ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2211/25 Справа № 208/7080/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000935 за апеляційними скаргами прокурора Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 лютого 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, неодружений, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , освіта середньо-спеціальна, не працюючий, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 15.04.2020 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.3 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, вважається таким що відбув покарання;

- 28.09.2020 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ст. ст. 185 ч.2, 70 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі, вважається таким що відбув покарання;

- 17.11.2022 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ст. ст. 185 ч. 4, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;

- 26.05.2023 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ст. ст. 185 ч.3, 70 ч.4 КК України до 4 років позбавлення волі, попередній вирок виконувати самостійно,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі, з урахуванням її доповнення, ОСОБА_7 просить скасувати оскаржуваний вирок, кримінальне провадження направити на нове досудове розслідування.

В обгрунтування апеляційних вимог зазначає, що вирок ухвалено з істотними порушеннями кримінального процесуального закону.

Зазначає, що при перших допитах надавав пояснення в стані наркотичного сп`яніння та деякі з них, він взагалі не пам`ятає, оскільки є наркозалежною особою. Допит проводився за відсутності адвоката. Підпис, який міститься на перших поясненнях, - йому не належить.

Вказує, що досудове розслідування було проведено однобічно. Показання свідків вважає сумнівними, оскільки у вечірній час доби на значній відстані неможливо роздивитись, які саме дії відбувались на місці конфлікту. Зазначає, що слідчі дії по відтворенню події не співпадають з реальністю. На думку апелянта, вказані факти не були дослідженні судом першої інстанції у повному обсязі.

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржуваний вирок скасувати повністю.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 186 КК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості.

В обгрунтування апеляційних вимог зазначає, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, істотним порушенням вимог кримінального процесуального кодексу, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Вказує, що судом першої інстанції не було проведено повного та неупередженого судового розгляду та не дотримано вимог кримінального процесуального закону України.

Зазначає, що пояснення потерпілого ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 спростовуються чіткими та послідовними поясненнями обвинуваченого ОСОБА_7 . Пояснення свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,, ОСОБА_15 не підтверджують вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину, оскільки зазначені свідки не були очевидцями злочину.

Захисник вказує, що стороною обвинувачення не доведено, а судом першої інстанції не встановлено, що ОСОБА_7 причетний до скоєння інкримінованого йому злочину.

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок скасувати через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості, та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 8 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання за попереднім вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 26.05.2023 року, більш суворим покаранням за цим вироком, призначити ОСОБА_7 до відбуття покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 ч. 1 та 4 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового, у виді 6 місяців позбавлення волі, приєднання невідбутої частини покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 17.11.2022 року, остаточно призначити ОСОБА_7 до відбуття покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення, яке застосовано до ОСОБА_7 з моменту затримання 13.07.2023 року, у строк призначеного покарання, початок строку відбуття призначеного ОСОБА_7 покарання рахувати з дня його затримання - з 13.07.2023 року.

В обгрунтування своїх вимог, не оскаржуючи фактичні обставини справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність його вини, законність та справедливість за видом та розміром призначеного останньому покарання за вчинений злочин та покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, у той же час вказує, що покарання, призначене ОСОБА_7 за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, за своїм розміром не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зазначає, що часткове приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком суду у вигляді лише 1 місяця позбавлення волі є явно непропорційним його розміру у 5 років позбавлення волі, не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості.

Також вказує, що резолютивна частина вироку не містить відомостей про зарахування строку попереднього ув`язнення (ч. 5 ст. 72 КК України), або відсутності підстав для такого зарахування.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді 8 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за попереднім вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 26.05.2023 року, більш суворим покаранням за цим вироком, призначено ОСОБА_7 до відбуття покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 ч.1 та 4 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового, у виді 1 місяця позбавлення волі, приєднання невідбутої частини покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 17.11.2022 року, остаточно призначено ОСОБА_7 до відбуття покарання у виді 8 років 1 місяця позбавлення волі.

Початок строку відбуття призначеного ОСОБА_7 покарання визначено рахувати з дня його затримання, а саме з 13.07.2023 року.

До набрання вироком законної сили, захід забезпечення кримінального провадження відносно засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено у виді тримання під вартою.

Обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що останній за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, будучі раніше судимим за умисні корисливі злочини проти чужого майна, приблизно о 21.30 годині 18.05.2023 року, перебував у дворі будинку АДРЕСА_2 , де побачив конфлікт раніше не знайомого ОСОБА_10 з невстановленими в ході слідства особами.

Побачивши, що ОСОБА_16 внаслідок конфлікту впав на землю, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій раптово виниклий протиправний корисливий умисел, спрямований на відкрите викрадення майна потерпілого, діючи повторно, в умовах воєнного стану, підійшов до останнього та з метою придушення волі до спротиву своїм протиправним діям, наніс йому один удар рукою по голові, чим завдав тому фізичного болю, тобто застосував фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, ОСОБА_17 рукою заліз до кишені ОСОБА_16 , звідки відкрито викрав грошові кошти потерпілого в сумі 1 100 гривень.

Заволодівши зазначеними грошовими коштами, ОСОБА_17 залишив місце вчинення злочину, викраденим в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому майнової шкоди на зазначену суму.

Умисні дії ОСОБА_7 у цій частині кваліфіковані у вироку за ч. 4 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане з застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника заперечував; обвинуваченого та захисника, які, кожен окремо, підтримали свої апеляційні скарги та просили їх задовольнити та проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, колегія суддів, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги закону суд першої інстанції виконав належним чином.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення і зробив обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_7 в обсязі пред`явленого обвинувачення. Вина цього обвинуваченого підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та ретельно дослідженими судом доказами, вказаними у вироку, яким суд дав належну оцінку з точки зору їх належності, допустимості та взаємозв`язку.

Натомість апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_18 та його захисника ОСОБА_8 випливають з суб`єктивного аналізу і переоцінки окремих доказів, які здійснюються тенденційно, вибірково, спотворюючи їх зміст та відокремлено від інших обставин та доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність.

Аналізуючи доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_18 та його захисника ОСОБА_8 про недоведеність вини цього обвинуваченого та відсутність достатніх доказів вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Так, потерпілий ОСОБА_10 під час допиту у суді першої інстанції, зазначив, що на час подій він мешкав в районі магазину «АТБ» по вулиці Ніколенко у м. Кам`янське. До цих подій, у нього на районі ні з ким конфліктів не було. Обвинуваченого він раніше не знав. В час події, він повертаючись до дому з роботи, як звичайно купив собі булку, солодкій напій, та вживав їх поряд з магазином АТБ. До нього підійшов одягнутий в червону футболку, раніше не знайомий обвинувачений ОСОБА_17 . Останній став з ним конфліктувати, розповідав про якісь бешкети на цьому районі. Не розуміючи про що йдеться річ, він намагався всіляко уникнути конфлікту. В подальшому, побачивши, що обвинувачений, перебуваючи разом з 3-4 іншими чоловіками, вказує на нього пальцем, зрозумів необхідність залишення ним місця цієї події. Він швидко пішов у двір, і в цей час зрозумів, що хтось його наздоганяє та гукає. Він продовжив тікати, і побіг у двір за магазин, але його наздогнали декілька чоловіків, збили з ніг, та нанесли численні удари ногами по тулубу. Коли удари дещо припинились, він намагався підвестись, і в цей час до нього підійшов ОСОБА_17 . Від нього знов були незрозумілі питання про якісь бешкетування. Далі, обвинувачений запитав про вміст його кишень. На той час у нього зламався мобільний телефон. З метою його відновлення, в його кишені окремо перебував зарядний пристрій для мобільного телефону, та гроші для його ремонту 1 100 гривень, які саме для цього він зняв з свого банківського рахунку. Про знаходження при ньому цих речей, він повідомив обвинуваченого. ОСОБА_17 вдарив його рукою по голові, після чого заліз рукою до кишені та забрав зазначені речі. Свідомість від ударів він не втрачав. Далі, обвинувачений кинув зарядку для телефону йому на тіло, пішов з місця події. Особу обвинуваченого він підтверджує саме як того, що розпочав з ним конфлікт біля магазину, та того, що саме до нього підійшов. Впізнавав під час слідства, впізнає і у судовому засіданні.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, потерпілий ОСОБА_10 впізнав обвинуваченого як раніше не знайомого йому чоловіка, який 18.05.2023 року, приблизно о 21.50 годині, в районі будинку АДРЕСА_3 , вдарив його та забрав з кишені гроші в сумі 1 100 гривень (т. 2 а.с. 52-57).

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення також підтверджується іншими дослідженими судом доказами, зокрема:

- поясненнями свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що з обвинуваченим та потерпілим раніше не знайома. На час подій, вона з чоловіком здавали в оренду квартиру в районі АДРЕСА_2 . Перед черговим відвідуванням квартири, з чоловіком зайшли в магазин «АТБ», розташований по цій же вулиці. Бачили словесний конфлікт двох незнайомих чоловіків. Бійки в той час не було. Далі, з чоловіком проходили через двір поза магазином, де побачили декількох осіб. Один чоловіків лежав і його били ногами декілька чоловіків. Чоловік в червоній футболці, пред`являв чоловіку, якій лежав, якісь претензії, та лазив в його кишені. Впізнання з нею проводилось, і обставини, які в ньому зазначені, вона підтверджує. Крім того, відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, свідок ОСОБА_11 впізнала обвинуваченого як раніше не знайомого чоловіка, який 18.05.2023 року, приблизно о 21.30 - 22.00 годині, біля будинку 6 по вулиці Ніколенко у м. Кам`янське, будучі одягнутим в червону футболку, підійшов до лежачого на землі чоловіка (якого попередньо побили інші особи), наніс йому один удар рукою, після чого забрав щось з його кишені та пішов. До цих подій між чоловіком в червоній футболці та лежачим чоловіком відбувався словесний конфлікт біля магазину «АТБ» (т. 2 а.с. 103-108);

- аналогічними за змістом поясненнями свідка ОСОБА_12 , який зазначив, що свідком подій, коли чоловік у червоній кишені лазив в кишені потерпілого, більш була його дружина. Підтвердив обставини впізнання обвинуваченого. Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, свідок ОСОБА_12 впізнав обвинуваченого як раніше не знайомого чоловіка, який 18.05.2023 року, приблизно о 21.30 - 21.45 годині, у дворі будинку АДРЕСА_2 , підійшов до лежачого на землі чоловіка (з яким у нього попередньо був конфлікт), наніс йому один удар рукою, десь в область голови, після чого рукою заліз до кишені лежачого чоловіка, щось звідти забрав та пішов (т. 2 а.с. 97-102);

- показаннями свідка ОСОБА_13 , відповідно до яких він з обвинуваченим раніше знайомий. Стосунки нормальні. Потерпілого раніше не знав. Про події, які питають, може пояснити, що в у вечірній час червня 2023 року, разом з раніше знайомими ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , перебував біля магазину «АТБ» по вулиці Ніколенко у м. Кам`янське. За 100 метрів, бачив якийсь не фізичний конфлікт раніше знайомого ОСОБА_17 з невідомим чоловіком. Далі, він з друзями сів в авто та поїхав. Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, свідок ОСОБА_13 впізнав обвинуваченого як раніше знайомого ОСОБА_21 «Зелю», у якого 18.05.2023 року, приблизно о 22 годині, біля магазину АТБ по вулиці Ніколенко 6 у м. Кам`янське, був словесний конфлікт з невідомим (т.2 а.с. 36-40);

- показаннями свідка ОСОБА_14 , відповідно до яких останній з обвинуваченим раніше знайомий. Про події які відбувались пояснив, що в зазначений час він виходив з магазину «АТБ» по вулиці Ніколенко у м. Кам`янське, та побачив деякий конфлікт ОСОБА_7 з раніше не знайомим чоловіком. Погроз не чув, фізичного насильства не бачив. Сів в авто з друзями та поїхав. Підтверджує, що з ним проводилось впізнання осіб за фотокартками. Підтверджує свої пояснення, що попередньо бачив, як ОСОБА_7 пішов з невідомим у двори. Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, свідок ОСОБА_14 впізнав обвинуваченого як раніше знайомого ОСОБА_22 », у якого 18.05.2023 року, приблизно о 22 годині, біля магазину АТБ по вулиці Ніколенко 6 у м. Кам`янське, був конфлікт з невідомим, в ході якого вони пішли у двір будинку АДРЕСА_2 (т.2 а.с. 31-35);

- показаннями свідка ОСОБА_15 , який пояснив, що з обвинуваченим раніше знайомий. Щодо подій, які відбулись, пояснив, що виходячи з магазину «АТБ» по вулиці Ніколенко у м. Кам`янське, побачив деякий конфлікт ОСОБА_7 з раніше не знайомим чоловіком. Далі, сів в авто з друзями та поїхав. Підтверджує, що з ним проводилось впізнання осіб за фотокартками. Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, свідок ОСОБА_15 впізнав обвинуваченого як раніше знайомого ОСОБА_22 », у якого 18.05.2023 року, приблизно о 22 годині, біля магазину АТБ по вулиці Ніколенко 6 у м. Кам`янське, з приводу якоїсь жінки був конфлікт з невідомим (т. 2 а.с. 41-45);

- протоколом прийняття від ОСОБА_10 заяви про кримінальне правопорушення, з зазначенням про його побиття о 21.50 годині 18.05.2023 року невстановленою особою, що відбулось біля будинку 6 в м. Кам`янське (т. 2 а.с. 11);

- рухом коштів по банківській картці ОСОБА_10 , відповідно до якого о 11.21 годині 18.05.2023 року відбулась операція по зняттю готівки в сумі 1 100 гривень, що підтверджує наявність у потерпілого зазначеної суми на час її викрадення (т. 2 а.с. 138);

- протоколом огляду місця події, з фототаблицею до нього, яким зафіксована обстановка на місці події (т. 2 а.с. 12-15);

- протоколом проведення слідчого експерименту, з фототаблицею до нього, проведеного із потерпілим ОСОБА_10 , який на місці події пояснив, супроводжуючи свою розповідь відповідними вказівками, що 18.05.2023 року, приблизно о 21.30 годині він повертався додому та проходив по АДРЕСА_2 , де у нього виник словесний конфлікт з раніше не знайомим чоловіком у червоній футболці. Не розуміючи суті претензій останнього, через деякий час побачив цього чоловіка в компанії з декілька іншими чоловіками. Чоловік у червоній футболці показував іншим на нього, і він, відчувши небезпеку, вирішив залишити місце події. Коли він забіг у двір будинку АДРЕСА_3 , його наздогнали незнайомі, повалили на землю та нанесли численні удари по голові, кінцівкам та тулубу. Коли побиття зупинилось, він підняв голову та побачив, що до нього підійшов чоловік в червоній футболці. Цей чоловік сказав, що він начебто вже його про щось попереджав, після чого спитав, що є в його кишенях. Далі, цей чоловік наніс йому дещо невдалий удар по голові, після чого заліз до його кишені і витягнув зарядний пристрій та гроші в сумі 1 100 гривень. Зарядний пристрій він кинув на нього, а гроші забрав та пішов (т. 2 а.с. 58-78);

- протоколом огляду відеозапису камер зовнішнього спостереження магазину «Продукти» ТОВ «АТБ-маркет», що розташований в будинку 6 по вулиці Ніколенко у м. Кам`янське, згідно із яким о 21.26 годині 18.05.2023 року до приміщення магазину заходить потерпілий ОСОБА_10 , який через деякий час виходить та прямує у напрямку проїжджої частини вулиці Ніколенко. Через 20 секунд за ним, зі сторони будинку АДРЕСА_3 , швидким кроком прямує одягнутий в червону футболку обвинувачений ОСОБА_7 , який потім переходить на біг та зникає з поля зору камери (т. 2 а.с. 83-92);

- висновком судово-медичної експертизи № 776-Е від 06.07.2023 року, згідно із яким у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на голові, рані та крововиливу на слизовій нижньої губи, синців та рани на тулубі ліворуч, синців та саден на верхніх кінцівках, саден на нижніх кінцівках, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки (т.2 а.с. 93-94);

Погоджуючись із висновками суду першої інстанції, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що винуватість ОСОБА_7 , у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення поза розумним сумнівом підтверджується сукупністю зібраних у межах досудового розслідування та досліджених судом першої інстанції інших доказів, а апеляційні доводи захисту щодо її недоведеності оцінює критично.

Посилання захисника на те, що пояснення потерпілого ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 спростовуються чіткими та послідовними поясненнями обвинуваченого ОСОБА_7 , на переконання колегії суддів, є лише способом захисту.

Натомість обсягом та характером дій обвинуваченого у межах вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення наявність в нього прямого умислу на вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, є повністю доведеною.

Так, згідно показань ОСОБА_18 в суді першої інстанції, у нього дійсно відбувся словесний конфлікт з незнайомим чоловіком, але це не був потерпілий ОСОБА_10 (та з ним він не був раніше знайомий). В той час, неподалік перебували троє його знайомих. Знайомі не приймали участі в лайці, сіли в автомобіль та поїхали, а він особисто пішов додому. Особа, з якою був конфлікт, також кудись пішла. Ніяких інших конфліктів, грабіжу, він не вчиняв. Потерпілого ОСОБА_10 він не бив, нічого у нього не забирав. Не пам`ятає, чи була на той час у нього ( ОСОБА_7 ) червона футболка чи кофта.

Разом із тим, матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що саме ОСОБА_7 мав словесний конфлікт з потерпілим ОСОБА_10 , та коли після нанесених ударів останній впав на землю, то ОСОБА_7 підійшов до нього та наніс йому один удар рукою по голові, рукою заліз до кишені ОСОБА_10 , звідки відкрито викрав грошові кошти, на що вказують показання потерпілого ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Крім того, з відеозапису камер зовнішнього спостереження магазину «Продукти» ТОВ «АТБ-маркет», що розташований в будинку 6 по вулиці Ніколенко у м. Кам`янське, вбачається, що о 21.26 годині 18.05.2023 року, до приміщення магазину заходить ОСОБА_10 , який через деякий час виходить та прямує у напрямку проїжджої частини вулиці Ніколенко. Через 20 секунд за ним, зі сторони будинку АДРЕСА_3 , швидким кроком прямує одягнутий в червону футболку саме обвинувачений ОСОБА_7 , який потім переходить на біг та зникає з поля зору камери. Показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 також підтверджують, що біля магазину «АТБ» по вулиці Ніколенко у м. Кам`янське, саме ОСОБА_7 мав конфлікт з невідомим чоловіком, на що також безпосередньо вказують докази, такі як: протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно яких свідки, кожен окремо, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 впізнали обвинуваченого як раніше знайомого ОСОБА_22 », у якого 18.05.2023 року, приблизно о 22 годині, біля магазину АТБ по вулиці Ніколенко 6 у м. Кам`янське, був словесний конфлікт з невідомим (т. 2 а.с. 36-40, т.2 а.с. 31-35, т.2 а.с. 41-45);

Враховуючи вказане, колегія суддів приходить до висновку, що доводи захисту про те, що свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 не були очевидцями злочину, не обгрунтовують апеляційні вимоги, оскільки останні дійсно не бачили всього перебігу подій, втім їх показання щодо частини обставин, безпосередніми спостерігачами якої вони були, мають значення для справи, узгоджуються з іншими доказами та у сукупності із ними доводять обвинувачення поза розумним сумнівом.

Посилання захисника на те, що показання потерпілого ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 спростовуються чіткими та послідовними поясненнями обвинуваченого ОСОБА_7 , суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки показання потерпілого та вказаних свідків є послідовними, узгоджуються між собою та іншими доказами, при цьому зазначені свідки не знайомі ані із обвинуваченим, ані із потерпілим, а отже не є зацікавленими особами, та їх показання були грунтовно визнані судом першої інстанції об`єктивними та правдивими. Наявності як у них, так і у потерпілого підстав оговорювати обвинуваченого судом апеляційної інстанції не встановлено, сторона захисту на такі підстави не посилається та їх існування не обгрунтовує.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 щодо перших його допитів, при яких він надавав пояснення в стані наркотичного сп`яніння, за відсутності свого адвоката, колегія суддів зазначає, що вони є формальними, не мають об`єктивного підтвердження та не спростовують правильності оскарженого вироку, оскільки висновки суду не обгрунтовані будь-якими показаннями, наданими обвинуваченим у межах досудового розслідування, або доказами, здобутими із їх використанням.

Крім того, твердження обвинуваченого про здійснення його допиту за відсутності адвоката спростовується матеріалами кримінального провадження. Так, відповідно до протоколу допиту підозрюваного від 13.07.2023 року, ОСОБА_18 відмовився від надання показів в присутності захисника ОСОБА_8 (т. 2 а.с. 135-136).

Щодо апеляційних доводів ОСОБА_18 про те, що досудове розслідування було проведено однобічно, а показання свідків є сумнівними через те, що у вечірній час доби на віддаленій відстані не можливо роздивитись, які саме дії відбувались на місці конфлікту, та те, що вказані факти не були дослідженні судом першої інстанції у повному обсязі, колегія суддів зазначає, що вони не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в цілому зводяться до заперечення доказів з надуманих міркувань.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо порушення вимог закону про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_18 остаточного покарання за правилами ст. 71 КК України, колегія суддів вважає їх необгрунтованими з огляду на наступне.

Так, ОСОБА_18 раніше неодноразово був засуджений у томі числі вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 17.11.2022 року за ст. ст. 185 ч. 4, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком 3 роки, а також вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 26.05.2023 року за ст. ст. 185 ч.3, 70 ч.4 КК України до 4 років позбавлення волі, попередній вирок визначено виконувати самостійно.

Призначення обвинуваченому покарання з урахуванням покарання за попереднім вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 26.05.2023 року за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення вказаного покарання як менш суворого більш суворим покаранням за цим вироком, прокурором не оспорюється.

Статтею 71 КК України встановлено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, при цьому остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Злочин, інкримінований ОСОБА_18 у цій справі, було вчинено ним 18.05.2023 року, тобто після ухвалення щодо нього попереднього вироку від 17.11.2022 року, яким його було засуджено до покарання у виді п`яти років позбавлення волі, та у період іспитового строку за вказаним вироком, у зв`язку із чим колегія суддів вважає, що остаточне покарання було правильно призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 у цій частині за сукупністю вироків, на підставі ст. 71 КК України. За своїм розміром, у виді 8 років 1 місяця позбавлення волі, це покарання відповідає вимогам закону, не є очевидно м`яким, цілком відповідає принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості, а також особі винного, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а підстав для призначення обвинуваченому у цій частині більш суворого покарання колегія суддів не вбачає.

Апеляційними доводами прокурора правильність цього рішення не спростовується, оскільки вони не містять посилання на нові істотні для справи обставини, які не були враховані судом першої інстанції, а полягають у переоцінці тих відомостей, що були відомі на час судового розгляду та, на переконання колегії суддів, дістали належну оцінку у вироку. Ці доводи в цілому зводяться до оспорювання реалізації судом його дискреційних повноважень щодо призначення кримінального покарання.

Доводи прокурора про необхідність зарахування строку попереднього ув`язнення, яке було застосоване до ОСОБА_7 з моменту затримання 13.07.2023 року, у строк відбування призначеного покарання, колегія суддів вважає в цілому обгрунтованими, втім такими, що не тягнуть зміни або скасування оскарженого вироку.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 у цьому провадженні був затриманий 13.07.2023 року і з цього часу триває його попереднє ув`язнення, оскільки до закінчення апеляційного розгляду та набрання вироком законної сили він не може вважатися особою, що відбуває покарання.

За таких обставин суду першої інстанції належало зазначити у резолютивній частині вироку про початок строку відбування ОСОБА_7 покарання з дня набрання вироком законної сили та одночасно вирішити питання про зарахування у строк покарання періоду його попереднього ув`язнення з дня затримання до дня набрання вироком законної сили на підставі ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Натомість судом першої інстанції зазначені вимоги закону враховані не були та у вироку зазначено про початок строку відбування покарання ОСОБА_7 від дня його затримання, з 13.07.2023 року.

Разом із тим, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є не будь-яке порушення вимог кримінального процесуального закону, а лише таке порушення, що має істотний характер.

Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Колегія суддів приходить до висновку, що прийняте судом першої інстанції рішення про початок строку відбування покарання ОСОБА_7 від дня його затримання за своїми правовими наслідками є ідентичним правильному рішенню, не впливає на тривалість відбування покарання ОСОБА_18 та не змінює його становища у будь-який спосіб, а відтак допущене порушення має формальний характер та не є істотним у розумінні ч. 1 ст. 412 КПК України, у зв`язку із чим не тягне зміни або скасування оскарженого вироку.

З огляду на викладене підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого, захисника та прокурора колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 лютого 2025 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4