МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року Справа №370/2199/25

Провадження № 1-кп/370/135/25

Макарівський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференцзв`язку)

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференцзв`язку)

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду у смт Макарові Київської області кримінальне провадження № 0000662 від 30 квітня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей дружини (зі слів обвинуваченого), працює за договором водієм таксі «Bolt», зареєстрований: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_2 , раніше судимого Соснівським районним судом м. Черкаси за частиною другою статті 156, частиною першою статті 187 Кримінального кодексу України, на підставі частини першої статті 70 Кримінального кодексу України остаточне призначене покарання у вигляді 6 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з роботою з неповнолітніми строком на 3 роки, відбування якого завершилось 13.02.2025, у вчиненні кримінального злочину, визначеного частиною другою статті 15 частиною другою статті 146 Кримінального кодексу України

у с т а н о в и в:

До Макарівського районного суду Київської області надійшли матеріали зазначеного кримінального провадження. Суддя Макарівського районного суду Київської області ухвалою від 29 липня 2025 року призначила у судовому засіданні в приміщенні Макарівського районного суду Київської області підготовче засідання з розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального злочину, визначеного частиною другою статті 15 частиною другою статті 146 Кримінального кодексу України на 30 липня 2025 року.

Разом з обвинувальним актом від прокурора надійшло клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, зазначаючи про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила його задовольнити із викладених у ньому підстав.

Прокурор стверджувала, що з огляду на насильницький характер вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення, відсутні підстави для визначення застави за правилами частини четвертої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через необґрунтованість обвинувачення та відсутністю зазначених прокурором ризиків, оскільки ОСОБА_4 має суттєві соціальні зв`язки, дружину, на його утриманні перебувають діти дружини від першого шлюбу, а також обвинувачений бажає вступити на військову службу до ЗСУ для захисту територіальної цілісності України. Просили застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Крім того обвинувачений та його захисник підтвердили, що отримали клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу 25 липня 2025 року.

Заслухавши учасників, дослідивши клопотання прокурора, суд дійшов таких висновків.

Фастівський міськрайонний суд Київської області ухвалою від 25 червня 2025 року продовжив ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01 серпня 2025 року.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 раніше судимий за скоєння злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив новий злочин, за таких обставин.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел на незаконне позбавлення волі та протиправне викрадення малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з невстановленою метою.

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі та викрадення малолітньої особи, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з невстановленою метою, порушуючи приписи статей 29, 33 Конституції України, яка гарантує, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість, та має свободу на пересування, використовуючи свою фізичну перевагу, всупереч нормам Декларації ООН «Про захист усіх осіб від насильницького зникнення» від 18 грудня 1992 року, ратифікованої Україною 17.07.1997, 27.04.2025 приблизно о 15 год. 50 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: Київська область, Фастівський район,

с. Бишів, вул. Святопокровська, навпроти будинку № 67, переміщаючись на автомобілі марки Peugeot 301, номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору з написом зеленого кольору «BOLT», побачив малолітню ОСОБА_7 , що самостійно йшла по цій вулиці без супроводу дорослих, під`їхав до неї та скориставшись її вразливим станом, вхопив її, чим обмежив можливість останньої чинити опір та вільно пересуватись, після чого затягнув її до автомобілю, прикриваючи її рот своєї рукою, з метою унеможливлення подачі малолітньої сигналів про допомогу.

Отже, ОСОБА_4 , вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки малолітній ОСОБА_7 вдалося залишити автомобіль та втекти з місця вчинення злочину.

Згідно із частиною третьою статті 315 Кримінального процесуального кодексу України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з частиною першої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать, зокрема, про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні (частина перша статті 194 Кримінального процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 177 Кримінального процесуального кодексу України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор посилається на те, що на теперішній час продовжують існувати такі заявлені органом досудового розслідування ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Під час розгляду клопотання встановлено наявність ризиків, про які зазначила прокурор.

Головуючий суддя вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені

пунктом 1 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з якими ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, передбаченого частиною другою статті 146 Кримінального кодексу України, що відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є нетяжким злочином, за яке законом передбачене покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, й усвідомлюючи, що він обвинувачується у вчиненні цього злочину та покарання, що загрожує йому у разі визнання його судом винуватим. Крім того, ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення втік, а тому може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Суд також вважає наявними ризики, передбачені пунктом 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким обвинувачений може незаконно впливати на свідків, потерпілу та її законного представника.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до частини четвертої статті 95 Кримінального процесуального кодексу України. Тобто ризики впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження під час зібрання доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Також, суд погоджується, що у разі не обрання запобіжного заходу у вигляді триманням під вартою обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, а тому наявний ризик, передбачений пунктом 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки обвинувачений у відносно короткий період часу від дати його звільнення з місць позбавлення волі, де відбував покарання за скоєнні злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, наразі обвинувачується у вчиненні іншого злочину щодо малолітньої особи, також суд бере до уваги наявність факту притягнення його до адміністративної відповідальності 20.03.2025 за статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо вчинення неправомірних дій відносно трьох малолітніх осіб (дівчат).

Натомість, наданими у судовому засіданні стороною захисту поясненнями не спростовується наявність встановлених вище ризиків, а тому суд не вбачає можливості для обрання більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , оскільки лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти встановленим ризикам.

Застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам статті 183 Кримінального процесуального кодексу України.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що лише винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти зазначеним ризикам. Застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде достатніми для запобігання встановленим ризикам.

Водночас за приписами пункту 1 частини четвертої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, якщо злочин вчинено із застосуванням насильства, а тому суд з урахуванням викладеного не визначає розмір застави.

Керуючись статтями 176-178, 183, 194, 314, 331, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Криворізька установа виконання покарань № 3» строком 60 (шістдесят) днів до 27 вересня 2025 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню, а її оскарження не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складений 11 серпня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1