У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«08» травня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасника судового провадження

прокурора ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 лютого 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області, відбуваючого покарання в ДУ «Вознесенська виправна колонія (№ 72)», раніше судимого.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 лютого 2025 року задоволено подання ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)» щодо засудженого ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання:

- за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 липня 2023 року у виді позбавлення волі строком на 4 роки за епізодом у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, та постановлено за цим вироком вважати його засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільненим від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

- вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 листопада 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. За цим вироком засудженому належить до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 3 місяці за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 липня 2023 року, оскільки до покарання, призначеного за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 листопада 2023 року при частковому складанні покарань за сукупністю вироків було приєднано покарання у виді позбавлення волі на строк 3 місяці;

- вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2023 року за епізодом у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, а саме від покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Постановлено вважати ОСОБА_7 засудженим за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 9 місяців.

Оскільки за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2023 року ОСОБА_7 призначено покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 листопада 2023 року (який підлягає декриміналізації, окрім покарання у виді позбавлення волі на строк 3 місяці за вироком від 11.07.2023), постановлено засудженому до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу, якою подання ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)» щодо засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 від призначеного за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 липня 2023 року покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, за яке особа була засуджена. Вважати ОСОБА_7 засудженим за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 липня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, без застосування ст. 70 КК України та із застосуванням ст. 75 КК України.

Звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 листопада 2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. ст. 71, 72 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, у зв`язку з усуненням караності діяння, за яке особа була засуджена.

Звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2023 року за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння, за яке особа була засуджена.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 9 місяців, без застосування положень ст. 70 КК України. На підставі ст. 71 КК України вважати ОСОБА_7 засудженим за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2023 року та вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 липня 2023 року, шляхом часткового складання покарань, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з підстав неправильного застосування Закону про кримінальну відповідальність.

Прокурор погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність звільнення ОСОБА_7 від покарання, призначеного за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 липня 2023 року, у виді позбавлення волі строком 4 роки за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, та з висновком про те, що за цим вироком його слід вважати засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Не погоджуючись з висновком суду щодо виконання вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 листопада 2023 року, зазначає наступне.

Так, з резолютивної частини оскаржуваної ухвали вбачається, що ОСОБА_7 звільнено від покарання, призначеного за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 листопада 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Проте, суд зазначив, що згідно цього вироку, засудженому до відбуття належить покарання у виді позбавлення волі на строк 3 місяці за першим вироком від 11.07.2023, оскільки до покарання, призначеного на підставі другого вироку, при частковому складанні покарань за сукупністю вироків, засудженому приєднано покарання у виді позбавлення волі строком на 3 місяці за вироком від 11.07.2023.

Зазначає, що з мотивувальної частини вказаного вироку вбачається, що ОСОБА_7 21.07.2023 вчинив таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням в інше приміщення, чим спричинив майнову шкоду потерпілому на загальну суму 1 150 грн. За що його було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці. Оскільки, вказане кримінальне правопорушення вчинено після ухвалення вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 липня 2023 року, суд на підставі ст.ст. 71, 72 КК України, до покарання приєднав невідбуту частину покарання за вироком Вознесеньского міськрайонного суду Миколаївської області від 11 липня 2023 року, та остаточно призначив покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Звертає увагу, що в оскаржуваній ухвалі суд дійшов вірного висновку, що вчинене діяння за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 листопада 2023 року не є кримінально караним на даний час, оскільки сума викраденого майна не перевищувала 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян станом на 01.01.2023. Проте, суд не мав повноважень визначати, що до відбуття згідно цього вироку ОСОБА_7 належить покарання у виді позбавлення волі на строк 3 місяці, тобто невідбута частина покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 липня 2023 року, яку приєднано до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяців за вчинення вищезазначеного діяння, яке не є кримінально караним на даний час.

Зазначає, оскільки вчинене 21.07.2023 ОСОБА_7 діяння не є кримінально караним на сьогоднішній день, суд не може визначати до відбуття невідбуту частину покарання, яку суд приєднував до покарання за діяння, яке не є кримінальним правопорушенням на сьогоднішній день, тому що підставою для застосування положень ст.ст. 71, 72 КК України є вчинення саме кримінального правопорушення, а діяння, вчинене ОСОБА_7 21.07.2023 не є на даний час кримінальним правопорушенням.

Вважає, що суд першої інстанції повинен був повністю звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 липня 2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст.ст. 71, 72 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, у зв`язку з усуненням караності діяння, за яке особа була засуджена без жодних визначень приєднаної невідбутої частини покарання за іншим вироком до відбуття.

Окрім того, з резолютивної частини оскаржуваної ухвали вбачається, що ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2023 року за епізодом, що кваліфіковано за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, а саме, від покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Визначено вважати ОСОБА_7 засудженим за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 9 місяців.

Також, суд зазначає, що оскільки вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2023 року ОСОБА_7 призначено покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 листопада 2023 року (який підлягає декриміналізації, окрім 3 місяців позбавлення волі за вироком від 11.07.2023), тому до відбуття йому належить покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Прокурор погоджується з висновком суду про звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності вказаного діяння. Однак, застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України та приєднання до покарання, у виді позбавлення волі на строк 5 років 9 місяців за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2023 року, покарання у виді позбавлення волі на строк 3 місяці за вироком Вознесенського міськрайонного суду від 11 липня 2023 року, діяння за яким є повністю декриміналізованим, є незаконним та необґрунтованим.

Зазначає, що суд не міг визначити до відбуття 3 місяці позбавлення волі за вироком Вознесенського міськрайонного суду від 11 липня 2023 року, оскільки діяння за вказаним вироком не є кримінальним правопорушенням, тому суд не міг застосовувати в даному випадку положення ч. 4 ст. 70 КК України та приєднати до покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2023 року.

Враховуючи, що кримінальні правопорушення, які не є декриміналізовані та за які ОСОБА_7 засуджений за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 9 місяців, вчинені після ухвалення вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 липня 2023 року, вважає за необхідне застосувати ст. 71 КК України та визначити до відбуття покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2023 року невідбуту частину покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 липня 2023 року, шляхом часткового складання покарань у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

До суду звернувся з поданням начальник ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)» про звільнення засудженого ОСОБА_7 від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, призначеними на підставі вироків Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 липня 2023 року, 27 листопада 2023 року та 28 грудня 2023 року, та приведення даних вироків у відповідність до Закону України №3886-IX від 18.08.2024.

Судом встановлено, що вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 липня 2023 року ОСОБА_7 визнано винним: за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 років; за ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Згідно зазначеного вироку ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні 9 епізодів крадіжок, а саме за те, що він: 11.03.2023 викрав майно на суму 3 023,40 грн; 11.03.2023 на суму 568,51 грн; 28.04.2023 на суму 575,00 грн; 28.04.2023 на суму 807,20 грн; 30.04.2023 намагався викрасти майно на суму 700,0 грн, але з причин, що не залежали від його волі, не довів злочин до кінця; в середині березня 2023 року викрав майно на суму 2 598,75 грн; в кінці березня 2023 року на суму 7 976,00 грн; 02.05.2023 на суму 850,00 грн; на початку травня 2023 року викрав майно на суму 1 283,00 грн.

Згідно вироку, ОСОБА_7 вчинив 9 епізодів таємного викрадення чужого майна, 8 з яких закінчені злочини та один замах на вчинення злочину, тому відповідно покарання йому призначено за сукупністю злочинів та із призначенням покарання окремо за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185, із застосуванням ст. 69 КК України (1 епізод), та окремо за ч. 4 ст. 185 КК України (8 епізодів) без призначення покарання за окремими епізодами за ч. 4 ст. 185 КК України.

Суд встановив, що за кожним з епізодів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 окремо покарання не призначалось, оскільки кримінальним законом не передбачено можливості призначення покарання за окремими епізодами злочинної діяльності, відповідальність за які передбачена однією частиною однієї статті Кримінального кодексу України.

Хоча деякі з епізодів, вчинених засудженим ОСОБА_7 правопорушень за ч. 4 ст. 185 КК України згідно Закону України № 3886-IX від 18.07.2024 за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 липня 2023 року, не є кримінально караними, проте суд першої інстанції не має повноважень звільняти ОСОБА_7 від призначеного покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки під час ухвалення вироку судом окремо покарання за кожним епізодом крадіжок не призначалось, а покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України поглинене більш суворим покаранням за ч. 4 ст. 185 КК України.

Тому суд дійшов висновку, що за цим вироком ОСОБА_7 слід звільнити лише від покарання, яке призначено йому за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки, оскільки вартість майна, на крадіжку якого було вчинено замах, не утворює складу кримінального правопорушення, так як не перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у 2023 році, а саме 2 684 грн.

Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 листопада 2023 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст.ст. 71, 72, ч. 3 ст. 78 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Згідно зазначеного вироку, 21.07.2023 ОСОБА_7 викрав майно на суму 1 150,0 грн, що на даний час не утворює складу кримінального правопорушення та підлягає декриміналізації, оскільки, сума викраденого майна не перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в 2023 році, а саме 2 684 грн.

За цим вироком ОСОБА_7 призначено покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяців. На підставі ст.ст. 71, 72, ч. 3 ст.78 КК України, ОСОБА_7 частково приєднано до покарання за даним вироком невідбуту частину покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 липня 2023 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2023 року ОСОБА_7 призначено покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років 9 місяців;

- за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 років 9 місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.11.2023, визначено остаточно покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Згідно вироку, ОСОБА_7 засуджено за вчинення 12 епізодів крадіжок, а саме за те, що він: з 25 по 27 серпня 2023 року викрав майно на суму 372,40 грн; з 27 по 29 серпня 2023 року на суму 1 950,90 грн; з 29 по 31 серпня 2023 року на суму 1 794,80 грн; з 03 по 05 вересня 2023 року на суму 4 299,40 грн; з 05 по 07 вересня 2023 року на суму 696,50 грн; з 13 по 14 вересня 2023 року на суму 790,00 грн; з 15 по 16 вересня 2023 року на суму 340,20 грн; 18.09.2023 на суму 3 8071,00 грн; 23.09.2023 на суму 4 192,00 грн; 01.10.2023 на суму 2 039,60 грн; 05.10.2023 на суму 9 218,20 грн; 05.10.2023 намагався викрасти майно на суму 389,31 грн, але з причин, що не залежали від його волі, не довів злочин до кінця.

Встановлено, що ОСОБА_7 вчинив 12 епізодів таємного викрадення чужого майна, 11 з яких закінчені злочини та 1 незакінчений замах на вчинення злочину, тому покарання йому призначено за сукупністю злочинів з призначенням покарання окремо за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України та за ч. 4 ст. 185 КК України, без призначення покарання за окремими епізодами.

Проте, вартість майна, що було предметом правопорушення у виді замаху на його вчинення, на даний час не утворює складу правопорушення, тому за цим вироком ОСОБА_7 підлягає звільненню від покарання, призначеного за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, оскільки вартість майна, на крадіжку якого було вчинено замах, вже утворює складу кримінального правопорушення, так як не перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у 2023 році, а саме 2 684 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_7 підлягає звільненню від покарання за вироком від 11.07.2023 лише того покарання, що призначено йому за ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, за вироком від 27.11.2023 повністю від покарання за ч.4 ст.185 КК України, а за вироком від 28.12.2023 від покарання, призначеного за ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України.

Суд зазначив, що вироком від 27.11.2023 частково приєднано засудженому ОСОБА_7 покарання за вироком від 11.07.2023 при частковому складанні покарань за сукупністю вироків за вчинення засудженим злочину в період іспитового строку та йому було приєднано покарання у виді позбавлення волі строком на 3 місяці, призначене на підставі вироку від 11.07.2023, яке відповідно входило до покарання за вироком від 27.11.2023, а отже враховано до покарання за вироком від 28.12.2023 при складанні покарань на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Разом з тим, за вироком від 28.12.2023 ОСОБА_7 призначено покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком від 27.11.2023 (який підлягає декриміналізації, окрім 3 місяців позбавлення волі за вироком від 11.07.2023, яке було приєднано при частковому складанні покарань за сукупністю вироків) та ОСОБА_7 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6років, тому засудженому до відбуття належить покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 9 місяців за вироком від 28.12.2023 та 3 місяці позбавлення волі за вироком від 27.11.2023 та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом складання цих покарань за сукупністю кримінальних правопорушень ОСОБА_7 належить до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Позиція учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Засуджений ОСОБА_7 заяву про бажання брати участь під час апеляційного розгляду не подавав, його участь не є обов`язковою.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при ухваленні рішення, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасника судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 КК України, звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У постанові від 07 жовтня 2024 року (справа № 278/1566/21) об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду сформулювала висновок про застосування відповідних частин статей 185, 190, 191 Кримінального кодексу України з урахуванням положень Закону № 3886-ІХ.

Відповідно до висновку, «питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-ІХ, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння».

Порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку, регулюється статтею 539 КПК України, а питання, які вирішуються судом під час виконання вироків, визначені статтею 537 КПК.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право, зокрема, вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами другою і третьою статті 74 КК (пункт 13 частини першої статті 537 КПК). Відповідно до частини другої статті 74 КК особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

На стадії виконання вироку, відповідно до пункту 13 частини першої статті 537 КПК України, суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання у зв`язку з набранням чинності Законом № 3886-ІХ та про пом`якшення покарання шляхом визначення після застосування цього Закону розміру покарання, яке необхідно відбувати засудженому, якщо вирок стосується сукупності злочинів чи сукупності вироків.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України № 3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна) та передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

У зв`язку з вказаними змінами у законодавстві, начальник ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)» звернувся до суду з поданням про приведення вироків Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 липня 2023 року, 27 листопада 2023 року та 28 грудня 2023 року щодо засудженого ОСОБА_7 у відповідність до Закону України №3886-IX від 18.08.2024.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 засуджений:

1)вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 липня 2023 року за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 років, за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 2 роки;

2)вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 листопада 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст.ст. 71, 72, ч. 3 ст. 78 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців;

3)вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 9 місяців, за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 9 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, за даним вироком та вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.11.2023, визначено остаточно покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

З вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 липня 2023 року вбачається, що ОСОБА_7 своїми протиправними діями, що мали місце 30.04.2023, шляхом проникнення в інше сховище, повторно, в умовах воєнного стану, здійснив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, належного потерпілій ОСОБА_8 на загальну суму 700 грн.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 684 грн, а 50 відсотків від його розміру становить 1 342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України (за вироком від 11 07.2023), розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2 684 грн.

Враховуючи, що вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, вчиненого ОСОБА_7 30.04.2023 становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на час вчинення засудженим злочину, наявні підстави для звільнення на підставі ч. 2 ст. 74 КК України засудженого від покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, призначеного за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 липня 2023 року.

Разом з тим, відсутні підстави для звільнення засудженого ОСОБА_7 від покарання, призначеного за ч. 4 ст. 185 КК України, за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 липня 2023 року, оскільки за даним вироком він визнаний винним у вчиненні декількох крадіжок, а саме, крадіжок, вчинених: 11.03.2023 на суму 3 023,40 грн, що станом на день вчинення крадіжки складає суму більшу, ніж два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2 684 грн); 11.03.2023 на суму 568,51 грн; 28.04.2023 на суму 575,00 грн; 28.04.2023 на суму 807,20 грн; в середині березня 2023 року на суму 2 598,75 грн; в кінці березня 2023 року 7 976,00 грн, що станом на день вчинення крадіжки складає суму більшу, ніж два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2 684 грн); 02.05.2023 на суму 850,00 грн, а також на початку травня 2023 року на суму 1 283,00 грн.

У даному випадку, злочинні дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України та покарання призначено за цією статтею не окремо за кожним епізодом крадіжок, а за всіма епізодами з правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КК України.

Вчинені ОСОБА_7 крадіжки 11.03.2023 та в кінці березня 2023 року на день розгляду подання відповідають цій правовій кваліфікації, і караність за цей злочин законом не усунена.

Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для звільнення засудженого ОСОБА_7 від покарання або пом`якшення покарання, призначеного за ч. 4 ст. 185 КК України, за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 липня 2023 року.

З вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 листопада 2023 року вбачається, що ОСОБА_7 своїми протиправними діями, що мали місце в ніч на 21.07.2023 таємно, повторно,в умовах воєнного стану, здійснив крадіжку, завдавши майнову шкоду потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 1 150,00 грн.

Враховуючи, що вартість майна, яке було предметом даного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, вчиненого ОСОБА_7 , становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на час вчинення засудженим злочину, наявні підстави для звільнення на підставі ч. 2 ст. 74 КК України засудженого від покарання, призначеного вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 листопада 2023 року.

З вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2023 року вбачається, що ОСОБА_7 своїми протиправними діями, що мали місце 05.10.2023, шляхом проникнення в інше сховище, повторно, в умовах воєнного стану, здійснив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, належного потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 1 068,31 грн.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 684 грн, а 50 відсотків від його розміру становить 1 342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України (за вироком від 28.12.2023), розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2 684 грн.

Враховуючи, що вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, вчиненого ОСОБА_7 05.10.2023, становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на час вчинення засудженим злочину, наявні підстави для звільнення на підставі ч. 2 ст. 74 КК України засудженого від покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, призначеного за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2023 року.

Разом з тим, відсутні підстави для звільнення засудженого ОСОБА_7 від покарання, призначеного за ч. 4 ст. 185 КК України, за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2023 року, оскільки за даним вироком він визнаний винним у вчиненні декількох крадіжок, а саме, крадіжок, вчинених: з 25 по 27 серпня 2023 року на суму 372,40 грн; з 27 по 29 серпня 2023 року на суму 1 950,90 грн; з 29 по 31 серпня 2023 року на суму 1 794,80 грн; з 03 по 05 вересня 2023 року на суму 4 299,40 грн, що станом на день вчинення крадіжки складає суму більшу, ніж два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2 684 грн); з 05 по 07 вересня 2023 року на суму 696,50 грн; з 13 по 14 вересня 2023 року на суму 790,00 грн; з 15 по 16 вересня 2023 року на суму 340,20 грн; 18.09.2023 на суму 38 071,00 грн, що станом на день вчинення крадіжки складає суму більшу, ніж два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2 684 грн); 23.09.2023 на суму 4 192,00 грн, що станом на день вчинення крадіжки складає суму більшу, ніж два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2 684 грн); 01.10.2023 на суму 2 039,60 грн та 05.10.2023 на суму 9 218,20 грн, що станом на день вчинення крадіжки складає суму більшу, ніж два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2 684 грн).

У даному випадку, злочинні дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України та покарання призначено за цією статтею не окремо за кожним епізодом крадіжок, а за всіма епізодами з правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КК України. Вчинені ОСОБА_7 крадіжки з 03 по 05 вересня 2023 року, 18.09.2023, 23.09.2023 та 05.10.2023 на день розгляду подання відповідають цій правовій кваліфікації, і караність за цей злочин законом не усунена. Тому відсутні підстави для звільнення засудженого ОСОБА_7 від покарання або пом`якшення покарання, призначеного за ч. 4 ст. 185 КК України, за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2023 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Оскільки ОСОБА_7 підлягає звільненню від призначеного покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 листопада 2023 року на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, тому остаточне покарання слід визначити за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 липня 2023 року та Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2023 року.

Разом з тим, судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки є неправильним висновок, що засудженому до відбуття покарання у виді позбавлення волі визначено покарання за сукупністю вироків Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2023 року та від 27 листопада 2023 року, оскільки вирок від 27 листопада 2023 року підлягає декриміналізації.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_7 слід вважати засудженим за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2023 року та вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 липня 2023 року.

За такого, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою подання начальника ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)» задовольнити. Разом з тим, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, оскільки містить вимогу про застосування вимог ч.1 ст. 71 КК України, а не ч.4 чт. 70 КК України при приведенні вироків у відповідність до вимог закону під час їх виконання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 424, 479-2, 537 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 лютого 2025 року щодо ОСОБА_7 скасувати і постановити нову ухвалу, якою подання начальника ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)» задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 липня 2023 року у виді позбавлення волі на строк 4 роки, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 липня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 листопада 2023 року у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2023 року у виді позбавлення волі на строк 5 років за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 9 місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України вважати ОСОБА_7 засудженим за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2023 року та вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 липня 2023 року, шляхом часткового складання покарань, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3