Справа № 214/4857/22
У Х В А Л А

30 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів Покровського районного суду міста Кривого Рогу у складі: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю: секретаря судового засідання: ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі клопотання щодо запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 в кримінальному провадженні № 0000168 від 26.05.2022 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні суду перебуває вищевказане кримінальне провадження № 0000168 від 26.05.2022 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Прокурор звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого з продовженням застосування застави у визначеному апеляційним судом при розгляді. Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення та під час обрання та продовження міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому судом було встановлено ризики, які на цей час не зникли та продовжують існувати. Прокурор зазначає, що в разі зміни обвинуваченому запобіжного заходу ОСОБА_6 зможе переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Звернув увагу, що в майновій декларації обвинуваченого за 2021 рік зазначено, що у його родини перебувають грошові кошти на суму еквівалентну 1000 000 доларів США.

Від сторони захисту надійшло декілька клопотань які пов`язані із запобіжним заходом: (а) про зміну запобіжного заходу та (б) негайне звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 з під варти.

Сторона захисту посилалась на те, що обвинувачений ОСОБА_6 перебуває під вартою безпідставно, оскільки апеляційним судом помилково визначено строк перебування під вартою до 02 травня 2025 року, який перевищує межі встановлені законодавством. Через це прокурор не мав права звертатися з клопотанням про продовження запобіжного заходу. Акцентували, що з цих підстав ОСОБА_6 повинен бути негайно звільнений з під варти.

Обвинувачений ОСОБА_6 також заперечив необхідність продовження йому запобіжного заходу. Підкреслив, що скоро вже три роки як він знаходиться під вартою, за безпідставним обвинуваченням, в його діях відсутні ознаки складу кримінальних правопорушень. В нього відсутні грошові кошти для сплати визначеної апеляційним судом застави, оскільки всі свої грошові кошти він витратив на допомогу херсонцям в окупації, вклав у ремонт ресторану "ШАДЕ" перед повномасштабним вторгненням. Просив дослідити відео та фото докази перебування його майна у розграбованому стані. Зазначив, що один з його синів вимушений був перейти на бюджетну форму навчання, інші члени родини тимчасово перебувають у Республіці Болгарія.

Прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Звернув увагу, що йому не надається належна медична допомога.

Захисник заперечував щодо продовження запобіжного заходу, оскільки дія ухвали закінчилась, через необґрунтованість обвинувачення та відсутність ризиків зазначених прокурором. Звернув увагу, що ОСОБА_6 може сплатити заставу до одного мільйона гривень, але це надмірний тягар для нього, тож просили визначити у межах визначених законодавством ближче до мінімального розміру.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, ознайомившись з доводами, що викладені в заявлених прокурором та обвинуваченим клопотанні, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Щодо доводів сторони захисту про незаконне тримання під вартою, вимозі негайного звільнення ОСОБА_6 з під варти.

Стаття 206 КПК України встановлює загальні обов`язки щодо захисту прав людини. Так, слідчий суддя має право зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав особи, яка тримається під вартою, а також зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи (ч. 3 ст. 206 КПК України).

Крім цього, положення ч. 5 ст. 206 КПК передбачають, що незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

В постанові від 27.05.2019, справа №766/22242/17, Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду зазначила таке:

«.. стаття 206 КПК надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

… положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, ст. 208 КПК України, post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.».

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 05 березня 2025 року продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 02 травня 2025 року включно.

Отже ОСОБА_6 тримається під вартою на підставі ухвали апеляційного суду. Тому доводи сторони захисту про незаконне тримання під вартою та вимога негайного звільнення ОСОБА_6 з під варти відхиляються як необґрунтовані.

Щодо продовження дії запобіжного заходу та його зміни колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог норм у сукупності з положеннями ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Положеннями ч.1 ст.183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Зважаючи на стадію кримінального провадження, колегія суддів позбавлена можливості давати оцінку сукупності доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, що є предметом обговорення при ухваленні вироку. Наразі прокурором не змінено обвинувачення, що є його виключним процесуальним правом. Стороною захисту подано клопотання про допит свідків, призначення експертизи та тимчасового доступу. Надано нові докази сторонами кримінального провадження, які ще не дослідженні з об`єктивних обставин.

Згідно положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місті його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців, а також інші обставини зазначені в законі.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

За змістом положень глави 18 КПК України у взаємозв`язку з вимогами ст. 331 КПК України підставами для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна, та на цей час продовжують існувати ризики того, що він може переховуватися від суду з метою уникнення можливого покарання за скоєння інкримінованого йому злочину. Надаючи оцінку можливості обвинуваченому переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Колегія суддів бере до уваги характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , проти основ національної безпеки України у співпраці із представниками держави-агресора, тому має такий високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей та інтересів суспільства.

Колегія суддів вважає, що продовжує існувати ризик того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду шляхом перетину державного кордону України, не виключається і незаконне перетинання державного кордону України і на цей ризик не впливає наявність передбачених законом підстав для перетину держаного кордону України.

Верховна Рада підтримала продовження воєнного стану та загальної мобілізації в Україні. Триває широкомасштабна агресія рф проти України. Під час постійних ракетних атак та збройної агресії ризик переховування осіб, які обвинувачуються у держаній зраді, значно зростає погіршення загальної ситуації безпеки та підвищується необхідність в посиленні заходів щодо забезпечення національної безпеки.

Перебуваючи на волі в умовах збройної агресії російської федерації проти України, обвинувачений може вчинити інші кримінальні правопорушення проти основ національної безпеки України та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, з огляду на те, що ОСОБА_6 є депутатом Херсонської міської ради, підприємцем, має політичний вплив в фронтовому регіоні.

Колегія суддів приймає до уваги надані стороною захисту докази щодо наявності у обвинуваченого можливості проживати у містах Херсон, Київ, проте військовий стан запроваджено на всій території України, що ускладнює контроль виконання ним іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, та обов`язків, що покладаються на обвинуваченого судом згідно з ч. 5 ст.194 КПК України та підвищує ризик переховування від суду.

Станом на 30 квітня 2025 року судовий розгляд триває. Строк дії попередньої ухвали спливає, а судовий розгляд неможливо завершити до цієї дати, зокрема через складність виклику та допиту свідків під час дії воєнного стану.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, на час розгляду клопотання буде недостатнім для запобігання спробам обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та суду, або уникнути кримінальної відповідальності шляхом виїзду за територію України.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій, які безпосередньо пов`язані із воєнним станом, що триває є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків. За таких обставин колегія суддів не може погодитись з доводами сторони захисту щодо відсутності або втрати актуальності ризиків, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав. Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, а тому колегія суддів не може погодитись з обґрунтованістю доводів сторони захисту щодо дієвості інших запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше утримання ОСОБА_6 під вартою, щодо стану здоров`я, матеріали провадження не містять.

Разом із цим, як повідомив під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 , визначений судом апеляційної інстанції розмір застави є непомірно великим, який він сплатити неспроможний.

У справі «Гафа проти Мальти» ЄСПЛ наголосив, що розмір застави має визначатися з урахуванням матеріального становища обвинуваченого. Якщо особа залишається під вартою через неспроможність внести визначену суму, це свідчить про те, що національні органи не забезпечили ефективну реалізацію права на свободу. Непомірна застава фактично стає продовженням арешту. Суд зобов`язаний проявляти «особливу ретельність» при визначенні суми, щоб право на звільнення під заставу не було ілюзорним.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе зменшити ОСОБА_6 розмір застави, до 2000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який буде достатній для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. Вказане обумовлено тривалим перебуванням обвинуваченого під вартою, зменшенням ймовірності настання ризиків знищення, приховування або спотворення будь-яких із речей чи документів та вчинення іншого кримінального правопорушення, невнесенням застави за обвинуваченого, відсутністю нових вагомих доказів щодо обґрунтування майнового стану ОСОБА_6 на рівні, що дозволяє йому внести заставу в раніше визначеному апеляційним судом обсязі.

Керуючись статтями 177, 369, 372, 376 КПК України, колегія суддів:

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 щодо запобіжного заходу задовольнити частково.

В клопотанні обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 щодо негайного звільнення з під варти - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 задовольнити частково.

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 28 червня 2025 року включно.

На підставі ч. 5 ст. 182 КПК України продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у виді застави зменшивши її розмір до 2000 (двох тисяч) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 6 056 000 (шість мільйонів п`ятдесят шість тисяч) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою на депозитний рахунок Покровського районного суду міста Кривого Рогу.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі визначеному в цій ухвалі, у національній грошовій одиниці на такий розрахунковий рахунок: отримувач коштів ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, код отримувача 26239738, МФО 820172, банк отримувача ГУ ДКСУ в м. Київ рахунок отримувача UA0017442.

У разі внесення застави та звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 з під варти, покласти на нього такі обов`язки: повідомляти прокурора та суд про зміну місця свого проживання; за першим викликом з`являтися до суду; не відлучатися з місця проживання без дозволу прокурора та суду; здати на зберігання до відповідних державних органів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з під варти, обвинувачений вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у виді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний тест ухвали складено 01 травня 2025 року.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді:

ОСОБА_3

ОСОБА_2