Справа № 404/6345/25
Номер провадження 1-кс/404/2107/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року місто Кропивницький

Слідчий суддя Фортечного районного суду міста Кропивницького ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Фортечного районного суду міста Кропивницького скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора Кропивницької окружної прокуратури про відмову визнати особу потерпілою по кримінальному провадженню 0000123 за ст. 383 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 подала до Фортечного районного суду міста Кропивницького скаргу в якій просить скасувати постанову від 10 червня 2025 року, на підставі якої прокурор відмовив визнати ОСОБА_3 потерпілою по вказаному вище кримінальному провадженню.

Скаржниця вимоги підтримала і пояснила що ОСОБА_4 заподіяла їй моральну шкоду внаслідок звернення до правоохоронного органу із завідомо неправдивим повідомленням про вчинення злочину про те, що: потерпілій ОСОБА_4 умисно нанесли тілесні ушкодження сестри ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Прокурор викликався, не з`явився.

15 січня 2025 року, до ВП №2 (м.Кропивницький) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області звернулась ОСОБА_4 з повідомленням про кримінальне правопорушення наступного змісту:

14.01.2025 року в с. Соколівське, Кропивницького району Кіровоградської області сестри ОСОБА_5 та ОСОБА_3 умисно нанесли ОСОБА_4 тілесні ушкодження.

Згодом ОСОБА_4 була визнана потерпілою, а ОСОБА_5 вручили письмове повідомлення про підозру за ч. 1 ст. 125 КК України. У теперішній час проводиться судовий розгляд за обвинуваченням ОСОБА_5 у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 .

За версією скаржниці ОСОБА_3 зазнала моральних страждань внаслідок завідомої обмови потерпілої ОСОБА_4

10 червня 2025 року, прокурор виніс постанову якою відмовив скаржниці у задоволенні поданого нею клопотання про визнання потерпілою по вказаному вище кримінальному провадженню.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачена можливість оскарження рішень прокурора особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Не погодившись з прийнятим процесуальним рішенням, ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді про скасування постанови слідчого та переконує, що звернення потерпілої з заявою до Національної поліції про вчинення злочину, їй завдано немайнової шкоди.

Обставиною, яка підлягає обов`язковому доказуванню у цьому провадженні є повідомлення правоохоронному органу завідомо неправдивого, або хибного чи дійсного змісту заяви з повідомленням про злочин.

Помилкове чи суб`єктивне сприйняття заявником дійсних обставин, виключає настання кримінальної відповідальності за ст. 383 КК України.

Громадянка ОСОБА_4 не має спеціальних знань у галузі судової медицини, отже внаслідок хвилювання під час первинного звернення до правоохоронного органу потерпіла могла помилитись від якої саме умисної дії кожної з сестер на її тілі могли утворитись тілесні ушкодження.

Відсутність знань в галузі судової медицини, хвилювання під час первинного звернення є складовими елементами помилки, яка виключає ознаку звернення до правоохоронного органу із завідомо неправдивим повідомленням про вчинення злочину. Відсутність прямого умислу в діях потерпілої, виключає наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 383 КК України, отже в цьому провадженні жодна особа не може бути потерпілим, у тому числі скаржниця.

Крім того, об`єктом посягання кримінального правопорушення передбаченого ст. 383 КК України є суспільні відносини, що забезпечують порядок отримання доказів у кримінальному провадженні. ОСОБА_3 не належить до спеціального суб`єкту який забезпечує належний порядок збору доказів, вона може бути потерпілою у цьому кримінальному провадженні.

Умисне нанесення тілесних ушкоджень громадянці ОСОБА_4 є складовою державного обвинувачення, яке у сукупності з іншими обставинами перевіряється під час судового розгляду, таким чином висновок скаржника про завідомо неправдиве повідомлення про злочин, завідомо неправдиве показання потерпілої, достовірність показань ОСОБА_4 є обов`язковою складовою для розгляду та оцінки судом у провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , в якому потерпіла дає показання. Правильність такого судження підтверджується правовою позицією висловленою у постанові Верховного суду від 7 грудня 2021 року, справа № 461/4425/18 та постанови колегії Верховного Суду від 29 жовтня 2024 року, справа 607/9210/22 про те, що до встановлення вироком суду преюдиції про недостовірність показів потерпілої, неможливо встановити обов`язковий елемент складу злочину, передбаченого ст. 384, 385 КК України. По кримінальному провадженню де допитана потерпіла, місцевий суд не надав належну оцінку показам потерпілої. За відсутності судового рішення, у якому дана оцінка показанням потерпілої, твердження сестри обвинуваченої щодо вчинення потерпілою кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 384, 385 КК України, очевидно суперечить вимогам кримінального процесуального закону України, оскільки оцінка доказу щодо його достовірності допустимості (ст. 86 КПК) чи недопустимості (ст. 87 КПК), надається судом під час судового розгляду, відповідно до ч. 1 ст. 89 КПК, під час їх оцінки у нарадчій кімнаті під час ухвалення остаточного судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 квітня 2023 року по справі №357/8277/19 зробила висновок щодо необхідності застосування принципу "один спір - одне рішення суду" який означає, що по кожному окремому спору між сторонами має бути ухвалене одне, остаточне судове рішення. Це означає, що суд не повинен штучно розділяти обставини які підлягають доказуванню на частини чи приймати судові рішення по кожному окремому доказу, а повинен розглянути, оцінити і вирішити всю сукупність питань, які виникли між сторонами по первинному провадженню. Нема потреб множити досудові розслідування і судові рішення ухвалені між тими ж сторонами, за тих самих обставин, проте у різних досудових провадженнях.

Треба забезпечити правову визначеність по первинному кримінальному провадженню. (ст. 6 Конвенції) Розбіжність між правовою позицією, заперечення показів чи оспорювання доказу не створює законних умов для повторного звернення особи до суду для коригування змісту показів і результатів зібраних доказів. Похідні досудові розслідування не впливають на результат первинного кримінального провадження, в якому має бути остаточно захищено порушене право, свободу чи інтерес. Сторона, яка не згодна з процесуальним рішенням, не повинна повторно ініціювати реєстрацію чергового досудового розслідування, обраний нею спосіб захисту є стане для неї ефективним.

Скаржниці доцільно чекати прийняття остаточного судового рішення по обвинуваченню її сестри, а вносити відомості до ЄРДР і намагатись ініціювати паралельні досудові розслідування.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. (ст. ст. 22 та 23 ЦК України)

Статтею 269 ЦК України передбачено що особисте немайнові право фізичної особи тісно пов`язані з самою фізичною особою.

Моральні страждання є особистим правом, нерозривно пов`язаним з особою яку могли обмовити. Закон нормативно врегулював відсутність правових підстав для виникнення немайнової шкоди.

Немайнова шкода може бути викликана за умови протиправної поведінки відповідальної за неї особи. справа Верховного суду 214/7462/20 від 05.12.2022 року. Звернення потерпілої до Національної поліції із заявою про нанесення умисних тілесних ушкоджень та подальший судовий розгляд обвинувального акту стосовно ОСОБА_5 є правомірними діями у правовій державі, отже не може заподіяти шкоду будь-якій особі.

Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч. 1 ст. 55 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Зміст скарги, долучених доказів і висловлених під час судового розгляду доводів не спростовує слушні висновки прокурора, що у цьому кримінальному провадженні за ОСОБА_3 зберігається процесуальний статус. Прийнята прокурором постанова відповідає вимогам закону, не існує підстав скасовувати прийняте процесуальне рішення.

Постанова прокурора обґрунтована і вмотивована, оскільки вона прийнята на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є постанова, в якій наведені належні і достатні мотиви та підстави її ухвалення та оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що базується на всебічному, повному й об`єктивному аналізі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування може бути прийняте рішення про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги. (ст. 307 КПК України). Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування постанови прокурора Кропивницької окружної прокуратури від 10 червня 2025 року, на підставі якої їй відмовлено у визнанні потерпілою по кримінальному провадженню 0000123 за ст. 383 КК України.

Ухвала слідчого судді не оскаржується в апеляційному порядку (ст. 307 КПК України.) Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого судового засідання.

Слідчий суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького ОСОБА_1