УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 752/27212/24

провадження № 51 - 3043 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 червня 2025 року про відмову у відкритті провадження,

встановив:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , яке складене з посиланням на п. 14 ч. 1 ст. 537, п. 4 ч. 2 ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) та в якому заявлено вимогу про поновлення права на подвійне оскарження вироку Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 30 листопада 2004 року; про призначення нового судового розгляду в суді апеляційної інстанції; про поновлення строку на апеляційне оскарження вищезгаданого вироку.

Цією ж ухвалою, відмовлено у задоволенні заяви захисника - адвоката ОСОБА_4 , про відновлення для ОСОБА_5 права на апеляційне та касаційне оскарження вироку Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 30 листопада 2004 року в порядку ст. 392, 393, 395 КПК в редакції 2012 року, шляхом встановлення процедури такого відновлення в своїй ухвалі, яка повинна містити процедуру відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, а також направлення справи за цим вироком для перегляду в апеляційному порядку, відповідно до норм КПК України 2012 року.

Не погодившись із ухвалою місцевого суду, засуджений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 звернулися до апеляційного суду з апеляційними скаргами.

Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 09 червня 2025 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 на зазначену ухвалу місцевого суду.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 порушує питання про перегляд ухвали Київського апеляційного суду від 09 червня 2025 року в касаційному порядку, просить її скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Разом з цим, чинний КПК не містить даних про можливість оскарження в апеляційному порядку ухвал суду першої інстанції прийнятих за результатами розгляду клопотання про відновлення права на подвійне апеляційне та касаційне оскарження вироку апеляційного суду.

З матеріалів провадження за касаційною скаргою вбачається, що 30 листопада 2004 року Апеляційним судом Автономної Республіки Крим постановлено вирок у кримінальній справі без номеру, яким, зокрема, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 1, 2, 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Ухвалою Верховного Суду України від 28 квітня 2005 року (справа № 05-2100к05) вирок Апеляційного суду Автономної Республіки Крим залишено без змін.

З тексту касаційної скарги видно, що захисник, окрім іншого, посилається на ст. 2 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вказує про порушення права його підзахисного на подвійне оскарження вироку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен засуджений за вчинення кримінального правопорушення має право на перегляд вироку чи рішення суду вищою судовою інстанцією.

На момент постановлення вироку Апеляційним судом Автономної Республіки Крим від 30 листопада 2004 року, кримінально-процесуальне законодавство України передбачало можливість розгляду кримінальних справ апеляційними судами як судами першої інстанції, а також передбачало касаційне оскарження таких вироків до Верховного Суду України. Цей порядок був чинним і узгоджувався з вимогами процесуального законодавства того часу.

Таким чином, засуджений ОСОБА_5 скористався своїм правом на перегляд вироку вищою судовою інстанцією - вирок було оскаржено та залишено без змін Верховним Судом України ухвалою від 28 квітня 2005 року. Повторне оскарження не передбачалося ні тодішнім законодавством, ні чинним КПК 2012 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Враховуючи наведене, апеляційний суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому Суд не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою захисника слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 червня 2025 року про відмову у відкритті провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_2 ОСОБА_3