Справа № 299/1464/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.05.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/304/21 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12.05.2021.

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, непрацюючий, неодружений, несудимий, засуджений:

- за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 06 (шість) років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна;

- за ч. 1 ст. 315 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбування ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 06 (шість) років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Початок строку відбування покарання ухвалено рахувати після набрання вироком законної сили.

Судові витрати в розмірі 1144 грн за проведення судових експертиз № 6/246 від 08.05.2018 та № 6/251 від 10.05.2018 стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави.

Документи залишено у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Речові докази: канабіс вагою 0,9943 г та метамфетамін вагою 0,2893 г, які знаходяться на збереженні в кімнаті речових доказів Виноградівського ВП - знищено.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

ОСОБА_6 20.04.2018 близько 14 год 30 хв, знаходячись на залізничному вокзалі у м. Виноградів по вул. Станційній, 64, під однією із лавок знайшов поліетиленовий пакет, в середині якого знаходились два паперові згортки із сухою подрібненою речовиною зеленого кольору та два полімерні пакети із вмістом кристалічної речовини світло-бежевого кольору і достовірно знаючи, що у знайдених ним згортках та пакетах знаходяться наркотичні речовини, оскільки раніше притягався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України, умисно поклав указані згортки до кишені штанів, чим у такий спосіб незаконно придбав їх шляхом знайдення та переніс до місця свого проживання по АДРЕСА_1 , де зберігав до 21.04.2018.

-2-

В подальшому, 21.04.2018 близько 12 год, знаходячись по вул. Миру в м. Виноградів, ОСОБА_6 зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_8 , якому запропонував вжити наркотичні та психотропні речовини, при цьому повідомив останньому, що такі є в нього у наявності, на що отримавши від останнього згоду, пішов разом з ним до готелю «Остап», що по вул. Комунальній, 14 в м. Виноградів.

Того ж дня близько 12 год 30 хв ОСОБА_6 , у присутності ОСОБА_9 , за свої особисті кошти в сумі 400 грн винайняв кімнату № 10 готелю «Остап», разом пройшли до середини, де умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, дістав із кишені штанів два паперові згортки сухої подрібненої речовини зеленого кольору, яка згідно висновку експерта № 6/246 від 08.05.2018 є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений та два полімерні пакети із вмістом кристалічної речовини світло-бежевого кольору, яка згідно висновку експерта № 6/251 від 10.05.2018 у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, і шляхом умовляння до вживання, незаконно збув ОСОБА_8 метамфетамін, який почергово вжили через носову порожнину, і передав один паперовий згорток із канабісом.

Цього ж дня, через певний проміжок часу, перебуваючи у вказаній кімнаті № 10 готелю «Остап» ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут наркотичного засобу шляхом пропозиції до вжиття наркотичної речовини, повторно схилив ОСОБА_9 до вживання особливо небезпечної наркотичної речовини, яка згідно висновку експерта № 6/246 від 08.05.2018 є канабісом та відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений, яку згодом почергово вжили шляхом куріння.

У подальшому, 21.04.2018 о 18 год 05 хв працівниками Виноградівського ВП у кімнаті № 10 готелю «Остап» в м. Виноградові по вул. Комунальній, 14, у громадянина ОСОБА_6 в кишені штанів виявлено та вилучено поліетиленовий пакетик із вмістом кристалічної речовини, світло-бежевого кольору, яка згідно висновку експерта № 6/251 від 10.05.2018, у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін із яких метамфетамін залишковою масою 0,3227 г, містить 59,37 ваг % - 0,1916 г метамфетаміну (у перерахунку на метамфетамін основу), а у ОСОБА_8 вилучено поліетиленовий пакетик із вмістом кристалічної речовини, світло-бежевого кольору, яка згідно висновку експерта № 6/251 від 10.05.2018, у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін із метамфетамін залишковою масою 0,1846 г, містить 52,93 ваг % - 0,0977 г метамфетаміну (у перерахунку на метамфетамін основу). Крім того на столі виявлено у двох паперових згортках та вилучено суху подрібнену речовину рослинного походження, яка згідно висновку експерта № 6/246 від 08.05.2018 є канабісом та відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений, загальною масою 0,9943 г.

21.04.2018 близько 12 год ОСОБА_6 , знаходячись по вул. Миру в м. Виноградів, зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_8 , якому запропонував вжити наркотичні та психотропні речовини, при цьому повідомив останньому що такі є в нього у наявності, на що отримавши від нього згоду пішов разом з ним до готелю «Остап», що розташований за адресою м. Виноградів, вул. Комунальна, 14.

Того, ж дня близько 12 год 30 хв ОСОБА_6 , у присутності ОСОБА_9 за свої особисті кошти в сумі 400 грн винайняв кімнату № 10, разом пройшли до середини, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, дістав із кишені штанів два паперові згортки сухої подрібненої речовини зеленого кольору, яка згідно висновку експерта № 6/246 від 08.05.2018 є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений та два полімерні пакети, із вмістом кристалічної речовини, світло-бежевого кольору,

-3-

яка згідно висновку експерта № 6/251 від 10.05.2018, в своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін, в одному із яких метамфетамін залишковою масою 0,3227 г, містить 59,37 ваг % - 0,1916 г метамфетаміну (у перерахунку на метамфетамін основу); в іншому метамфетамін залишковою масою 0,1846 г, містить 52,93 ваг % - 0,0977 г метамфетаміну (у перерахунку на метамфетамін основу) і шляхом умовляння до вживання, надав йому для вдихання через носову порожнину.

Цього ж дня, через певний проміжок часу ОСОБА_6 , перебуваючи у вище зазначеному приміщенні готелю, продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на схиляння ОСОБА_9 до вживання наркотичного засобу, повторно схилив останнього до куріння особливо небезпечної наркотичної речовини, яка згідно висновку експерта № 6/246 від 08.05.2018 є канабісом та відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить вирок суду від 12.05.2021 щодо нього змінити та перекваліфікувати його дії на ч. 1 ст. 309 КК України з призначенням покарання, згідно санкції вказаної статті. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про незаконність і необґрунтованість вироку суду, у зв`язку з допущеною неповнотою судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Вважає, що зібраними у кримінальному провадженні доказами не підтверджується його винуватість у придбанні і зберіганні наркотичних засобів саме з метою збуту, оскільки наркотичні засоби він знайшов та зберігав для власного вживання, про що зазначав як на досудовому розслідуванні, так і в суді першої інстанції. Окрім того, вказує на необхідність визнання недопустимим доказом у справі протоколу огляду місця події від 21.04.2018, оскільки даний доказ отриманий в порушення вимог КПК, зокрема, даний огляд проводився без дозволу суду та всупереч вимог ст. 237 КПК. При цьому, на момент огляду кімнати № 10 дозвіл (добровільну згоду) дала адміністратор готелю ОСОБА_10 та в подальшому була понятою, однак вказана особа не є ні власником, ні володільцем приміщення. В матеріалах справи вже згодом з`явилась заява про добровільну згоду власника готеля ОСОБА_11 , однак на час проведення огляду місця події згоди власника не було. Під час проведення огляду місця події приміщення кімнати готелю № 10 було вилучено два паперові згортки, в середині яких знаходилась суха подрібнена речовина зеленого кольору та два прозорих поліетиленових пакети в середині яких знаходились прозорі кристалічні речовини ззовні схожі на метамфетамін, а також дві жерстяні банки з-під газованої води, ємністю 0,25 л. Після проведення судово-хімічних експертиз винесена постанова про долучення речових доказів до матеріалів кримінального провадження. Однак слідчий, в порушення вимог ст. 168-171 КПК, не надав йому копію протоколу про тимчасове вилучення майна, не звертався до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, не повернув тимчасово вилучене майно, а тому вилучене і додане до матеріалів кримінального провадження майно, не може вважатись доказом у справі. Також вказує й про недопустимість як доказів з огляду на положення ч. 5 ст. 101 КПК і висновків судово-хімічних експертиз від 08.05.2018 та від 10.05.2018, оскільки на експертне дослідження було скеровано речовини, які відповідно до протоколу огляду були виявлені та вилучені під час огляду кімнати № 10 в готелі, тобто ці докази також отримані внаслідок істотного порушення КПК. Таким чином, у зв`язку з недопустимістю як доказу протоколу огляду місця події від 21.04.2018, висновки судово-хімічних експертиз відповідно до доктрини ЄСПЛ є «плодами отруєного дерева», тому також визнаються недопустимими. Висловлює незгоду з проведеним відносно нього медичним оглядом на стан наркотичного сп`яніння, про що складено протокол № 4 від 21.04.2018,

-4-

оскільки такий проведений без відповідної постанови прокурора (ч. 3 ст. 241 КПК). Щодо показань свідків працівників поліції та понятих, то дані свідки, на його думку, засвідчили ті обставини, що вони 21.04.2018 були присутніми в кімнаті № 10 готелю «Остап» під час провадження слідчим огляду кімнати, під час якого було вилучено пакети, згортки та пристрій для куріння. Жодних доказів щодо обставин придбання, збуту наркотичних засобів та психотропних речовин матеріали справи не містять і жоден зі свідків не вказував. Свідок ОСОБА_8 навпаки підтвердив той факт, що йому ніякі наркотичні засоби чи психотропні речовини не надавались, ніяких наркотичних речовин шляхом паління він не вживав, а про кристалічну речовину взагалі не знав. Ці показання свідка залишились не спростованими. Вважає, що органом досудового розслідування не надано жодних доказів, які б свідчили про наявність у нього мети збуту наркотичних речовин ОСОБА_8 та втягування останнього до вживання наркотичних засобів. Кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 307 та ч. 1 ст. 315 КК України є невірною, оскільки жодного корисливого мотиву в його діях не встановлено, а тому не підлягало до застосування при призначенні покарання і додаткове покарання у виді конфіскації майна з огляду на положення ст. 59 КК України. Просить дослідити докази: протокол огляду місця події від 21.04.2018 (а.п.18-25); протокол № 4 від 21.04.2018 медичного освідчення щодо знаходження а стані наркотичного сп`яніння (а. п. 70-72); журнал судового засідання від 13.02.2020 допит свідка ОСОБА_8 (а. п. 130-131).

Судове провадження розглядається за відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 , неявка якого з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що обвинувачений належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги на вирок суду, а також те, що від нього не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин його неявки.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, промову прокурора, яка висловила заперечення щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Судове рішення - це акт правосуддя, ухвалений згідно з нормами матеріального та процесуального права та згідно з конституційними засадами і принципами судочинства. Судове рішення має бути законним, обґрунтованим, зрозумілим та чітким, і не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом

-5-

згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 закріплено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За змістом ч. 3 ст. 374 КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку окрім іншого повинна містити докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі № 4291498 «Капо проти Бельгії» від 13.01.2005, тягар доказування винуватості лежить на стороні обвинувачення.

Проте, постановивши обвинувальний вирок щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 315 КК України, суд першої інстанції даних вимог Конвенції та кримінального процесуального закону не дотримався.

З вироку вбачається, що допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 315 КК України не визнав та показав, що він 21.04.2018 після сварки зі своїми батьками з приводу вживання ним наркотиків, зустрів у місті ОСОБА_8 та запропонував йому піти з ним до готелю «Остап», де в кімнаті готелю, яку він винайняв, він вживав наркотики, проте не пропонував і не пригощав ними ОСОБА_8 . Допускає, що ОСОБА_8 вкрав у нього наркотики, коли він відлучався з кімнати прийняти душ. Ствердив, що він був наркозалежною особою, однак його виправлення засвідчує довідка про реабілітацію від наркозалежності, а також проведення ним волонтерської роз`яснювальної роботи серед учнів шкіл щодо шкоди вживання наркотиків.

Не погодившись з вказаними показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 та правовою позицією сторони захисту, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 315 КК України, на підставі показань свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та письмових доказів, зокрема: протоколів слідчих дій, висновків експертів стосовно виявлених і вилучених у ОСОБА_6 наркотичних речовин.

Колегія суддів уважає, що зі змісту обвинувального вироку неможливо визначити, на підставі яких саме доказів суд дійшов висновку про підтвердження тих обставин, які ставляться ОСОБА_6 у вину за змістом обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 315 КК України, визнаного судом доведеним, оскільки у вироку міститься лише перелік доказів, які суд позиціонує у якості таких, однак відсутній належний аналіз цих доказів у контексті тих обставин, які цими доказами підтверджуються.

Згідно вимог до ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Як вбачається з обвинувачення, визнаного судом доведеним, ОСОБА_6 20.04.2018 близько 14 год 30 хв, знаходячись на залізничному вокзалі у м. Виноградів по вул. Станційній, 64, під однією із лавок знайшов поліетиленовий пакет, в середині якого

-6-

знаходились два паперові згортки із сухою подрібненою речовиною зеленого кольору та два полімерні пакети із вмістом кристалічної речовини світло-бежевого кольору і достовірно знаючи, що у знайдених ним згортках та пакетах знаходяться наркотичні речовини, оскільки раніше притягався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України, умисно поклав указані згортки до кишені штанів, чим у такий спосіб незаконно придбав їх шляхом знайдення та переніс до місця свого проживання по АДРЕСА_1 , де зберігав до 21.04.2018.

В подальшому, 21.04.2018 близько 12 год знаходячись по вул. Миру в м. Виноградів, ОСОБА_6 зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_8 , якому запропонував вжити наркотичні та психотропні речовини, при цьому повідомив останньому, що такі є в нього у наявності, на що отримавши від останнього згоду, пішов разом з ним до готелю «Остап», що по вул. Комунальній, 14 в м. Виноградів.

Того ж дня близько 12 год 30 хв ОСОБА_6 , у присутності ОСОБА_9 , за свої особисті кошти в сумі 400 грн винайняв кімнату № 10 готелю «Остап», разом пройшли до середини, де умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, дістав із кишені штанів два паперові згортки сухої подрібненої речовини зеленого кольору, яка згідно висновку експерта № 6/246 від 08.05.2018 є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений та два полімерні пакети із вмістом кристалічної речовини світло-бежевого кольору, яка згідно висновку експерта № 6/251 від 10.05.2018 у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, і шляхом умовляння до вживання, незаконно збув ОСОБА_8 метамфетамін, який почергово вжили через носову порожнину, і передав один паперовий згорток із канабісом.

Цього ж дня, через певний проміжок часу, перебуваючи у вказаній кімнаті № 10 готелю «Остап» ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут наркотичного засобу шляхом пропозиції до вжиття наркотичної речовини, повторно схилив ОСОБА_9 до вживання особливо небезпечної наркотичної речовини, яка згідно висновку експерта № 6/246 від 08.05.2018 є канабісом та відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений, яку згодом почергово вжили шляхом куріння.

У подальшому, 21.04.2018 о 18 год 05 хв працівниками Виноградівського ВП у кімнаті № 10 готелю «Остап» в м. Виноградові по вул. Комунальній, 14, у громадянина ОСОБА_6 в кишені штанів виявлено та вилучено поліетиленовий пакетик із вмістом кристалічної речовини, світло-бежевого кольору, яка згідно висновку експерта № 6/251 від 10.05.2018, у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін із яких метамфетамін залишковою масою 0,3227 г, містить 59,37 ваг % - 0,1916 г метамфетаміну (у перерахунку на метамфетамін основу), а у ОСОБА_8 вилучено поліетиленовий пакетик із вмістом кристалічної речовини, світло-бежевого кольору, яка згідно висновку експерта № 6/251 від 10.05.2018, у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін із метамфетамін залишковою масою 0,1846 г, містить 52,93 ваг % - 0,0977 г метамфетаміну (у перерахунку на метамфетамін основу). Крім того на столі виявлено у двох паперових згортках та вилучено суху подрібнену речовину рослинного походження, яка згідно висновку експерта № 6/246 від 08.05.2018 є канабісом та відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений, загальною масою 0,9943 г.

Між тим, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про відсутність самої події з огляду на те, що він наркотичні засоби не збував у спосіб пригощання та вживав їх самостійно, залишились нез`ясованими і не спростованими. Зокрема у вироку суд лише констатував, що такі спростовані показаннями свідків та письмовими доказами, які повністю узгоджуються між собою і не суперечать один одному, не проаналізував і не

-7-

вмотивував у вироку докази на предмет їх допустимості, з посиланням на норми права, а лише обмежився формальним викладенням їх у вироку без будь-якої оцінки хоча б одного з них, не зазначивши які саме обставини правопорушення цими доказами підтверджуються.

Таким чином, ухвалюючи щодо ОСОБА_6 обвинувальний вирок про вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 315 КК України, суд першої інстанції у вироку взагалі не проаналізував жодний довід сторони захисту, а лише продублював обвинувачення з обвинувального акта.

Такі дії суду першої інстанції не відповідають вимогам ст. 2 КПК України, яка регламентує обов`язок застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури, а також не забезпечує дотримання принципів верховенства права закріпленому в ст. 8 КПК України та суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ч. 2 зазначеної статті закону підлягає обов`язковому застосуванню під час судового провадження.

За вказаних обставин, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст. 94 КПК України, згідно яких повинен був оцінити докази не тільки з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а й точки зору їх узгодженості, взаємозв`язку, сукупності та достатності, щоб дійти висновку про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_6 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 315 КК України та доведеності чи недоведеності вини у їх вчиненні.

Таким чином, суд першої інстанції у своєму вироку, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 315 КК України, лише формально перерахував наведені докази, належної оцінки їм не дав та сформував висновок односторонньо без урахування всіх фактичних обставин кримінального провадження.

Як вбачається з апеляційної скарги обвинуваченого, останній просив скасувати вирок суду першої інстанції у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Ці доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Так під час судового розгляду стороною захисту заявлялось клопотання про визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події від 21.04.2018, так як даний доказ отриманий в порушення вимог КПК України, оскільки дана слідча дія проводилася без дозволу слідчого судді та всупереч вимог ст. 237 КПК України, однак такі доводи сторони захисту залишились не спростованими.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, наведеного у постанові від 27.05.2020 у справі № 279/1021/16-к, проведений органами досудового розслідування огляд місця події фактично є обшуком, який згідно приписів ч. 2 ст. 234 КПК України здійснюється лише на підставі ухвали слідчого судді.

Суд свої висновки мотивував лише наявністю заяви-добровільної згоди ОСОБА_11 (власника готелю) на огляд приміщення готельного номеру № 10, однак залишив поза увагою те, що згідно фактичних обставин, винайняв кімнату ОСОБА_6 , а тому зазначене приміщення було його тимчасовим місцем проживання.

Разом з тим, судом не дано оцінки доводам сторони захисту про те, що на момент огляду кімнати № 10 дозвіл (добровільну згоду) дала адміністратор готелю ОСОБА_10 та в подальшому була понятою, однак вказана особа не є ні власником, ні володільцем приміщення, а також те, що на час проведення огляду місця події згоди ОСОБА_11 не було, а заяву останнього було долучено до матеріалів кримінального провадження вже згодом.

-8-

Також залишились без належної оцінки доводи сторони захисту про недопустимість як доказів з огляду на положення ч. 5 ст. 101 КПК України і висновків судово-хімічних експертиз від 08.05.2018 та 10.05.2018, через те, що на експертне дослідження було скеровано речовини, які були виявлені та вилучені під час огляду місця події від 21.04.2018.

Окрім іншого, залишились не спростованими показання свідка ОСОБА_8 , який підтвердив той факт, що йому ніякі наркотичні засоби чи психотропні речовини не надавались, ніяких наркотичних речовин шляхом паління він не вживав, а про кристалічну речовину взагалі не знав, а також доводи сторони захисту про наявність в діях обвинуваченого ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 КК України.

Отже, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції мав перевірити і проаналізувати всі доводи, наведені стороною захисту, зокрема й обвинуваченим, зіставити їх з наявними у справі доказами та дати на кожен доречний і важливий аргумент сторони захисту вичерпну відповідь у своєму рішенні, пославшись на відповідну норму права.

Разом з тим суд формально навів у вироку докази, які були покладені в основу вироку, зазначив, що вони є належними і допустимими. Проте, жодних відповідей на доводи сторони захисту щодо недопустимості конкретних доказів суд не навів, натомість, зазначив, що вони є належними і допустимими, пославшись на відповідність усіх доказів вимогам ст. 86 КПК України.

Таким чином, суд першої інстанції за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду щодо винуватості обвинуваченої, у вироку не зазначив, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші, і в порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, не проаналізував і не вмотивував у вироку показання допитаних в судовому засіданні осіб, а лише обмежився формальним викладенням їх у вироку без будь-якої оцінки хоча б одного з них, фактично вдавшись до дублювання змісту обвинувального акту, не зазначивши які саме обставини правопорушення цим підтверджуються.

Аналогічної позиції дійшов і Касаційний кримінальний суд Верховного Суду, виклавши її у постановах від 21.03.2024 (справа № 303/5635/21, провадження № 51-5169 км 23), від 31.01.2023 (справа № 688/2017/15-к,провадження № 51-2573км21), від 03.05.2023 (справа № 443/2309/13-к, провадження № 51-1319км23), де, окрім іншого, зазначено про обов`язок суду проаналізувати й зіставити з наявними у кримінальному провадженні всі доводи захисту, які обґрунтовано ставлять під сумнів версію сторони обвинувачення. У випадку, якщо суд після такої перевірки відхиляє доводи сторони захисту, він має навести переконливі мотиви такого висновку, які не залишають розумного сумніву у винуватості обвинуваченого.

Зазначені порушення КПК України, на думку апеляційного суду, перешкодили суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, а тому це порушення визнається судом істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке передбачено ч. 1 ст. 412 КПК України.

Водночас згідно п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч. 2 ст. 412 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.

Відповідно до ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

-9-

При цьому, апеляційний суд також виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК України, з яких слідує, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України, що регламентовано положеннями ч. 6 ст. 9 цього Кодексу.

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

За наявності зазначеного вище допущеного судом першої інстанції істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України та порушення судом першої інстанції загальних засад кримінального провадження, вирок суду не може визнаватись законним та обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню. Оскільки порушення вимог кримінального процесуального закону було допущене у ході судового розгляду в суді першої інстанції і саме цей суд має повноваження на вчинення процесуальних дій, направлених на усунення порушень, на які вказано вище, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону в ході апеляційного розгляду справи.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно врахувати наведене, повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, проаналізувати докази у кримінальному провадженні, дати їм юридичну оцінку з огляду на їх достовірність, допустимість та достатність, з урахуванням положень, передбачених ст. 17, 23, 94, 95 КПК України, з дотриманням прав учасників процесу, ретельно перевірити доводи, зазначені в апеляційній скарзі обвинуваченого, і в залежності від здобутого постановити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12.05.2021 щодо ОСОБА_15 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 315 КК України, - скасувати і призначити новий розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 у суді першої інстанції в іншому складі.

Ухвала апеляційного суду оскарження в касаційному порядку не підлягає.

Судді