Справа № 204/6953/25
Провадження № 1-кс/204/1946/25
ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 липня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю адвоката ОСОБА_4

за участю законного представника ОСОБА_5

за участю неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні неповнолітнього:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Синельникове Дніпропетровської області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1 липня 2025 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ Управління СБ України в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно неповнолітнього ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що Слідчим відділом Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001404 від 25.11.2024 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України, та за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 258 КК України. У ході досудового розслідування 30.06.2025 повідомлено про підозру ОСОБА_6 , у вчиненні закінченого замаху до терористичного акту, тобто замаху до вчинення вибуху, який створював небезпеку для життя та здоров`я людини, настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, вчинений за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України. У ході досудового розслідування встановлено, що 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України з 05 год. 30 хв., який набув чинності з дня його опублікування 24.02.2022. Згідно Указу Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022, та у подальшому продовжено відповідними указами Президента України по теперішній час. З невстановленого досудовим розслідуванням часу представниками спеціальної служби іноземної держави - Федеральної служби безпеки Російської Федерації посилено ведеться розвідувальна-підривна діяльність проти України, що полягає: в ослабленні державної влади України та держави в цілому; її самостійності усередині країни та незалежності у міжнародних відносинах; захищеності території країни в існуючих кордонах від будь-яких посягань; підготовленості держави до захисту від зовнішньої збройної агресії або збройного конфлікту; дестабілізації суспільно політичної обстановки всередині країни; створенні умов для діяльності іноземної розвідки (вербування агентури серед жителів України); збиранні інформації, що представляє інтерес для іноземної розвідки та її подальшого використання РФ задля отримання переваг над Україною в області збройних сил, військових дій, зовнішньої політики, втручання у внутрішню політику суверенної держави, для маніпулювання суспільними настроями населення України, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів, організації інформаційної експансії з боку РФ тощо. При цьому, представники спеціальних служб Російської Федерації, усвідомлюючи перевагу вчинення злочинів, які можуть призвести до заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків, спрямованих на дестабілізацію суспільно-політичної обстановки та втрати авторитету органів державної влади України, а також які завдають шкоди життю та здоров`ю громадян України, у тому числі військовослужбовців, співробітників правоохоронних органів та представників інших передбачених законодавством України військових формувань, з метою ослаблення держави, у невстановлений спосіб підшукували осіб, негативно налаштованих стосовно державної влади України. Так, у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 14 год. 21 хв. 29.06.2025, представники спеціальних служб Російської Федерації з використанням облікового запису, під нікнеймом «ІНФОРМАЦІЯ_11» в Інтернет-месенджері «Telegram» звернулися до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та запропонували останньому за грошову винагороду у розмірі 2000 доларів США вчинити терористичний акт з використанням саморобного пристрою вибухової дії, на що останній надав добровільну згоду. Тоді у ОСОБА_6 , якому було достовірно відомо про діючий воєнний стан та який являється негативно налаштованою стосовно державної влади України особою, з корисливих мотивів, виник злочинний умисел на вчинення вчинення терористичного акту, тобто вчинення вибуху, який створював небезпеку для життя та здоров`я людини, настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, за попередньою змовою групою осіб. Так, ОСОБА_6 , переслідуючи вищевказаний злочинний умисел, спрямований на вчинення терористичного акту, тобто вчинення вибуху, який створював небезпеку для життя та здоров`я людини, настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, діючи з корисливих мотивів, залучив до вищевказаної злочинної діяльності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . З цією метою ОСОБА_6 , використовуючи власний мобільний телефон марки «Xiaomi», модель «Redmi 14C», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 (далі - «Xiaomi Redmi 14C»), на якому встановлений Інтернет-месенджер «Telegram» з номером мобільного зв`язку НОМЕР_3 , підтримував зв`язок з невстановленою в ході досудового розслідування особою, яка має обліковий запис «ІНФОРМАЦІЯ_11» в Інтернет-месенджері «Telegram», під час якого отримав завдання щодо вчинення терористичного акту та обговорював обставини вчинення цього злочину. При цьому, невстановлена в ході досудового розслідування особа, яка має обліковий запис «ІНФОРМАЦІЯ_11» в Інтернет-месенджері «Telegram», та ОСОБА_6 домовилися про вчинення терористичного акту з конспірацією злочинних дій останнього, що полягали у використанні для спілкування виключно Інтернет-месенджер «Telegram» з подальшим видаленням переписки, в ході якого обумовлювали отримання та закладення саморобного вибухового пристрою у заздалегідь встановленому місці, його активації. Далі, невстановлена особа, що використовує обліковий запис в Інтернет-месенджері «Telegram» під нікнеймом « ОСОБА_11 », у невстановлений досудовим розслідуванням проміжок часу, однак не пізніше 14 год. 21 хв. 29.06.2025, переказав ОСОБА_6 на його картковий рахунок, відкритий в АТ «Універсал Банк» грошові кошти у розмірі 6000 грн., з метою придбання останнім мобільного телефону та сім-картки, які необхідні для вчинення ОСОБА_6 терористичного акту. На виконання свого злочинного умислу ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , прибувши на потягу з м. Кам`янське Дніпропетровської області до залізничного вокзалу «Дніпро-Головний» у м. Дніпро, у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 14 год. 21 хв. 29.06.2025, за вищевказані грошові кошти, які попередньо були переказані невстановленою особою, що використовує обліковий запис «ІНФОРМАЦІЯ_11» в Інтернет-месенджері «Telegram», придбали у ломбарді - ФОП ОСОБА_12 , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , мобільний телефон чорного кольору марки Redmi A2, моделі 23028RN4DG, IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 (далі - мобільний телефон марки «Redmi A2») за грошові кошти в розмірі 2500 грн., сім-картку оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з номером телефону НОМЕР_6 , з серійним номером НОМЕР_7 за грошові кошти в розмірі 300 грн. Після цього, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на вчинення терористичного акту, тобто вчинення вибуху, який створював небезпеку для життя та здоров`я людини, настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, з використанням таксі «Uklon» у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 16 год. 35 хв. 29.06.2025 прибули до ділянки місцевості поблизу громадської організації власників човнів «Буревісник», розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Сонячна Набережна, буд. 83. Надалі, ОСОБА_6 , продовжуючи вищевказану злочинну діяльність, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , безпосередньо підійшов до ділянки місцевості так званого «схрону» за координатами: 48.468695, 35.092574, що розташована поблизу громадської організації власників човнів «Буревісник», розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Сонячна Набережна буд. 83, де виявив поліетиленовий пакет чорного кольору, який був замаскований гілками. Після цього, ОСОБА_6 , продовжуючи вищевказану злочинну діяльність, виявив у вищевказаному поліетиленовому пакеті чорного кольору саморобний пристрій вибухової дії, який замаскований під вогнегасник, корпус якого повністю обмотаний скотчем сірого кольору, на кінці якого наявний електросірник та 2 дроти живлення, та крім цього до корпусу вогнегасника був примотаний мобільний телефон чорного кольору марки «Nomi». Після цього, на виконання злочинних вказівок невстановленої особи під обліковим записом «ІНФОРМАЦІЯ_11» в Інтернет-месенджері «Telegram», ОСОБА_6 зарядив вищевказаний мобільний телефон марки «Nomi» за допомогою наявного при собі зарядного пристрою PowerBank та з`єднав між собою вищевказані дроти живлення, що стирчать з вказаного саморобного пристрою вибухової дії за допомогою скотчу. Після цього, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , після вчинення зазначених злочинних дій, отримавши вищевказаний саморобний пристрій вибухової дії, що міститься у пакеті чорного кольору, не відмовляючись від свого злочинного умислу, направленого на вчинення терористичного акту, тобто вчинення вибуху, який створював небезпеку для життя та здоров`я людини, настання інших тяжких наслідків, з використанням саморобного пристрою вибухової дії, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, з використанням таксі «Uklon» марки «HYUNDAI», д.н.з. НОМЕР_8 , отримавши злочинне завдання невстановленої особи під обліковим записом «ІНФОРМАЦІЯ_11» в Інтернет-месенджері «Telegram», рушили за адресою: АДРЕСА_3 , де розташовується ІНФОРМАЦІЯ_5 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_6 ). В подальшому, приблизно о 17 год. 50 хв. 29.06.2025, прибувши на таксі «Uklon» марки «HYUNDAI», д.н.з. НОМЕР_8 , до ІНФОРМАЦІЯ_7 за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з використанням свого мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi 14C» та Інтернет-месенджеру «Telegram», за допомогою відеозв`язку здійснив візуальну розвідку прилеглої території ІНФОРМАЦІЯ_7 за адресою: АДРЕСА_3 . Далі, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, спрямованого на вчинення терористичного акту, тобто вчинення вибуху, який створював небезпеку для життя та здоров`я людини, настання інших тяжких наслідків, з використанням саморобного пристрою вибухової дії, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, на виконання вказівки невстановленої особи під обліковим записом «ІНФОРМАЦІЯ_11» в Інтернет-месенджері «Telegram», перебуваючи на прилеглій території ІНФОРМАЦІЯ_7 за адресою: АДРЕСА_3 , на відстані приблизно 3 м від службового транспортного засобу патрульної поліції «Peugeot», номерний знак « НОМЕР_9 », який знаходився на вищевказаній території, поклав біля бордюру мобільний телефон марки «Redmi A2», попередньо активувавши перед цим додаток «AirDroid», призначений для дистанційного керування та увімкнувши камеру вказаного мобільного телефону, таким чином, щоб об`єктив камери телефону був направлений на вищевказаний транспортний засіб патрульної поліції та фіксував всі дії, що відбуваються в обсязі зйомки камери вказаного мобільного телефону. У свою чергу, під час вказаних протиправних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , перебуваючи на прилеглій території ІНФОРМАЦІЯ_7 за адресою: АДРЕСА_3 , спостерігав за оточуючими особами, які проходять біля вказаної адреси, з метою попередження ОСОБА_6 у разі виявлення сторонніми особами, працівниками поліції та військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_7 , злочинних дій ОСОБА_6 , спрямованих на встановлення вищевказаного мобільного телефону марки «Redmi A2» та залишення саморобного пристрою вибухової дії біля службового транспортного засобу патрульної поліції «Peugeot», номерний знак « НОМЕР_9 », розташованого за вказаною адресою, тим сам забезпечував виконання останнім злочинних дій, спрямованих на вчинення терористичного акту. В подальшому, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , не відмовляючись від реалізації єдиного злочинного умислу, направленого на вчинення терористичного акту, тобто вчинення вибуху, який створював небезпеку для життя та здоров`я людини, настання інших тяжких наслідків, з використанням саморобного пристрою вибухової дії, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, на виконання злочинного завдання, отриманого від невстановленої особи під обліковим записом «ІНФОРМАЦІЯ_11» в Інтернет-месенджері «Telegram», о 17 год. 53 хв. 29.06.2025 поклав саморобний пристрій вибухової дії, що міститься у поліетиленовому пакеті чорного кольору, біля водійської двері службового транспортного засобу патрульної поліції «Peugeot», номерний знак « НОМЕР_9 », розташованого на прилеглій території ІНФОРМАЦІЯ_7 за адресою: АДРЕСА_3 , для подальшого здійснення терористичного акту, шляхом вчинення вибуху, а також разом із іншими особами покинув зазначену ділянку місцевості. Разом із тим, вибух саморобного пристрою вибухової дії, закладеного ОСОБА_6 , не відбувся з причин, що не залежали від волі останнього. Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на здійснення терористичного акту, тобто вчинення вибуху, з метою порушення громадської безпеки та залякування населення, вчиненого з використанням саморобного пристрою вибухової дії, 29.06.2025 прибули на прилеглу територію ІНФОРМАЦІЯ_7 за адресою: АДРЕСА_3 , та заклали чорний поліетиленовий пакет із саморобним пристроєм вибухової дії, для використання останнього в ході вчинення терористичного акту. Таким чином, за викладених обставин громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні закінченого замаху до терористичного акту, тобто замаху до вчинення вибуху, який створював небезпеку для життя та здоров`я людини, настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, за попередньою змовою групою осіб, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України. Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 підозри у скоєнні вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними доказами, зокрема: протоколом огляду місця події від 30.06.2025; протоколом допиту свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від 29.06.2025; протоколом затримання ОСОБА_6 ; іншими матеріалами кримінального провадження, які самі по собі так і в сукупності із іншими доказами містять відомості, як доказ факту та обставин вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Метою та підставами застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії. Виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини: Таким чином в ході досудового розслідування встановлені наступні ризики, передбачені п.п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: Зазначений висновок ґрунтується на тому, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України, за яке кримінальним законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, що у подальшому, у разі визнання його судом винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, може спонукати останнього до втечі та унеможливить притягнення до встановленої законом кримінальної відповідальності. Такий ризик обумовлений тяжкістю інкримінованого злочину, який віднесено до тяжких, характером і суспільною небезпекою дій підозрюваного, який, діючи умисно, з корисливих мотивів, в інтересах держави-агресора - Російської Федерації, здійснив закладення саморобного пристрою вибухової дії. Слід зазначити, що невідворотність покарання за вищевказане кримінальне правопорушення вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Крім того, відповідно до п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995, ОСОБА_6 у силу свого віку має право на безперешкодний виїзд за межі України, що створює реальні передумови для його втечі. Наявна збройна агресія Російської Федерації проти України та відсутність контролю над частиною державного кордону лише посилюють ці ризики, оскільки підозрюваний може залишити територію України у незаконний спосіб або переміститися на тимчасово окуповані території, де його притягнення до кримінальної відповідальності буде унеможливлене. З урахуванням вищевикладеного, тримання під вартою є єдиним ефективним способом запобігання ризику його переховування від органів досудового розслідування та суду. На підставі зібраних у кримінальному провадженні доказів, характеру вчиненого злочину та особистих характеристик підозрюваного ОСОБА_6 наявні обґрунтовані підстави вважати, що, перебуваючи на волі, він може продовжити вчинення кримінальних правопорушень. Зокрема, дії ОСОБА_6 мають ознаки системності, спланованості та свідомої протиправної поведінки, що виявилася у вчиненні замаху до терористичного акту. Як вибачається з повідомлення про підозру, такі дії вчинено умисно, з корисливих мотивів, що свідчить про наявність сталого злочинного наміру, матеріальної зацікавленості, а також про можливу належність до мережі осіб, які діють в інтересах ворожої держави. Факт участі ОСОБА_6 у вищезазначеній діяльності, об`єктивно свідчить про високий ризик того, що у разі перебування на свободі він знову здійснюватиме дії, спрямовані вчинення терористичного акту, а також може впливати на інших співучасників або продовжувати свою діяльність у складі разом з іншими співучасниками злочину. Таким чином, із метою недопущення продовження злочинної діяльності, вчинення нових кримінальних правопорушень та з урахуванням воєнного стану в державі, застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим, пропорційним та єдиним ефективним заходом для досягнення цілей кримінального провадження. На теперішній час в ході досудового розслідування встановлюються всі обставини вчинення кримінального правопорушення, у тому числі знаряддя та засоби його здійснення. Так, у разі незастосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній матиме доступ до усіх речей які імовірно в подальшому в ході досудового розслідування будуть використані як докази. Оскільки в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , заклали саморобний вибуховий пристрій біля службового транспортного засобу патрульної поліції «Peugeot», номерний знак « НОМЕР_9 », розташованого на прилеглій території ІНФОРМАЦІЯ_7 за адресою: АДРЕСА_3 . У зв`язку з цим, перебуваючи на волі ОСОБА_6 зможе здійснювати позапроцесуальний вплив та залякування підозрюваного ОСОБА_9 та громадянина ОСОБА_15 ,. з метою ненадання останніми викривальних показів стосовно ОСОБА_6 . Крім цього, ОСОБА_6 може повідомити інших невстановлених в ході досудового розслідування осіб, причетних до зазначеної злочинної діяльності, про кримінальне переслідування щодо нього, чим зашкодить встановленню вказаних осіб, що у свою чергу призведе до уникнення ними кримінальної відповідальності. Наявність перерахованих вище ризиків обґрунтовується наступними доказами у їх сукупності, зокрема: протоколом огляду місця події від 30.06.2025; протоколом допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 від 29.06.2025; протоколом затримання ОСОБА_6 ; іншими матеріалами кримінального провадження, які самі по собі так і в сукупності із іншими доказами містять відомості, як доказ факту та обставин вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Так, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 спрямоване на забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення (вчинення) ОСОБА_6 спроб переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Відтак в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати про об`єктивну наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного , ОСОБА_6 інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам. Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, з урахуванням повномасштабного вторгнення збройних сил та інших формувань Російської Федерації, а також численних протиправних дій з боку представників держави-агресора на території України, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 відповідає суспільному інтересу. Застосування до ОСОБА_6 тримання під вартою відповідає вимогам ч. 2 ст. 183 КПК України, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вченні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 10 років. У свою чергу, згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України. Враховуючи перераховані вище обставини, органом досудового розслідування вбачаються підстави для не визначення розміру застави при обранні запобіжного заходу ОСОБА_6 . Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання, просив його задовольнити з підстав зазначених у клопотанні, зазначивши, що жоден більш з м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Підозрюваний не заперечував проти задоволення клопотання.

Законний представник та захисник підозрюваного у судовому засіданні просили обрати домашній арешт.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані матеріали, якими слідчий, прокурор обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує положення ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, роботи.

У ході розгляду клопотання встановлено, що неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України, і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

Відповідно до приписів ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Так, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні зазначено, що існують ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_6 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, приховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні було належним чином підтверджено наявність всіх зазначених вище ризиків, окрім можливого незаконного впливу на свідків.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, при розгляді даного клопотання суд враховує той факт, що на даний час в Україні введено військовий стан та тривають активні бойові дії, що в свою чергу збільшує ризик втечі (переховування) підозрюваного настільки, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризику переховування.

У судовому засідання прокурором було повністю обґрунтовано той факт, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти ризикам, встановленим у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 492 КПК України, за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його неповнолітній вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, а також враховуючи, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, приховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки враховуючи вищевикладене, застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановленим у судовому засіданні.

Так, відповідно до абз. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Зважаючи на те, що неповнолітній ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України, суд в даному випадку вважає за доцільне не визначати розміру застави.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 182-186, 193-197, 205 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно неповнолітнього ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України - задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27 серпня 2025 року, без визначення застави.

Ухвалу направити до СВ СБ України в Дніпропетровській області - для виконання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1