Провадження № 1-кс/344/6342/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження №0000784, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого посилався на те, що слідчим відділом Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування по матеріалах кримінального провадження № 0000784 від 01.05.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у відповідності до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, строк дії якого було неодноразово продовжено по теперішній час.

Однак, незважаючи на дію на території України запроваджених умов воєнного стану, ОСОБА_5 вчинила дії, спрямовані на заволодіння грошовими коштами осіб, які вона реалізувала за наступних обставин.

Так, приблизно в березні 2024 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи в м. Івано-Франківську, по вул. Б. Хмельницького, 53, познайомилась із ОСОБА_6 , родом занять якого є монтаж металопластикових вікон, та в ході особистого спілкування, передбачаючи можливість майбутнього введення в оману останнього, представилась вигаданими даними як ОСОБА_7 .

В подальшому, у травні 2024 року, ОСОБА_5 із використанням засобів мобільного зв`язку запропонувала ОСОБА_6 здійснити монтаж металопластикових вікон в приміщенні житлового будинку, що перебуває у власності останньої, за адресою: АДРЕСА_1 , на що ОСОБА_6 , передбачаючи можливість отримання прибутку, погодився.

Надалі, у червні 2024 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, в ході виконання ОСОБА_6 монтажних робіт у житловому будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_5 , ввійшовши в довірливі стосунки з ОСОБА_6 , виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, який вона реалізувала за наступних обставин.

Так, в ході особистого спілкування з ОСОБА_6 , ОСОБА_5 повідомила останньому неправдиву інформацію про те, що вона має змогу, за грошову винагороду, допомогти йому отримати довідку про відстрочку від мобілізації у вигляді пенсійного посвідчення з інвалідністю, виданого на його ім`я. На це ОСОБА_6 , будучи переконаним ОСОБА_5 , добровільно погодився та повідомив, що додатково зв`яжеться із останньою з метою узгодження деталей та умов отримання зазначених документів.

Після чого, на початку серпня 2024 року, ОСОБА_6 , діючи відповідно до попередніх домовленостей з ОСОБА_7 , прибув за адресою: АДРЕСА_1 ,. В ході спілкування із ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи настання таких наслідків, діючи умисно, увійшовши в довіру до останнього, повідомила ОСОБА_6 , що для отримання відповідних документів для відстрочки від мобілізації необхідно передати копії документів, що підтверджують його особу, та грошові кошти у сумі 6000 доларів США, на що ОСОБА_6 , вислухавши переконання ОСОБА_5 , погодився.

Після чого, наприкінці серпня 2024 року, ОСОБА_6 , діючи відповідно до настанов та вказівок ОСОБА_5 , будучи переконаним у законності намірів останньої, перебуваючи в офісному приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , передав останній грошові кошти у сумі 6000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 31.08.2024 еквівалентно 247 140 гривень. Вона, не маючи наміру та можливості виконати умови домовленості, запевнила ОСОБА_6 , що підготує відповідну документацію протягом 15 днів.

Після чого, наприкінці серпня 2024 року, ОСОБА_6 дію відповідно до настанов та вказівкам ОСОБА_8 , будучи переконаним із законності намірів останньої, перебуваючи у офісному приміщенні, що за адресою АДРЕСА_2 , передав в руки останній грошові кошти у сумі 6000 доларів США, при цьому ОСОБА_8 , не маючи наміру та можливостей виконати умови домовленості, запевнила ОСОБА_6 , що підготує відповідну документацію протягом 155 днів.

Однак в подальшому ОСОБА_5 умови домовленості свідомо не виконала, а отриманими грошовими коштами заволоділа та розпорядилась на власний розсуд, таким чином завдавши ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 6000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 31.08.2024 еквівалентно 247 140 гривень, що є значною шкодою.

29.08.2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 190 КК України.

У вчиненні зазначеного кримінальних правопорушень обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Чортовець, Івано-Франківської області, проживаюча за адресою: АДРЕСА_3 , з вищою освітою, не одружена, непрацююча, громадянка України, українка, раніше не судима.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень обґрунтовано підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме відомостями, що містяться у протоколах: впізнання за фотознімками, допиту свідків, допиту потерпілих та іншими зібраними матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч.3,4 ст. 190 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція статті якої передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

У ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 ч. 1 КПК України, а саме:

- п. 1 - переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років та усвідомлює неминучість покарання за його вчинення;

- п. 3 - незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_5 відомі анкетні дані, місце роботи та проживання;

- п. 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 не працевлаштована, джерело її доходів не відоме, та може продовжити займатися злочинною діяльністю.

Застосування інших більш м`яких запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання чи особистої поруки не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_5 не виключатиме ризиків переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у вказаному кримінальному провадженні або вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто не буде достатнім для запобігання вказаним ризикам.

Обрання запобіжного заходу у вигляді застави не ініціюється, оскільки у органу досудового розслідування відсутня інформація щодо наявності у підозрюваної власних коштів, чи осіб, які б могли внести кошти в рахунок застави.

Запобіжний захід у вигляді поруки у даному випадку також не ініціюється, оскільки до органів досудового розслідування не надходили заяви від жодних фізичних чи юридичних осіб про те, що вони хочуть поручитися за виконання підозрюваною ОСОБА_5 визначених обов`язків.

Перелічені ризики є достатніми і обґрунтованими для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Беручи до уваги вищенаведене, з метою забезпечення виконання підозрюваної ОСОБА_5 покладених на неї обов`язків, враховуючи обставини кримінального правопорушення та особу підозрюваної, а також те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вищенаведеним ризикам, просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

Підозрювана та її захисник в судовому засіданні не заперечили щодо задоволення поданого клопотання.

Заслухавши прокурора, підозрювану та її захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з ч. 1,2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Ч. 5 ст. 194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З матеріалів клопотання вбачається, що 29.08.2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 190 КК України.

Злочин, передбачений ч.3 ст.190 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді штрафу від чотирьох тисяч до восьми тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років.

Злочин, передбачений ч.4 ст.190 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років.

Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: відомостями, що містяться у протоколах: впізнання за фотознімками, допиту свідків, допиту потерпілих та іншими зібраними матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Враховуючи те, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3,4 ст. 190 КК України.

Прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може вчинити дії, передбачені п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Однак, прокурором жодним чином не доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може вчинити дії, передбачені п.п. 3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 вказаного злочину, характеризуючі особу підозрюваної дані, її вік, стан здоров`я, наявність на утриманні неповнолітнього сина, раніше не судима.

Європейський суд з прав людини у справі Ілійков проти Болгарії зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторно вчинення злочинів.

З точки зору ч.2 ст. 177 КПК України, в якій визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, визначальними пунктами ст. 184 КПК України будуть п. 3,5,6,7 ч. 1 ст. 184 КПК України. Тобто, саме виклад обставин, які дають змогу обґрунтовано підозрювати особу у скоєнні злочину, та зробити висновок про наявність ризиків, обґрунтування неможливості запобігти ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів та обґрунтування обов`язків.

Вважається, що застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків. Ризик же в свою чергу це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ч. 6 ст. 181 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Враховуючи процесуальну поведінку підозрюваної, та те, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, з урахуванням доведених ризиків та даних про особу підозрюваної, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши їй у період часу з 23:00 год. по 06:00 год. залишати житло, оскільки такий запобіжний захід забезпечить запобігання ризиків та належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Керуючись ст.ст. 176-179, 194, 309 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонити їй у період з 23.00 год. до 06.00 год. залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 .

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою та у призначений час;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого проживання та/або місця роботи.

Ухвала слідчого судді діє до 28 жовтня 2025 року включно та підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Виконання ухвали доручити відповідному відділу поліції за місцем проживання підозрюваної, а контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1