УХВАЛА

11 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 522/13734/22

провадження № 51-3032ск25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2025 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 12 червня 2025 року щодо неї,

встановив:

За вироком Приморського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України (далі - КК), та на підставі частини 5 статті 74 КК звільнено її від покарання (без його призначення), у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 49 КК.

Постановлено цивільний позов, поданий представником потерпілої ОСОБА_5 - адвокатом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задовольнити частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 5000 грн моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

В частині стягнення з ОСОБА_4 витрат, понесених потерпілою ОСОБА_5 на правничу допомогу, відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12 червня 2025 року апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2025 року (фактично постановлено 12 лютого 2025 року) щодо ОСОБА_4 - без змін.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджена не погоджується з вказаними судовими рішеннями щодо неї.

Перевіривши касаційну скаргу засудженої на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК, та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.

У частині 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

У своїй касаційній скарзі засуджена вказує, що нею оскаржується, в тому числі, вирок Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2025 року. Однак, зі змісту доданого до касаційної скарги вироку Приморського районного суду м. Одеси щодо ОСОБА_4 вбачається, що це рішення постановлено 12 лютого 2025 року, а не 10 лютого 2025 року, як вона зазначає.

Вказане позбавляє суд касаційної інстанції визначитись з предметом оскарження за касаційною скаргою та прийняти остаточне рішення за наслідками її розгляду.

Крім того, як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджена фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій та по суті посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.

Тобто, у касаційній скарзі засуджена має вказати на конкретні порушення закону, що може бути підставою для скасування або зміни судових рішень, які, на її думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при постановленні, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.

Також, в порушення вимог частини 3 статті 427 КПК засуджена не зазначає в касаційній скарзі чи бажає вона брати участь у касаційному розгляді.

Зазначені обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до статті 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Згідно з вимогами частини 4 статті 429 КПК залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Колегія суддів роз`яснює, що усунення недоліків зазначеної скарги слід здійснити шляхом внесення нового тексту касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали та з дотриманням положень статті 427 КПК.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2025 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 12 червня 2025 року щодо неїзалишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нею ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3