Справа № 459/165/25
Провадження № 1-кп/459/14/2025
УХВАЛА

судового засідання

14 серпня 2025 року Шептицький міський суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шептицький клопотання прокурора Шептицької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні за №0000894 від 21.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

в с т а н о в и в:

В провадженні Шептицького міського суду Львівської області перебуває кримінальне провадження №0000894 від 21.11.2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Прокурор Шептицької окружної прокуратури ОСОБА_3 подав клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які полягають у можливості невиконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, переховуватись від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень не відпали, а тому менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити уникнення ризиків та виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків.

Захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 подав клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишення житла з 23:00 год до 05:00 год., посилаючи на те, що в ході судового розгляду допитані свідки, досліджені письмові докази та відеозаписи , а й загалом, вважає, що з плином часу, ризики, які буди підставою для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу зникли чи мімізувались настільки, що не можуть надала обгрунтовувати продовження такого крайнього запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з мотивів, викладених в такому, водночас заперечивши щодо задоволення захисник ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби, вказавши, що такий не забезпечить виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим.

Обвинувачений та захисник у судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначиши обставини, викладені у клопотанні про зміну запобіжного заходу.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до висновку про задоволення клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відмову у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, виходячи з наступного.

В провадженні Шептицького міського суду Львівської області перебуває кримінальне провадження №0000894 від 21.11.2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Ухвалою Шептицького міського суду Львівської області від 19.06.2025 року, продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, починаючи з 19.06.2025 року до 17.08.2025 року включно.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.

При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу або продовження строку обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Також суд, враховує положення п.с) ч.1 ст.5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» згідно якого: нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Крім того, слід зазначити, що враховуючи практику ЄСПЛ, зокрема, у розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Вирішуючи питання про клопотання захисника про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби, суд виходить з того, що підставою зміни запобіжного заходу є зміна обставин, які враховувались при його обранні, або з`являються нові обставини, які впливають на необхідність його застосування.

Однак, клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 фактично обгрунтовано тими ж обставинами, котрі вже були предметом дослідження при попередньому продовженні запобіжного заходу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на певний строк, потерпілий в судовому засіданні ще не допитаний. Відтак, на переконання суду, у разі зміни обвинуваченому запобіжного заходу на запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, останній може переховуватись від суду, оскільки соціальні зв`язки у нього відсутні, та може впливати на потерпілого, а тому наведені у клопотання прокурора ризики є підтвердженими.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до переконання про доцільність залишення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби без задоволення.

Разом з тим, суд при вирішенні заявленого прокурором клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою, оцінюючи усі обставини наявні у даному кримінальному провадженні в їх сукупності, приходить до висновку про необхідність задоволення даного клопотання. При цьому, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 не має місця праці, не одружений, тобто відсутні соціальні зв`язки як стримуючий фактор. Також суд звертає увагу на обставини вчинення злочину, що виразилися у посяганні на життя та здоров`я людини, що є найвищою соціальною цінністю.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими причинами в сукупності для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 у справі «Волосюк проти України»).

На переконання суду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Судом, враховано вимоги ст.5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів, оскільки виключно тримання під вартою може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, відтак, клопотання слід задовольнити.

З огляду на зазначені вище обставини, з урахуванням того, що злочин вчинено із застосуванням насильства, суд на підставі п.1) ч.4 ст. 183 КПК України вважає за необхідне не визначати альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Керуючись ст.ст.72-1, 181, 183, 193, 194, 196, 331, 372 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишення житла з 23:00 год до 05:00 год. - відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити. Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, починаючи з 14.08.2025 року до 12.10.2025 року включно.

Ухвала суду підлягає до негайного виконання після її проголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 5-ти діб з часу її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1