Справа № 615/2272/25
Провадження № 1-кп/615/144/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Валки Харківської області кримінальне провадження №0000252 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, із базовою середньою освітою, не одруженого, на час вчинення кримінального правопорушення офіційно не працюючого, наразі військовослужбовця, не судимого, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

В умовах воєнного стану, 17-18 травня 2025 року, встановити точну дату не представилось можливим, з 10:00 ОСОБА_3 з дозволу ОСОБА_5 перебував на території фермерського господарства за адресою: АДРЕСА_1 , де працював підсобним робочим. Близько 11:30 у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який, шляхом вільного доступу, діючи умисно, розуміючи незаконність і протиправність своїх дій, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, з корисливих спонукань, перебуваючи у підсобній кімнаті господарського приміщення, викрав з паперової коробки, що знаходилася на холодильнику, грошові кошти в сумі 5000 грн., після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, в результаті чого завдав потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на вказану суму.

Суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинену в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений свою винуватість визнав повністю, щиро розкаявся. Зауважив, що активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. За домовленістю з потерпілим відшкодує завдані злочином збитки шляхом відпрацювання після закінчення лікування. Підтвердив, що дійсно вчинив злочин за викладених вище обставин.

Пояснив, що працював у потерпілого підсобним робітником не офіційно протягом останніх 3-х років, допомагав доглядати за коровами, доїти, робити бринзу, за що той давав молоко, купував продукти харчування, яких не було в селі, на прохання платив гроші на продукти харчування та цигарки. Бачив, що потерпілий зберігає гроші у підсобному приміщенні на фермі, де й проживає, в коробці на холодильнику.

Зазвичай не п`є, 17-18.05.2025 близько 07:00 приїхала тітка погостювати, яку не бачив 3 роки. Близько 10:00 пішов на ферму, як завжди, погодувати та подоїти корів, зранку все робив господар. Враховуючи, що власниця магазину просила віддати борг в сумі 5000 грн., що накопився за 2-3 місяці через високі ціни на продукти харчування, вирішив взяти їх із коробки. У потерпілого не запитував, так як його не було, не телефонував, тому що не дав би. Думав взяти гроші, а згодом покласти, щоб він не помітив. Мав таку можливість, оскільки матеріальну допомогу надавали батьки, щомісяця висилали по 6000-7000 грн., але часто виплату зарплати затримують. Близько 11:30 взяв гроші в сумі 5000 грн. із коробки, ніхто не бачив, віддав борг до магазину, після чого повернувся на ферму та допомагав далі потерпілому по господарству.

05.06.2025 мобілізувався в ЗСУ, поїхав на навчання, звідки зателефонував потерпілому, попросив вибачення та зізнався в скоєному. 18.07.2025 отримав травму ноги, лежав в госпіталі, через тиждень виписався до спеціальної лікарні, але запропонували продовжити лікування вдома через відсутність місць, наступний огляд 01.09.2025. По приїзду додому, відразу пішов до потерпілого, який пробачив але відповів, що все одно буду нести покарання, так як не раз відносно нього вчиняли аналогічні правопорушення і інші підсобні працівники, але деякі ухилились від відповідальності. Вказав, що дуже соромно за свій вчинок, більше такого не повториться. Просить надати можливість проходити військову службу із захисту України, не позбавляти волі.

За клопотанням потерпілого ОСОБА_5 , судовий розгляд проведено за його відсутності. Повністю погоджується та підтримує позицію прокурора.

Враховуючи, що показання обвинуваченого послідовні, об`єктивні, що він визнав свою вину повністю, щиро розкаявся, правильно розуміючи зміст та значення цих обставин, відмовився від дослідження доказів добровільно, проти чого інші учасники судового провадження не заперечували, дослідження в судовому засіданні інших доказів у кримінальному провадженні на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнано недоцільним.

Із ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно із положеннями ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінального правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

За правилами ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд приймає до уваги, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Із досліджених судом даних про особу, ОСОБА_3 має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, скарг, нарікань від мешканців старостату не надходило, громадський порядок не порушує, компрометуючих матеріалів старостат не має. Не одружений, утриманців не має, проживає один, зі слів батьки проживають в м. Харків. Протягом 3-х років не офіційно працював на фермі потерпілого. З 05.06.2025 знятий з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації (п.1 ч.5 ст.37). На цей час солдат в/ч НОМЕР_1 . 18.07.2025 під час занять на полігоні отримав травму: закрите пошкодження капсульно-зв`язкового апарату лівого г/с суглобу, авульсивний перелом латеральної кісточки лівої гомілки, набряковий та больовий синдром. Після виписки з травматологічного відділення 01.08.2025: гіпсова іммобілізація, рентген контроль через 3 тижні, хода на милицях без навантаження, потребує відпустки на 30 к/д за станом здоров`я, обмеження фізичного навантаження, переохолодження, перегрівання (виписка із медичної картки стаціонарного хворого №3922). На обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває. Не судимий, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався.

В якості обставин, які пом`якшують покарання, у відповідності до положень ст.66 КК України суд враховує щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачених ст.67 КК України, судом не виявлено.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, передбачених санкцією ч.4 ст.185 КК України.

Враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наведені дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає можливим його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, судові витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався. Враховуючи обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого і його процесуальну поведінку під час розгляду кримінального провадження, суд не вбачає підстав для застосування відносно нього будь-якого запобіжного заходу через відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Керуючись ст.368,370,371,373-374,376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

В силу ст.75 КК України від відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_3 звільнити з випробуванням строком на 1 рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

В іншій частині вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Валківський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1