пообіцявши, як вона прийде додому і подзвонить йому, то і він повернеться додому. Піднявшись додому приблизно о 20-45 годині вона зателефонувала синові, який попросився залишитись ночувати у тата, на що вона попросила його спуститись і обговорити це дома. Через декілька хвилин у двері подзвонили, вона відчинила, вважаючи, що це син, але на порозі стояв ОСОБА_3 , який був агресивно налаштований, кричав, ображав її, тому, аби припинити даний прояв агресії до неї, вона сказала йому піти та намагалась закрити двері, але ОСОБА_3 своєю лівою рукою утримував вхідні двері, а правою підняв з підлоги придверний пластиковий килимом, яким з правого боку наніс їй удар в область обличчя, від чого вона втратила рівновагу та відступила назад, де позаду неї вже знаходилась її мати та стала сваритись на ОСОБА_3 за нанесений удар, а вона ОСОБА_6 відразу подивилась у дзеркало та побачила садна в області верхньої частини спинки носа, на підборідді та в області перенісся. В цей час вона також почула голос жінки, як зрозуміла сусідки, яка намагалась з`ясувати, що відбувається, а мати вже зайшла до коридору їх квартири та прикрила двері. Потім дана жінка постукала у їх двері, сказала, що чоловік заспокоївся та пішов і вони можуть не боятись. Вона, будучи стурбованою за сина, плач та крики якого чула під час сварки та нападу на неї ОСОБА_3 , разом зі своєю матір`ю піднялась до обвинуваченого, той відкрив двері, їх у тамбур не впускав, собою загороджував їй вхід, але поки ОСОБА_3 розмовляв з її матір`ю, вона забрала сина додому. Син просив забрати речі, але на той час її турбувало лише забрати дитину і піти. Коли вони зайшли до їх квартири, ОСОБА_3 спустився слідом, став вибивати двері, через що вони злякались та мати зателефонувала вітчиму і той відразу приїхав та зв`язався з ОСОБА_3 , але той на розмову не відреагував. Оскільки події тривали та завершились у пізній час, вже приблизно після 23години, та через необхідність заспокоїти сина, який був наляканий та плакав, вона звернулась до поліції вже наступного дня - 13.06.2025 р., подавши заяву про спричинення їй тілесних ушкоджень, в цей же день була оглянула лікарем міської лікарні, який зафіксував наявні сліди тілесних ушкоджень, надав їй про це медичний висновок, та 16.06.2025 р вже була оглянута експертом, при цьому на обличчі ще залишались садна з обох боків перенісся та синець під оком. Вказуючи на те, що словесні конфлікти обвинувачений допускає постійно впродовж останніх двох років, одного разу також своєю рукою стиснув її горло, натомість своєї поведінки не змінив, не зважаючи на те, що вона зверталась раніше до поліції та відносно нього було винесено заборонний припис, також вказуючи на те, що обвинувачений не розкаявся у вчиненому та намагається ухилитись від відповідальності, тому просила призначити йому найжорсткіше покарання.

Допитана в ході розгляду справи свідок ОСОБА_8 , яка є матір`ю потерпілої, надала показання про те, що донька ОСОБА_6 із сином ОСОБА_7 проживають разом з нею, а поверхом вище проживає колишній чоловік її доньки. 12.06.2025 року приблизно о 21 годині донька прийшла додому та подзвонила синові, який в цей час піднявся до батька, та попросила дитину прийти додому. Через деякий час почула дзвінок у двері, які відчинила її донька та почула голос ОСОБА_3 , який кричав на її доньку, словесно ображав. Вона в цей час знаходилась у кімнаті та чула всю розмову, і коли почула, що агресивний тон ОСОБА_3 продовжує наростати, вийшла з кімнати та в той час як підійшла до доньки, яка в цей час своєю рукою утримувала двері за ручку, намагаючись їх закрити, а ОСОБА_3 своєю лівою рукою тримав двері та не давав їх зачинити, побачила як він ( ОСОБА_3 ) тримаючи в правій руці складений вдвоє їх придверний пластиковий килимок, наніс ним удар в обличчя її донька, від чого донька подалась назад, а вона вихопила у ОСОБА_3 даний килимок, та силоміць зачинила двері, в цей час чула крик онука зі словами папа не треба. Почула як до ОСОБА_3 звернулась якась жінка, до якої він поставився агресивно, та пішов, а жінка постукала до них та сказала, що вони вже можуть відчинити двері. У доньки на обличчі, в області перенісся, підборіддя та лобу побачила яскраво-червоні сліди від удару килимком. Спільно з донькою вони піднялись до ОСОБА_3 та забрали онука. Наступного дня вранці вона побачила у доньки, окрім ран на переніссі, підборідді та лобі, також синець під оком. Оскільки події відбувались піздно, вже близько 23 години, то донька звернулась до поліціх вже наступного дня.

На доведеність вини ОСОБА_3 за висунутим обвинуваченням прокурор, окрім свідчень потерпілої та свідка ОСОБА_8 , посилається на зібрані в ході дізнання письмові докази.

Так, на підтвердження часу, місця та способу вчинення ОСОБА_3 вказаного кримінального правопорушення сторона обвинувачення посилається на заяву потерпілої ОСОБА_6 до ВП №3 від 13.06.2025 р., згідно якої 12.06.2025 року приблизно о 22-30год. колишній чоловік ОСОБА_3 , знаходячись на сходинковому майданчику біля квартири АДРЕСА_2 спричинив їй тілесні ушкодження у виді саден в області носа, на підставі якої того ж дня було порушене дане кримінальне провадження.

20.06.2025 року за участю потерпілої та свідка ОСОБА_8 проведено слідчі експерименти з кожною, в ході яких ОСОБА_6 та свідок продемонстрували та зазначили аналогічні до їх пояснень під час допиту в ході розгляду справи обставини нанесення обвинуваченим потерпілій тілесного ушкодження.

Стосовно виду та тяжкості спричинених потерпілій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, то за висновком експерта №418 від 18.06.2025 року, проведеного як з особистим оглядом потерпілої експертом 16.06.2025р, так і з урахуванням даних медичної довідки КНП МЛ№5 від 13.06.2025 року, надав висновок про те, що у ОСОБА_6 мають місце тілесні ушкодження у виді забою м яких тканин та саден спинки носу, синця параорбітальної ділянки справа, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (кожне), з давністю утворення близько 4-х діб до часу огляду.

За даними довідки комунального некомерційного підприємства Міська лікарня№5 від 13.06.2025 року, у ОСОБА_6 діагностовано забій, садна носа та нижньої щелепи, що також свідчить на користь показів ОСОБА_6 щодо обставин завдання їй удару, при цьому сам обвинувачений підтвердив в ході розгляду справи, що на час словесного конфлікту між ним та потерпілою, який мав місце 12.06.2025 року вже о пізній час доби, на її обличчі тілесних ушкоджень не було, а як слідує з наданої стороною обвинувачення заяви, вже наступного дня 13.06.2025 року ОСОБА_6 звернулась до поліції із заявою про спричинення їй тілесних ушкоджень, які і констатовані експертом та лікарем КНП МЛ 5.

З огляду на наведене, суд приймає до уваги покази потерпілої та свідка ОСОБА_8 , та критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_3 в тій частині, що він не завдавав тілесних ушкоджень потерпілій, та розцінює їх як бажання уникнути кримінальної відповідальності, оскільки вони спростовуються не тільки наведеними вище показаннями потерпілої та свідка, але і даними висновку судово-медичної експертизи, які не викликають сумнівів в своїй об`єктивності, а також даними довідки міської лікарні щодо наявних у потерпілої тілесних ушкоджень, що зафіксовані 1306.2025 р.

Щодо наданого обвинуваченим відеозапису з відеореєстратора, встановленого у його квартирі та на 7-му поверсі входу до його житла, то останній не був відкритий обвинуваченим прокурору під час виконання вимог ст. 290 КПК України, а навпаки надано заяву від 25.06.2025 року про відсутність у нього речових доказів чи матеріалів, які він вважає необхідним надати для ознайомлення стороні обвинувачення, отже в силу вимог ч.12 ст. 290 КПК України, суд не має права допустити відомості, що містяться на вказаному відеозаписі як доказу, тим більш даний запис відеореєстратора, який встановлений у приміщенні квартири обвинуваченого та на сходинковому майданчику 7-го поверху, не спростовує покази потерпілої та свідка ОСОБА_8 щодо подій, які відбувались біля квартири ОСОБА_6 , яка знаходиться на 6-му поверсі та де обвинувачений і завдав їй удар в область обличчя. Посилання обвинуваченого, що за даними відеореєстратора, він спустився та повернувся від потерпілої до свого житла, приблизно через 1,5 2 хвилини, не спростовують можливість нанесення їй тілесного ушкодження, яке виразилось однією ударною дією.

Отже, оцінивши покази обвинуваченого, потерпілої, свідка ОСОБА_8 , дослідивши надані стороною обвинувачення письмові докази, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 за висунутим обвинуваченням, зокрема нанесенні потерпілій ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень, що вірно кваліфіковано органом досудового розслідування за ч.1 ст.125 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_3 , виходячи з вимог ст.ст.50 і 65 КК України, суд бере до уваги, що обвинуваченим скоєно кримінальне правопорушення, що належить до кримінальних проступків, дані про особу винного, який раніше не судимий, працює, має на утриманні малолітню дитину.

Суд також враховує обставини, що обтяжують покарання, зокрема вчинення кримінального правопорушення відносно колишньої дружини.

Обставини, що пом`якшують покарання відсутні.

Виходячи з мети покарання (ст.50 КК України), з урахуванням принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, яке повинно бути адекватним характеру вчинених дій, враховуючи особу винного та скоєного ним кримінального проступку, відсутність каяття та навпаки намагання останнього уникнути кримінальної відповідальності, надавши неправдиві покази, наявність обставин, що обтяжують покарання, та відсутність таких, що пом`якшують, з чого суд вважає необхідним призначити ОСОБА_3 покарання у виді виправних робіт. Щодо розміру грошового відрахування із його заробітної плати, то враховуючи, що із його заробітку також стягуються аліменти на утримання дитини, то таке відрахування має бути здійснене у мінімальному розмірі.

Як зазначається у ч.6 ст.28 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством. Як передбачають положення ч. 2 ст. 76 КК України, на осіб, засуджених за злочини, пов`язані з домашнім насильством, суд може покласти інші обов`язки та заборони, передбачені статтею 91-1 цього Кодексу. Частини 1 та 3 ст. 91-1КК України встановлюють, що в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: направлення для проходження програми для кривдників або пробаційної програми. Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців. Наказом Міністерства соціальної політики України від 01 жовтня 2018 року № 1434 «Про затвердження Типової програми для кривдників» передбачено, що організацію та виконання цієї програми, її проходження кривдниками забезпечують місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Суд вбачає доцільним застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 і обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» протягом одного місяця. Саме комплексний підхід, у даному випадку, на думку суду, є найбільш дієвим, оскільки метою притягнення до кримінальної відповідальності є не тільки покарання, а й виправлення особи, розуміння ним своїх негативних наслідків та виправлення останніх. На думку суду, якщо обране судом покарання обвинуваченому не буде пов`язане із застосуванням до нього наглядових та соціально-виховних заходів, то не сприятиме виправленню винного, при цьому суд враховує обставини вчиненого ним діяння стосовно потерпілої, та ставлення до вчиненого, який вину не визнав, отже у вчиненому не розкаявся.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 366, 367, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125КК України та призначити йому покарання у виді виправних робіт строком на шість місяців з відрахуванням щомісячно в дохід держави десяти відсотків його заробітку.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.91-1 Кримінального Кодексу України застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід з покладенням обов`язку пройти програму для кривдників, передбачену Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»протягом одного місця, направивши до Миколаївської міської ради.

Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 не обиралась.

Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілій.

Суддя ОСОБА_1