Справа № 669/414/25
Провадження № 1-кп/669/51/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2025 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Білогір?я Хмельницької області об`єднане кримінальне провадження №0000226 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хорошів Білогірського району Хмельницької області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, військовозобов`язаного, раніше судимого:

- 20 лютого 2025 року Білогірським районним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 60 годин громадських робіт;

- 10 квітня 2025 року Білогірським районним судом Хмельницької області за ст. 390-1 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання у виді обмеження волі на строк один рік сім днів.

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 125, ст. 390-1, ст.. 126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 спричинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_5 , вчинивши кримінальне правопорушення (кримінальний проступок) передбачений ст. 125 ч.2 КК України, та кримінальне правопорушення (кримінальний проступок), предбачений ст. 390-1 КК Ураїни, тобто умисно не виконав обмежувальний припис, який був до нього застосований судом.

Кримінальні правопорушення вчинено за наступних обставин.

Білогірським районним судом Хмельницької області від 19 лютого 2025 року в справі № 669/138/25 за заявою ОСОБА_5 ухвалено рішення про видачу обмежувального припису строком на три місяці, згідно з яким ОСОБА_4 заборонено: перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 ; вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_5 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_5 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Разом з тим, ОСОБА_4 , будучи належним чином ознайомленим з вищевказаним судовим рішенням та покладеними на нього обмеженнями, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимогам ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, діючи умисно, 08 квітня 2025 року біля 21 год 00 хв, в порушення встановлених судом заборон, прийшов до місця проживання ОСОБА_5 , що по АДРЕСА_2 , та розпочав з нею словесний конфлікт, під час якого виражався в її адресу нецензурною лайкою, чим умисно не виконав обмежувальний припис у виді заборони перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_5 та заборони у будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями, які виразились в умисному невиконанні обмежувального припису, порушив встановлені судом заходи тимчасового обмеження, чим заподіяв шкоду суспільним інтересам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду та органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Крім того, 09 квітня 2025 року близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання в житловому будинку, що по АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень дружині ОСОБА_5 , перебуваючи у положення стоячи навпроти від ОСОБА_5 , яка перебувала у положенні стоячи спиною до ОСОБА_4 , тримаючи у праві руці чашку із гарячою рідиною (кавою), умисно вилив зазначену рідину на поперекову ділянку та ліве плече ОСОБА_5 , тим самим вчинивши діяння , що має ознаки фізичного насильства як форми домашнього насильства відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 відносно дружини ОСОБА_5 , остання отримала тілесне ушкодження у вигляді: термічних опіків поперекової ділянки та задньої поверхні лівого плеча І-ІІ ступеня, які за своїм характером належать до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як таке, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення , передбачене ст.126-1 КК України, тобто умисно систематично вчиняв психологічне насильство відносно колишнього подружжя- дружини, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , перебуваючи у житловому будинку АДРЕСА_2 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», діючи умисно, систематично, вчинив психологічне насильство відносно подружжя-колишнього подружжя ОСОБА_5 , що призвело до психологічних страждань останньої, а також погіршення якості її життя.

Встановлено, що ОСОБА_4 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за фактами вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних із вчиненням домашнього насильства.

Зокрема, 06 лютого 2025 року близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у житловому будинку АДРЕСА_2 , вчинив відносно подружжя (дружини), ОСОБА_5 , фізичний вид домашнього насильства, що виразився у захваті шиї рукою, чим завдав фізичного болю, внаслідок чого працівниками поліції СПД №1 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області складено відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, серія ВАБ №275083 від 06 лютого 2025 року. Постановою Білогірського районного суду Хмельницької області від 18 березня 2025 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00грн.

Крім цього, 23 березня 2025 року близько 09 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у житловому будинку АДРЕСА_2 , вчинив відносно колишнього подружжя, ОСОБА_5 , психологічний вид домашнього насильства, що виразився у словесних образах нецензурною лайкою та погрозами фізичної розправи, тим самим завдав шкоду психічному здоров"ю, внаслідок чого працівниками поліції СПД №1 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області складено відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, серія ВАД №415279 від 25 березня 2025 року. Постановою Білогірського районного суду Хмельницької області від 11 квітня 2025 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00грн.

Не зважаючи на неодноразові притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за правопорушення, пов`язані із вчиненням домашнього насильства, останній, діючи систематично, умисно, вчинив психологічне насильство щодо колишнього подружжя ОСОБА_5 за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 продовжуючи свої протиправні дії 02.05.2025 року близько 23 год. 30хв., перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи свою перевагу у фізичному розвитку та у молодому віці, діючи умисно та з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї, на ґрунті неприязних відносин, вчинив відносно колишнього подружжя ОСОБА_5 дії психічного насильства, що виразилось в словесних образах нецензурною лайкою, тим самим завдав шкоду психічному здоров`ю потерпілої. Систематичні протиправні дії ОСОБА_4 призвели до психологічних страждань колишнього подружжя ОСОБА_5 та погіршення якості її життя.

Згідно висновку психологічного дослідження особистості від 28 березня 2025 року ОСОБА_5 систематично переживала психологічне насильство, вчинене її колишнім чоловіком ОСОБА_4 , через залякування, погрози, словесні образи, приниження та агресію, що призвело її до стану емоційного виснаження, вразливості, чутливості до тиску навколишнього середовища. Систематичний стрес під час ситуацій домашнього на сильства у вказаний період та 02.05.2025 року спричинив: негативні реакції на фізичному рівні (труднощі із засинанням та сном, стрибки тиску, панічні атаки, інші проблеми зі здоровям); емоційні реакції (виснаження, тривогу, гнів, нестійкість, вразливість та страх); когнітивні реакції (занепокоєність); міжособистісні реакції (недовіру, дратівливість, перепади настрою). Високий рівень не адаптивної тривожності відносно конкретного об`єкта (колишнього чоловіка) з постійним фоновим занепокоєнням, яка на фізіологічному рівні відчувається постійним соматичним напруженням, порушенням сну, концентрації, завдає потерпілій надмірні переживання та спричиняє страждання.

Насильницькі дії відносно ОСОБА_5 , конфліктні ситуації, які він постійно створює та накопичувальний стрес, змінили життя потерпілої, а саме систематичні образи, відчуття безпорадності, страху, емоційна вразливість - завдали шкоди психічному здоровю жінки.

ОСОБА_5 надано психологічну підтримку, направлену на усвідомлення власних сильних якостей, що допоможуть впоратися з проблемною ситуацією, визначення своїх каналів отримання внутрішнього ресурсу, повернення контролю над власним життям та усвідомленням можливостей. Рекомендовано пройти реабілітаційну програму для осіб, які постраждали від домашнього насильства.

До початку судового розгляду між обвинуваченим у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000226 ОСОБА_4 та потерпілою у цьому провадженні ОСОБА_5 23 травня 2025 року укладена угода про примирення між обвинуваченим та потерпілою.

За умовами вказаної угоди обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125, ст.126-1 ст. 390-1 КК України, сторони примирилися між собою, та ними узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (1190 грн); за ст. 390-1 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік.За ч. 1 ст. 70 КК України сторони узгодили остаточну міру покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - у виді обмеження волі на строк 1 рік. За ч. 4 ст. 70 КК України враховуючи вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ст. 390-1 КК України до постановлення вироку Білогірського районного суду Хмельницької області від 10.04.2025, сторони узгодили остаточну міру покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - у виді обмеження волі на строк 1 рік 7 днів. За ст. 126-1 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_4 засуджений 10.04.2025 Білогірським районним судом Хмельницької області за ст. 390-1 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком 1 рік 7 днів, сторони дійшли домовленості про визначення остаточної міри покарання за ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком - у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Крім того, сторони дійшли домовленості, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 Кримінального кодексу України, про направлення ОСОБА_4 для проходження програми для кривдників на строк 1 місяць.

У судовому засідання обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що із запропонованим видом та мірою покарання згідний, цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. ч. 5, 6, ст. 474, ч. 1 ст. 473 КПК України, які йому були роз`яснені судом в ході судового засідання. Також в судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав свою вину та надав суду згоду на призначення узгодженого покарання, надав пояснення, в яких повністю підтвердив обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні.

На підставі пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_5 , суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом у відповідності до ч. 5 ст. 474 КПК України встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для примирення.

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_4 в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо подружжя, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, умисному невиконанні обмежувальних приписів особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, доведена і його дії кваліфіковані вірно.

При призначенні покарання суд враховує тяжкість скоєних кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, що згідно зі ст. 12 КК України віднесено до категорії кримінальних проступків та нетяжких злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 є рецедив кримінальних правопорушень та вчинення кримінального правопорушення відносно колишнього подружжя..

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, немає підстав вважати, що обвинувачений не виконає взятих на себе зобов`язань за угодою, об`єктивні підстави для не затвердження угоди про примирення відсутні. При призначенні покарання ОСОБА_4 суд вважає, що узгоджені сторонами в угоді про примирення вид і міра покарання відповідають особі винного, загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.

За таких обставин, суд приходить до висновку про доцільність затвердження угоди між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 і вважає, що узгоджене сторонами покарання за ч.2 ст. 125, ст.126-1, ст.. 390-1 КК України з урахування ст.. 70 та 71 КК України у виді обмеження волі буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Також суд вважає за необхідне відповідно до п.5 ч.1 ст.91-1 КК України в інтересах потерпілої ОСОБА_5 від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно із призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, застосувати щодо ОСОБА_4 один із обмежувальних заходів, та покласти на останнього обов`язок проходження програми для кривдників.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Речові докази підлягають вирішенню відповідно до ст..100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 125, 126-1,390-1 КК України, ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілою від 23 травня 2025 року, укладену у об`єднаному кримінальному провадженні №0000226 між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою у цьому провадженні ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125, ст. 126-1, ст.. 390-1 КК України, та призначити узгоджене покарання у виді:

- за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (1190,00 гривень).

- за ст. 390-1 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік.

За ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - у виді обмеження волі на строк 1 рік.

За ч. 4 ст. 70 КК України, з врахуванням вироку Білогірського районного суду Хмельницької області від 10 квітня 2025 року, за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_4 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - у виді обмеження волі на строк 1 рік 7 днів.

Призначити ОСОБА_4 за ст. 126-1 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України до покарання, призначеного за цим вироком за ст.. 126-1 КК України, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід, направивши його для проходження програми для кривдників строком на один місяць.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку суду до виконання.

Речові докази: DVD-R диск «Verbatium» із серійним номером «53U00065», який упаковано до паперового конверту білого кольору, DVD-R диск «Verbatium» об`ємом 4,7 GB із серійним номером марки «MAP634CG26112722» з відеозаписами з нагрудних камер поліцейських - залишити при матеріалах кримінального провадження № 0000226.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_6