Провадження № 1-кп/638/377/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року Шевченківський районний суд м. Харкова

в складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

з участю обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002775 від 10.08.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Харківської області, Дворічанського району, с. Кутьківка, громадянина України, із повною середньою освітою, не одружений, дітей не має, не працевлаштований, без постійного місця мешкання, раніше судимого: 18.03.2019 року Дворічанським районним судом Харківської області за частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України до 200 годин громадських робіт,-

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 09.08.2020 року о 20 год. 40 хв., маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення, з корисливих мотивів, та переслідуючи корисливу мету на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, шляхом розиття скла, проник через вікно до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав майно, а саме: слайсер марки «ESSEDUE» модель 220 AFP№901, міксер марки «EMMRRE» модель FNA-А21 та соковитискач, яке належить ОСОБА_5 , перемістивши вказане майно через віконний отвір з приміщення кафе на ділянку місцевості біля вказаного кафе.

Таким чином, ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, намагався покинути місце скоєння злочину, однак не довів свій злочинний умисел до кінця, з причин, які не залежали від його волі, оскільки його дії були припинені свіробітниками поліції на місці чинення злочину. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 міг спричинити ОСОБА_5 згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №129 від 11.08.2020 року матеріальну шкоду на загальну суму 10 000 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України у повному обсязі, підтвердивши обставини, викладені у обвинувальному акті, у вчиненому розкаявся, просив суворо не карати.

Суд зі згоди прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, не оспорює їх, і не наполягає на дослідженні всіх доказів у справі, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку обвинувачений буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи представлені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_4 та кваліфікує його дії за частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у приміщення.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що останній офіційно не працевлаштований; дітей на утриманні не має; не є особою з інвалідністю; не одружений; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; не має зареєстрованого місця проживання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд, відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України, визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України, судом не встановлено.

При вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь важкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до статті 12 Кримінального кодексу України відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому також суд враховує, що відповідно до статті 50 Кримінального кодексу України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до частини 2 статті 50 Кримінального кодексу України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд керується також положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 повинно бути призначене покарання, необхідне та достатнє для виправлення та попередження нових злочинів у межах санкції кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України у вигляді позбавлення волі із застосуванням статей 75, 76 Кримінального кодексу України, оскільки цей вид покарання буде мати вплив на його виправлення та попередження нових злочинів, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена частиною 2 статті 50 Кримінального кодексу України мета покарання як обвинуваченим, так і іншими особами.

Питання щодо витрат, пов`язаних із проведенням експертизи по кримінальному провадженню відсутні.

Питання про долю речових доказів і документів вирішити на підставі статті 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було обрано ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.08.2020 року у вигляді особистого зобов`язання на строк до 12.08.2020 року.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись статтями 349, 368, 370 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити покарання у вигляді 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем його проживання; повідомляти уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання про зміну місця свого проживання, роботи чи навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази, а саме: хліборізка (слайсер) марки «ESSEDUE» модель 220 AFP№901, міксер марки «EMMRRE» модель FNA-А21 та соковитискач вважати повернутими потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Головуючий суддя: