печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника власника майна - адвоката: ОСОБА_3 , слідчого: ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, що здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002789 від 20.12.2024, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, -

В С Т А Н О В И В :

12.05.2025 до провадження слідчого судді Печерського районного суду міста Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, що здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002789 від 20.12.2024, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України провадиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002789 від 20.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України.

В рамках розслідування вищевказаного кримінального провадження, 01.04.2025 слідчим ГСУ НП України ОСОБА_6 , відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва від 14.03.2025 проведено обшук житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до протоколу зазначеної слідчої дії, у вищевказаній квартирі було вилучено мобільний телефон Iphone 11 ProMax IMEI 1: НОМЕР_1 разом з сім-картою абонентського номеру НОМЕР_2 та Ipad Air серійний номер НОМЕР_3 , які належать ОСОБА_5 .

Як вбачається з матеріалів справи, майно, що було вилучено під час вищевказаного обшуку житлового приміщення, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_5 - є тимчасово вилученим майном.

Таким чином, слідчий не пізніше наступного робочого дня, після вилучення майна, тобто не пізніше наступного 02.04.2025 був зобов`язаний звернутися до суду з клопотанням про накладення арешту на зазначене майно, або негайно повернути тимчасово вилучене майно особам, у яких воно було вилучено, тобто ОСОБА_5 або членам його родини.

Адвокатом в скарзі зазначено, що відомостей про подання слідчим вищевказаного клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно ОСОБА_5 або членам його родини не надходило, вони участі в судовому засіданні не приймали.

Разом з цим, стороною захисту в скарзі зазначено, що ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0002789 від 20.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України має статус свідка і підстав вважати, що вилучене у нього майно якимось чином відноситься до предмету злочину, є засобами його вчинення, або є речовими доказами - немає.

На підставі вищевикладеного, 30.04.2025 стороною захисту, відповідно до вимог ст. 220 КПК України старшому групи слідчих у кримінальному провадженні № 0002789 від 20.12.2024 ОСОБА_4 було направлено клопотання про повернення тимчасово вилученого майна.

Незважаючи на те, що зазначене клопотання повинно бути розглянуте в строк не більше трьох днів з моменту подання, станом на 07.05.2025 жодної відповіді від слідчого не отримано.

Представник власників майна - адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі, з підстав викладених у скарзі.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував з приводу заявленої скарги, просив відмовити, зазначивши, на Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002789 від 20.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження встановлено, що в період часу з 2023 по теперішній час службові особи ПрАТ «АК Київводоканал» (), зловживаючи своїм службовим становищем, вступивши у змові зі службовими особами ТОВ «Гідрохім» (), з метою власного збагачення, використовуючи підроблені документи організували протиправну схему з постачання товарів неналежної якості, чим спричинили збитки ПрАТ «АК Київводоканал» в особливо великих розмірах.

01.04.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського райсуду м. Києва слідчим слідчої групи проведено обшук за місцем мешкання члена наглядової ради ПрАТ «АК Київводоканал» - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , за результатом якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «iPhone 11 Pro Мах» та планшет марки «iPad Air».

Відповідно до ухвали, слідчим суддею надано дозвіл на виявлення та вилучення предметів та документів, які самостійно або в сукупності з іншими доказами можуть мати суттєве значення для встановлення об?єктивної істини та притягнення винних до кримінальної відповідальності, в тому числі «мобільних телефонів, SIM-карток, тощо, якщо вони мають інформацію, пов?язану з обставинами кримінального провадження що розслідується».

Під час проведення обшуку ОСОБА_5 було запропоновано надати для ознайомлення свій мобільний телефон марки «iPhone 11 Pro Max» та планшет марки «iPad Air», проте останній відмовив.

Через неможливість перевірити вміст мобільного телефону на наявність інформації, яка має відношення до вказаного злочину, вказаний мобільний телефон було вилучено та призначено ком?ютерно-технічну експертизу.

Таким чином, зазначені мобільний телефон та планшет, які вилучені під час проведення обшуку 01.04.2025, можуть містити відомості, що мають значення для обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, та були вилученні згідно ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.03.2025.

Вивчивши скаргу, заслухавши позицію представника власників майна, заперечення слідчого, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку.

Згідно з ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Так, за своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом з тим, слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Така позиція узгоджується із частиною 5 статті 9 КПК України, відповідно до якої кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України провадиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002789 від 20.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України.

В рамках розслідування вищевказаного кримінального провадження, 01.04.2025 слідчим ГСУ НП України ОСОБА_6 , відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва від 14.03.2025 проведено обшук житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до протоколу зазначеної слідчої дії, Відповідно до протоколу зазначеної слідчої дії, у вищевказаній квартирі було вилучено мобільний телефон Iphone 11 ProMax IMEI 1: НОМЕР_1 разом з сім-картою абонентського номеру НОМЕР_2 та Ipad Air серійний номер НОМЕР_3 , які належать ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0002789 від 20.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України має статус свідка і підстав вважати, що вилучене у нього майно якимось чином відноситься до предмету злочину, є засобами його вчинення, або є речовими доказами - немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Стаття 167 КПК України, встановлює, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ст. 169 КПК України, вилучене майно є тимчасово вилученим та має бути повернуте особі, у якої вони вилучені у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 та ч. 6 ст. 173 КПК України, а саме: за клопотанням слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано протягом 48 годин після вилучення майна, в іншому випадку вилучене майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучено.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

При здійсненні кримінального провадження органом досудового розслідування має бути неухильно дотримано загальні засади кримінального провадження, встановлені ст.ст. 7, 8 КПК України, в тому числі верховенство права, законність та недоторканість права власності.

Згідно із ч. 2 ст. 100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Разом з тим, вимоги передбачені ч. 1 ст. 100 КПК України виконані стороною обвинувачення не були, тобто речовий доказ не повернутий його володільцю.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Жоден не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 3 ст. 169 КПК України, слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої скарги щодо бездіяльності, яка полягає у неповерненні вилученого майна, оскільки, вбачається порушення права власника на володіння, користування та розпоряджання своїм майном, а відтак скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 169, 171, 173, 236, 303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, що здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002789 від 20.12.2024, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Зобов`язати уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, що здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002789 від 20.12.2024, повернути ОСОБА_5 майно, що було тимчасово вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон Iphone 11 ProMax IMEI 1: НОМЕР_1 разом з сім-картою абонентського номеру НОМЕР_2 та Ipad Air серійний номер НОМЕР_3 .

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1