Справа № 233/7275/23
Провадження №1-в/932/163/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року Шевченківський районний суд міста Дніпра

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

представника заявника ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро подання командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_4 від невідбутої частини призначеного судом покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки із відрахуванням 20% із суми його грошового забезпечення в дохід держави, як особу, що не може вважатись суспільно небезпечною,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 02 лютого 2024 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст. 286 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами. Відповідно ст. 62 КК України ОСОБА_4 призначене вироком покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі замінено на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк 2 (два) роки.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 травня 2024 року вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 02 лютого 2024 року змінено в частині призначення покарання, а саме ОСОБА_4 вважати засудженим за ч.2 ст. 286 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами. Відповідно до ст. 58 КК України призначене покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі замінено на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки із відрахуванням 20 % із суми його грошового забезпечення в дохід держави.

19 травня 2025 року до суду надійшло подання командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_4 від невідбутої частини призначеного судом покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки із відрахуванням 20% із суми його грошового забезпечення в дохід держави, як особу, що не може вважатись суспільно небезпечною.

Під час судового засідання прокурор заперечував проти подання командира військової частини НОМЕР_1 про звільнення ОСОБА_4 від невідбутої частини призначеного судом покарання, як заявлене передчасно.

Представник заявника ОСОБА_5 та засуджений ОСОБА_4 підтримали подання в повному обсязі та просив його задовольнити.

Інші учасники кримінального провадження не з`явились, про день, час та місце розгляду подання повідомлені, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути подання у їх відсутність.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши подання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст.537 КПК України, передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема 12) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; 9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку; 10) про заміну покарання відповідно до ч.5 статті 53, ч.3 статті 57, ч.1 статті 58, ч.1 статті 62 КК України; 13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

При цьому, ч.1 ст.58 КК України встановлює, що покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк.

Правовими нормами ст. 47 КВК України визначений порядок виконання покарання у виді службових обмежень для військовослужбовців.

У вказаному поданні зазначено про те, що починаючи з дати набрання ухвали Дніпровського апеляційного суду законної сили і по теперішній час ОСОБА_4 відбуває покарання у вигляді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки із відрахуванням 20% із суми його грошового забезпечення в дохід держави, на цей час відбув вже більше 1 року.

Також в період строку службового обмеження військовослужбовець ОСОБА_4 продовжує нести службу у ЗСУ на території Донецької області та бере участь у бойових діях по захисту державного суверенітету, територіальної цілісності держави, при цьому за час відбуття встановленого судом покарання не має дисциплінарних стягнень, не скоював адміністративних та кримінальних правопорушень, одружений, має на утриманні малолітню дитину.

Однак, відповідно до п.2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що подання є необґрунтованим та непідтвердженим належними доказами, оскільки надані до суду матеріали військової частини НОМЕР_1 не містять будь-яких об`єктивних даних та доказів щодо відбуття покарання саме у військовій частині НОМЕР_1 , строку відбування покарання, з якого фактично розпочато відрахування із грошового забезпечення військовослужбовця, строк фактично відбутого покарання, а також розмір відрахувань у дохід держави з грошового забезпечення засудженого військовослужбовця, строк, протягом якого він не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а також який строк не зараховується йому до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Таким чином, подання командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_4 від невідбутої частини призначеного судом покарання не містить жодних доказів на підтвердження їх вимог.

У зв`язку із наведеним, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні даного подання.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_4 від невідбутої частини призначеного судом покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки із відрахуванням 20% із суми його грошового забезпечення в дохід держави, як особу, що не може вважатись суспільно небезпечною відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1