У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 липня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000948 від 14.07.2024р. за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 , на вирок Інгульського районного суду м. Миколаєва від 1 травня 2025 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_5

захисник ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання. Призначити покарання у виді мінімального розміру передбаченого санкцією ч.2 ст.286-1 КК України.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286-1 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 7 (сім) років.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати в загальному розмірі 3029,12 грн., 3029,12 грн., 3183,6 грн., 3786,40 грн. за проведення судових експертиз. Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений вказує, що визнав свою у вчиненому кримінальному правопорушенні, з місця ДТП не втік, а надавав допомогу потерпілій, яка є його матір`ю та не бажає його надовго позбавляти волі, характеризується з позитивної сторони, має ряд захворювань, шкодує про свій вчинок, а тому вважає, що існують всі підстави для призначення покарання у мінімальному розмірі, передбаченого санкцією ч.2 ст.286-1 КК України.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що 14.07.2024 приблизно о 20:20 годин, більш точного часу не встановлено, по проїжджій частині вул. Херсонське Шосе, зі сторони вул. 4-ї Інгульської в напрямку вул. Будівельників у м. Миколаєві, рухався автомобіль «HUYNDAI TUCSON» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_8 та перед регульованим світлофором перехрестям з вул. Круговою, з метою безпечного виконання маневру повороту ліворуч, здійснила повну зупинку свого автомобіля, для надання переваги в русі транспортним засобам, які рухались в зустрічному напрямку. В цей же час, водій ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (3,81 проміле) та керуючи автомобілем «ВАЗ 2102» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався у світлий час доби, по сухій, чистій, проїжджій частині вул. Херсонське Шосе, зі сторони вул. Будівельників, в напрямку вул. 4-ї Інгульської, в м. Миколаєві.

Рухаючись в обраному напрямку, водій ОСОБА_5 , грубо порушуючи вимоги п.п. 2.9 «а»; 2.3 «б»; 10.1; 12.3; 13.1; 13.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, із відповідними змінами та доповненнями (далі - ПДР України), а саме: перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та відповідно не реагував на її зміни, не контролював рух свого транспортного засобу, хоча зобов`язаний був постійно це робити і мав таку можливість, не обрав безпечної швидкості для руху, не обрав безпечного бокового інтервалу, під час зустрічного роз`їзду, виконав маневр повороту ліворуч, на зустрічну смугу для руху де в цей час перебував автомобіль «HUYNDAI TUCSON» реєстраційний номер НОМЕР_1 в непорушному стані, внаслідок чого допустив зіткнення передньою лівою частиною кузова свого транспортного засобу з передньою лівою частиною кузова автомобіля «HUYNDAI TUCSON» реєстраційний номер НОМЕР_3 .

В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля «ВАЗ 2102» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді крововиливу під тверду оболонку головного мозку в лівій тім`яно-скроневій ділянці голови, крововиливу під м`яку оболонку головного мозку, перелому передньої дуги першого шийного хребця, перелому внутрішньої та нижньої стінки правої орбіти, перелому верхньої та передньої стінок правої гайморової пазухи, які ускладнились двобічним гемосинусом (наявність крові в гайморових пазухах), синців, ран обличчя, правої верхньої кінцівки, які відносяться до категорії тяжких тілесних пошкоджень за ознакою небезпеки для життя. Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_5 , вимог п.п. 2.9 «а»; 2.3 «б»; 10.1; 12.3; 13.1; 13.3 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в прямому, причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч.2 ст.286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Висновок суду, щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені вказаного кримінального правопорушення.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст. 286-1 КК України, є правильною і апелянтом не оспорюється. А тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України, вирок в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого, щодо невідповідності призначеного покарання його особі внаслідок суворості, апеляційний суд вважає обґрунтованими з огляду на наступне.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції у відповідності до ст. 65, 66, 67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який не судимий в силу ст. 89 КК України, перебував на витверезінні в наркологічному відділенні в 2016 р. з діагнозом: "Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Гостра інтоксикація", обстежувався стаціонарно в психіатричному відділенні по направленню Інгульського РТЦК з 25.10.2023 р. по 02.11.2023 р. Діагноз: "Розлад особистості органічного ґенезу"; за місцем проживання характеризується посередньо, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, а тому суд дійшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч.2 ст. 286-1 КК України, а саме у виді 5 років позбавлення волі, проте ніяким чином не мотивувавши своє рішення.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» зверталась увага судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Судом не дотримано зазначених вимог закону при призначенні покарання ОСОБА_5 .

Як вбачаться з матеріалів кримінального провадження, вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України і призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 7 (сім) років.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить призначити покарання у виді передбаченого мінімального розміру санкції ч. 2 ст. 286-1 КК України. Зазначає, що визнав свою у вчиненому кримінальному правопорушенні, з місця ДТП не втік, а надавав допомогу потерпілій, яка є його матір`ю та не бажає його надовго позбавляти волі, характеризується з позитивної сторони, має ряд захворювань та шкодує про свій вчинок.

Дослідженими в судовому засіданні суду апеляційної інстанції доказами, встановлено, що обвинувачений за місцем проживання зарекомендував себе з посереднього боку, від мешканців будинку скарг та зауважень не надходило, хворіє на туговухість правого вуха з 2023 року, хронічний гепатит.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно висновку судово-психіатричного експерта № 225 від 17.09.2024, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період часу, що відноситься до інкримнованого йому діяння, страждав на психічні розлади і розлади поведінки внаслідок комбінованого вживання наркотичних засобів та використання інших психоактивних речовин. Синдром залежності. Гостра алкогольного інтоксикація. ОСОБА_5 на даний час страждає на психічні розлади і розлади поведінки внаслідок комбінованого вживання наркотичних засобів та використання інших психоактивних речовин.

Разом з тим, санкція ч.2 ст. 286-1 КК України передбачає позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до восьми років.

Враховуючи викладене та наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також беручи до уваги дані про особу засудженого, його захворювання, думку потерпілої, яка є його матір`ю та не бажає його надовго позбавляти волі, відсутність обтяжуючих покарання обставин, колегія суддів вважає, що покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки буде достатнім та справедливим для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З огляду на вищезазначене, вирок суду в частині призначення покарання підлягає зміні, а апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню.

Керуючись статтями 376, 405, 407, 409, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 , - задовольнити.

Вирок Інгульського районного суду м. Миколаєва від 1 травня 2025 року, стосовно ОСОБА_5 змінити в частині призначеного покарання.

Пом`якшити ОСОБА_5 основне покарання за ч. 2 ст. 286-1 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 7 (сім) років.

В іншій частині оскаржуваний вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді