Провадження № 1-кп/643/980/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні кримінальне провадження №0000309 від 15.06.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Видвиженець Новомосковського (нині - Самарівського) р-ну Дніпропетровської обл., громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, який офіційно не працює, раніше судимого:

-22.05.2025 Немишлянським районним судом міста Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України

до покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 рік;

-02.06.2025 Салтівським районним судом міста Харкова за ч. 2 ст. 125 КК України

до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік і 6 місяців,

який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

УСТАНОВИВ:

14.06.2025 приблизно о 14 год. 36 хв. ОСОБА_3 перебував в кафе «Пиво Бар», що розташований по вул. Гвардійців-Широнінців, 55 в м. Харкові, де на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, розв`язав словесний конфлікт з малознайомим йому ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В ході вказаного конфлікту ОСОБА_3 , маючи раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, реалізуючи свій протиправний умисел, знаходячись на короткій відстані, наніс ОСОБА_4 один удар розкритою долонею лівої руки в область його обличчя, після чого ОСОБА_4 нахилився вперед, а ОСОБА_3 умисно наніс один удар правою ногою в область сідниць потерпілого та одразу ще один удар кулаком правої руки в область обличчя потерпілого, від якого останній впав на підлогу, вдарившись потилицею та спиною о край столу. Підвівшись після падіння, ОСОБА_4 сів на диван, що розташований в кафе, а ОСОБА_3 , продовжуючи свій противоправний умисел, умисно наніс ще три удари правою ногою та один удар кулаком правої руки в область голови та один удар правою ногою в область тулубу потерпілому. Далі ОСОБА_3 схопив обома руками ОСОБА_4 за праву ногу та стягнув його з дивану на підлогу, внаслідок чого потерпілий знаходився в положенні лежачи, на правому боці, а ОСОБА_3 умисно наніс йому ще один удар правою ногою в область потилиці. ОСОБА_4 знову підвівся на ноги та присів на диван, а ОСОБА_3 , не вгамовуючись, продовжуючи агресію та свої протиправні дії, умисно наніс йому ще один удар розкритою долонею правої руки в область голови, після чого вважаючи свої противоправні дії завершеними і доведеними до кінця, самостійно припинив їх.

Внаслідок умисно нанесених ОСОБА_3 чисельних ударів потерпілому ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичного експерта, були спричинені забійна рана на голові та синці на голові, які виникли від ударної дії тупих твердих предметів. По ступеню тяжкості забійна рана на голові відносяться за ступенем тяжкості до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 3 тижнів (21 день), синці відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Прокурором подане клопотання про розгляд обвинувального акту в спрощеному провадженні, яке суд вважає обґрунтованим з наступних підстав.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, відноситься до кримінальних проступків

(ч. 2 ст. 12 КК України).

Згідно з ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Як зазначає у своїх рішеннях ЄСПЛ, ані текст, ані дух ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) не перешкоджають особі за вільним власним його або її бажанням відмовлятися, прямо або автоматично, від права на гарантії справедливого судового розгляду. Проте така відмова повинна, якщо вона є, бути ефективною для цілей Конвенції, бути встановлена однозначно і повинні бути застосовані мінімальні гарантії, які відповідають її важливості (Pfeifer та Plankl проти Австрії, § 37). Крім того, вона не повинна суперечити жодному важливому інтересу суспільства (Ермі проти Італії [ВП], § 73; Сейдович проти Італії [ВП], § 86; Дворскі проти Хорватії [ВП], § 100).

До того, як можливо стверджувати, що обвинувачений чітко своєю поведінкою відмовився від важливого права, передбаченого ст. 6 Конвенції, необхідно продемонструвати, що він міг обґрунтовано передбачити наслідки своєї поведінки (Ермі проти Iталії [ВП]). § 74, Сейдович проти Італії [ВП], § 87).

Деякі гарантії ст. 6 Конвенції, такі як право на адвоката, яке є фундаментальним правом серед тих прав, які складають поняття справедливого судового розгляду та забезпечення ефективності решти гарантій, викладених у ст. 6 Конвенції, вимагають спеціального стандарту захисту «усвідомлена та розумна відмова», встановленого у прецедентному праві Суду (Дворскі проти Хорватії [ВП], § 101; Піщальніков проти Росії § 77-79).

Разом з обвинувальним актом прокурором надано заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , складену в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Крім того, надано письмову заяву потерпілого ОСОБА_4 , в якій підтверджено згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження.

Ураховуючи обставини кримінального провадження, позицію обвинуваченого, висловлену за участі захисника, а також позицію потерпілого, суд дійшов висновку, що у цій справі дотримані необхідні мінімальні гарантії справедливого судового розгляду та відмова обвинуваченого від права на розгляд справи в загальному порядку, передбаченому Главою 28 КПК України, не суперечить завданням кримінального провадження та жодним важливим інтересам суспільства.

Отже, наявні підстави для розгляду обвинувального акта без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно з ч. 2 ст. 382 КПК України, у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Учасники судового провадження не оспорювали обставини вчинення кримінального правопорушення, які були встановлені органом досудового розслідування.

Відтак, у суду відсутні підстави надавати у даному вироку оцінку доказам, які зібрані органом досудового розслідування на підтвердження подій кримінальних правопорушень та винуватості обвинуваченого у їх вчиненні.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до

ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалось.

Розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 як кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Враховуючи, що розгляд обвинувального акта здійснюється у спрощеному провадженні, суд встановлює відомості, що характеризують обвинуваченого, виключно на підставі даних, зібраних органом досудового розслідування.

Згідно матеріалів кримінального провадження встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше притягався до кримінальної відповідальності та був засуджений: 22.05.2025 Немишлянським районним судом міста Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді пробаційного нагляду строком

на 1 рік; 02.06.2025 Салтівським районним судом міста Харкова за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік і 6 місяців.

Як вбачається із вироку Салтівського районного суду міста Харкова від 02.06.2025, ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за фактом заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , що мало місце 11.05.2025 на території літнього майданчика кафе «Пиво Бар», що розташований за адресою: вул. Гвардійців-Широнінців, 55 м. Харків.

Згідно листа Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області від 28.07.2025 встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 перебуває на обліку в органі пробації у зв`язку із його засудженням згідно вироку Салтівського районного суду міста Харкова від 02.06.2025 за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду.

Як зазначено в обвинувальному акті, обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання ОСОБА_3 є активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання під час досудового розслідування не встановлено.

На обліку у лікарів нарколога та психіатра обвинувачений ОСОБА_3 не перебуває.

Відповідно до знімку з екрана із мобільного застосунку «Дія» вбачається, що ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 03.02.2025 розірваний. Також ОСОБА_3 є батьком неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Інших відомостей, які характеризують особу обвинуваченого, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому покарання, з урахуванням вимог ст. 65 КК України, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків; наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які його обтяжують; особу винного.

Водночас суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 після постановлення Салтівським районним судом міста Харкова вироку від 02.06.2025 за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , повторно вчинив бійку з вказаним потерпілим та спричинив йому тілесні ушкодження, що є предметом розгляду цього кримінального провадження.

Така протиправна поведінка ОСОБА_3 свідчить про нехтування ним встановленими суспільством та законами правилами, соціальними цінностями, що суттєво підвищує ступінь суспільної небезпечності не лише вчиненого діяння, а й обвинуваченого. Призначене ОСОБА_3 за попереднім вироком покарання у виді пробаційного нагляду не мало виховного впливу.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про доцільність призначення обвинуваченому покарання, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у виді обмеження волі, оскільки раніше призначене більш м`яке покарання не мало виховного ефекту.

Крім того, оскільки обвинувачений після постановлення Салтівським районним судом міста Харкова вироку від 02.06.2025, але до повного відбуття покарання вчинив новий кримінальний проступок, суд вважає за доцільне, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, призначити ОСОБА_3 за даним вироком покарання, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного йому вироком Салтівського районного суду міста Харкова від 02.06.2025.

Проте суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

За приписами ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується лише в тому разі, коли для цього наявні умови і підстави, визначені приписами ст. 75 КК України. Підставою для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням закон визначає переконання суду, викладене в мотивованому висновку про можливість її виправлення без відбування покарання, яке ґрунтується на оцінці даних про вчинене кримінальне правопорушення, мету й мотиви, тривалість та інтенсивність протиправної поведінки тощо.

На переконання суду, вищезазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, оскільки ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд зазначає, що призначене за цим вироком покарання є останнім шансом для обвинуваченого переглянути свою поведінку в суспільстві, сформувати у своїй свідомості стійке уявлення про недопустимість вчинення кримінальних правопорушень та невідворотність покарання.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого під час досудового розслідування не обирався.

Прокурором клопотання про обрання обвинуваченій запобіжного заходу під час судового провадження не заявлялось. Враховуючи наведене, а також засади змагальності та диспозитивності кримінального провадження, суд не вбачає підстав за власною ініціативою вирішувати питання про обрання обвинуваченій запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не пред`явлено, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні

Питання щодо речових доказів і документів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 2, 91, 368, 370, 374, 382, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк

1 (один) рік.

На підставі ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Салтівського районного суду міста Харкова від 02.06.2025, виходячи з співвідношення, що одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 7 (сім) місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Документи, долучені до матеріалів кримінального провадження та речовий доказ, який визнаний постановою дізнавача від 22.05.2025 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Вирок не може бути оскаржений з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1