Справа № 574/486/25
Провадження 1-кп/574/151/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду Сумської області в режимі відеоконференції клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.05.2025 року за №0007652, про обвинувачення ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.402 КК України,

в с т а н о в и в:

На розгляді в Буринському районному суді Сумської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.

До початку судового розгляду від прокурора ОСОБА_3 надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого, яке він обґрунтовує тим, що під час досудового розслідування було встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного переховуватись від слідства та суду; впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення, які на даний час не зменшились та продовжують існувати. Покликаючись на те, що строк застосованого до ОСОБА_4 під час досудового розслідування запобіжного заходу спливає 23.08.2025 року, а судовий розгляд кримінального провадження ще не розпочато, просив продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого строком на 60 днів.

В судовому засіданні прокурор підтримав вказане клопотання та просив задовольнити з наведених у ньому підстав.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, покликаючись на погіршення стану здоров`я обвинуваченого в зв`язку з наявністю в нього хронічних захворювань. Крім того, вважали достатнім застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки він є віруючою людиною та не має наміру переховуватись від суд, а прокурором не доведено наявність ризиків, зазначених у клопотанні.

Заслухавши доводи прокурора, думку інших учасників кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню відносно ОСОБА_4 слідчим суддею було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, строк якого закінчується 23.08.2025 року.

Частинами 1-2 ст.331 КПК України встановлено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» Суд зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, за яке у разі доведення його винуватості, передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, а тому обвинувачений, який є військовослужбовцем, перебуваючи на волі та будучи обізнаним про суворість передбаченого законом покарання, може переховуватись від суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на свідків, які ще не допитані в судовому засіданні, а також продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.23, ч.4 ст. 95, ст.224 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

На даний час судовий розгляд кримінального провадження ще не розпочато, а тому судове провадження у даній справі не може бути завершене до закінчення строку дії застосованого відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За наведеного, суд вважає, що на даний час ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу не зменшились та не перестали існувати, тому наявні підстави для продовження застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки до призову на військову службу обвинувачений мав постійне місце проживання в населеному пункті, віддаленому від місцезнаходження суду, в якому здійснюється судове провадження та вказаний запобіжний захід не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Жодних доказів неможливості утримання обвинуваченого під вартою за станом здоров`я стороною захисту суду також не надано. Крім того в судовому засіданні обвинувачений не заперечував, що в слідчому ізоляторі йому надається медична допомога.

Враховуючи викладене, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Також, суд не вбачає підстав для зміни раніше визначеного розміру застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 392 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 19.10.2025 включно.

Визначити розмір застави в 60560 грн.

У разі внесення застави та після звільнення ОСОБА_4 з-під варти до 19.10.2025 включно покласти на нього обов`язки: повідомляти суд про зміну місця проживання, місця роботи та засобів зв`язку; не відлучатися з населеного пункту за місцем розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 без дозволу суду; з`являтися до суду за першою вимогою; здати на зберігання до відповідного органу паспорт для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, за наявності.

Роз`яснити обвинуваченому та заставодавцю, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава може бути звернута в дохід держави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 5 днів з дня проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення її копії.

Суддя ОСОБА_1