Ухвала

про залишення скарги без руху

02 червня 2025 року

м. Київ

справа № 726/2618/23

провадження № 51-2034 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 09 січня 2025 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 26 березня 2025 року,

встановив:

Вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 09 січня 2025 року ОСОБА_4 , 1965 року народження, засуджено за:

- ч. 3 ст. 201-2 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з обігом, використанням та розпорядженням гуманітарною допомогою, строком на 3 (три) роки та з конфіскацією всього належного йому майна, за виключенням житла;

- ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 201-2 КК до покарання, із застосуванням ч. 3 ст. 68 КК, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з обігом, використанням та розпорядженням гуманітарною допомогою, строком на 3 (три) роки та з конфіскацією всього належного йому майна, за виключенням житла;

- ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 201-2 КК до покарання, із застосуванням ч. 2 ст. 68 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з обігом, використанням та розпорядженням гуманітарною допомогою, строком на 2 (два) роки та з конфіскацією всього належного йому майна, за виключенням житла.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з обігом, використанням та розпорядженням гуманітарною допомогою, на 3 (три) роки, з конфіскацією всього належного йому майна, за виключенням житла.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_6 , судові рішення щодо якого не оскаржуються.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 26 березня 2025 року вказаний вирок залишено без змін.

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить: - змінити вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 09 січня 2025 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 26 березня 2025 року в частині призначеного ОСОБА_4 покарання; - призначити ОСОБА_4 за сукупністю злочинів, передбачених ч. 3 ст. 201-2, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 201-2, ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 201-2 КК, покарання із застосуванням ст. 69 КК у виді позбавлення волі на строк, нижчий від найнижчої межі, встановленої санкціями відповідних статей, або застосувати ст. 75 КК та звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк та поклавши обов`язки, передбачені ст. 76 КК.

Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про необхідність залишення скарги без руху із наданням захиснику строку для усунення недоліків на таких підставах.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у ст. 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі ст. 436 КПК.

Проте захисник у мотивувальній частині касаційної скарги, вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не зазначив їх вплив на незаконність судових рішень, з урахуванням вимог статті 412 КПК.

Відповідно до ч. 4 ст. 427 КПК, якщо касаційну скаргу подає захисник, до неї додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 50 КПК повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються:

- свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю;

- ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Проте, всупереч зазначеним положенням, крім наданого захисником ордеру про надання правової допомоги особі, ним не надано Суду копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до ч.1 ст. 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

-залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення;

-скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційноїінстанції;

-скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;

-змінити судове рішення.

У скарзі захисник, не погоджуючись як з вироком суду першої інстанції, так і ухвалою апеляційного суду, у резолютивній частині скарги просить змінити зазначені судові рішення в частині призначеного покарання із застосуванням до засудженого ОСОБА_4 положень статей 69 або 75 КК України та з покладенням на нього відповідних обов`язків, однак така вимога не є конкретною до суду касаційної інстанції з урахуванням положень ст. 436 КПК, оскільки, заявляючи вимогу про призначення за сукупністю злочинів, передбачених ч. 3 ст. 201-2, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 201-2, ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 201-2 КК, покарання у виді позбавлення волі на строк нижче нижчої межі, встановлений санкціями статей, не зазначає, яке покарання він просить призначити по кожному з кримінальних правопорушень та не наводить обґрунтувань про те, якою нормою КК він керується, заявляючи вимогу щодо призначення за сукупністю злочинів покарання з застосуванням ст. 69 КК.

Отже, захиснику ОСОБА_5 необхідно уточнити свої вимоги до суду касаційної інстанції в частині зміни оскаржуваних судових рішень.

Частиною 5 ст. 427 КПК передбачено, що до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

Обов`язок долучення копій судових рішень, що оскаржуються, покладено кримінальним процесуальним законом саме на особу, яка подає касаційну скаргу.

Однак, захисник ОСОБА_5 не долучив до касаційної скарги копії судових рішень, які оскаржуються, тому перевірити його доводи у скарзі не є можливим.

Таким чином, недодержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

При повторному зверненні до суду захисником має бути підтверджено, що ним не пропущено цього строку.

Колегія суддів роз`яснює, що усунення недоліків зазначеної скарги слід здійснити шляхом внесення нової касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали та з дотриманням положень ст. 427 КПК.

З урахуванням наведеного, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 09 січня 2025 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 26 березня 2025 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3