Справа № 183/7523/25
№ 1-кп/183/2093/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у приміщенні Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження № 0000130 від 10 липня 2025 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайське Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, в посаді стрільця-номера обслуги відділення охорони взводу роти охорони військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и в:

У відповідності до обвинувального акта та доданих до нього матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, повністю згоден зі встановленими органом досудового розслідування обставинами скоєного ним, в присутності захисника адвоката ОСОБА_4 ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження, передбаченими ч. 1 ст. 394 КПК України, подав письмову заяву про розгляд обвинувального акту стосовно нього у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за його відсутності.

Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.07.2025 у відповідності до вимог ст. ст. 381, 382 КПК України обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, призначено до судового розгляду у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутністю учасників судового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За результатами спрощеного провадження встановлено, що 22 березня 2025 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 №15 (по стройовій частині) ОСОБА_3 призначено на посаду стрільця - номера обслуги відділення охорони взводу роти охорони військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат».

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України (далі - Статут), бути взірцем виконання службового обов`язку, свято і непорушно додержуватися Конституції України, сумлінно виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з тим, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця - номеру обслуги відділення охорони взводу роти охорони військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», 10 липня 2025 року проходив на узбіччі дороги повз домоволодіння АДРЕСА_2 , де на землі побачив пластину з таблетками у кількості 10 одиниць білого кольору, оскільки ОСОБА_3 періодично вживає наркотичні засоби оглянувши вищевказані таблетки, які визначив для себе, як наркотичний засіб, обіг яких обмежено - метадон (фенадон). У вказаний час та місці у ОСОБА_3 раптово виник прямий умисел спрямований на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту.

Реалізуючи свій прямий умисел, перебуваючи у вказаний час та місці, ОСОБА_3 підняв із землі вказану пластину з таблетками у кількості 10 штук білого кольору, що містять наркотичний засіб, обіг якого обмежений - метадон (фенадон) та поклав до кишені свого рюкзаку, який був одягнений на ньому, тим самим незаконно придбав шляхом присвоєння знахідки, наркотичний засіб, обіг якого обмежений - метадон (фенадон) та почав незаконно зберігати при собі без мети збуту.

10 липня 2025 року до чергової частини Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення, що за адресою: АДРЕСА_2 , перебуває військовослужбовець, який зберігає при собі речовину схожу на наркотичну.

10 липня 2025 року виїздом дізнавача з метою перевірки інформації, що надійшла до чергової частини Самарівського РВП за телефоном «102», встановлено чоловіка - військовослужбовця ОСОБА_3 , який у присутності двох понятих, добровільно дістав та надав з свого рюкзака одягнутого на ньому 10 таблеток загальною масою 5,0209 г., містять речовину, що відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. 10 таблеток загальною масою 5,0209 г., місять метадон (фенадон), маса метадону (фенадону) складає 0,2214 г. які, ОСОБА_3 незаконно придбав та зберігав при собі для особистого вживання без мети збуту.

Зазначені дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчать додані до обвинувального акта їх письмові заяви.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали кримінального провадження надані органом досудового розслідування, керуючись діючим кримінальним та кримінальним процесуальним законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення (проступку) мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту при обставинах, встановлених органом досудового розслідування, доведена повністю, поза розумним сумнівом, а дії ОСОБА_3 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує предмет вказаного кримінального правопорушення, яким є наркотичний засіб, обіг якого обмежено, ступінь його небезпечності для здоров`я людини, його розмір, а також те, що за місцем служби ОСОБА_3 характеризується негативно.

Однак, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Окрім цього, суд бере до уваги, що вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення є кримінальним проступком, а також поведінку обвинуваченого під час вчинення ним кримінального проступку, який добровільно надав працівникам поліції наркотичний засіб, який в подальшому було вилучено співробітниками поліції.

Суд також враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, свою вину визнав повністю, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Тому, з урахуванням особливостей вказаного кримінального проступку та обставин його вчинення, даних про особу обвинуваченого та його ставлення до скоєного, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за недоцільне призначення ОСОБА_3 покарання у виді штрафу, оскільки такий вид покарання, зважаючи на його розмір, навіть на рівні мінімальної межі санкції ч. 1 ст. 309 КК України у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з урахуванням його майнового стану, буде утрудненим, чи виправних робіт, оскільки такий вид покарання не застосовується до військовослужбовців, а також пробаційного нагляду, оскільки такий вид покарання з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого, обставин вчинення проступку та його наслідків, не буде співмірним меті його застосування. Тому, суд доходить висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання без ізоляції його від суспільства, а саме у виді обмеження волі на рівні мінімальної межі санкції ч. 1 ст. 309 КК України, та на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального проступку, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Також, за наявності пом`якшуючих покарання обставин, суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_3 покарання в межах найбільшої санкції ч. 1 ст. 309 КК України.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи зі змісту вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді обмеження волі на вищевказаний строк з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Крім того, вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта, які складають 2228,50 грн. (висновок експерта за результатами проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/104-25/27723-НЗПРАП від 16.07.2025).

Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувався.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись статтями 100, 107, 370, 371, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком на один рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ метадон, вилучений в ході огляду місця події у ОСОБА_3 , маса метадону складає 0,2214 г. в спец. пакеті, який передано до камери зберігання речових доказів Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: Дніпропетровська область, м. Самар, вул. Гетьманська, 7б знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 2228 гривень 50 копійок.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок суду учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Суддя ОСОБА_1