ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 683/1937/25

Провадження № 11-кп/820/560/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000540, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 квітня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 03 липня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 03 липня 2025 року клопотання прокурора Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 задоволено.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 31 серпня 2025 включно.

Визначено заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 гривень, в разі внесення якої постановлено покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 на строк по 31 серпня 2025 року включно наступні обов`язки:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту за місцем проживання без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утриматись від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

- за наявності здати до відповідного органу на зберігання паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

У разі невиконання даних обов`язків застава звертається в дохід держави.

У задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу відмовлено.

Продовжуючи дію запобіжного заходу, місцевий суд своє рішення мотивував тим, що заявлені ризики, які були враховані при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися та вони виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, адже лише такий найсуворіший запобіжний захід на даний час зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Врахував, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, та який в умовах воєнного стану визначається високим ступенем суспільної небезпеки. А тому, перебуваючи на волі, та зважаючи на покарання, яке йому загрожує у випадку доведення винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, може ухилятись від суду.

Крім того, на розгляді у Хмельницькому міськрайонному суді Хмельницької області перебуває обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні аналогічного кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України. Вказане свідчить про те, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може продовжувати вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення.

Також у справі не з`ясовані обставини, встановлені під час кримінального провадження, не перевірено їх доказами, а відтак обвинувачений, знаходячись на волі, зможе незаконно впливати на свідків та схиляти їх до зміни показань.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на думку суду, не зможе запобігти відповідним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При цьому, обвинуваченим та його захисником не доведено, як змінилися обставини, які були взяті до уваги при обранні запобіжного заходу обвинуваченому, які нові обставини виникли після прийняття рішення про застосування запобіжного заходу.

Посилання обвинуваченого на погіршення його стану здоров`я в умовах тримання під вартою та не забезпечення його належною медичною допомогою не є підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки ці обставини не підтверджені належними доказами.

Місцевий суд вважав, що наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, дружини та дітей у даному випадку не є визначальними, оскільки ці обставини існували на момент обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не стали стримуючим фактором для обвинуваченого.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити йому запобіжний захід на домашній арешт в нічну пору доби з можливістю внесення застави в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Свої вимоги аргументує тим, що обраний йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим, який порушує його права та Конституцію України.

Вказує, що на його утриманні перебуває 3 неповнолітніх дітей, він має ряд захворювань, які потребують лікування в медичних установах, крім того, він бажає підписати контракт і служити в ЗСУ.

Стверджує, що перешкоджати розгляду кримінального провадження та впливати на свідків він не буде.

Розмір застави просить зменшити до 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки у нього на даний момент скрутне фінансове становище.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення з коротким викладом доводів апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги з мотивів наведених у ній, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду та безпідставність доводів сторони захисту, перевіривши судове рішення в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та подовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

На думку колегії суддів, ухвала місцевого суду відповідає зазначеним критеріям.

Враховуючи, що запобіжний захід у виді тримання під вартою обраний обвинуваченому раніше і на теперішній час обставини, які були враховані при обранні запобіжного заходу, не змінились, тому і заявлені ризики не зменшилися.

Таким чином, наявність ризиків у межах кримінального провадження, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, суд дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків належним чином.

Наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, утриманців, а також бажання стати на захист держави, не є визначальними, оскільки враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні, а тому не дають підстав для обрання ОСОБА_6 більш м`якого виду запобіжного заходу, в тому числі домашнього арешту в нічну пору доби.

Колегія суддів вважає обґрунтованим і визначення застави обвинуваченому у розмірі 242240 гривень, а доводи апеляційної скарги в частині зменшення застави до 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Не є підставою для пом`якшення запобіжного заходу і наявність у обвинуваченого хвороб та необхідність у лікуванні, оскільки вказані обставини не позбавляють його можливості отримати кваліфіковану медичну допомогу у місцях тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги не є достатніми, а тому не дають підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який.

Отже потреба в обмеженні права на особисту свободу обвинуваченого шляхом продовження останньому найсуворішого виду запобіжного заходу, є виправданою.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення по справі не встановлено.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду ухвалити законне та вмотивоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи не є достатніми для скасування оскаржуваної ухвали.

У зв`язку із наведеним, керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 03 липня 2025 року, якою ОСОБА_6 обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 31 серпня 2025 року включно, з визначенням розміру застави 242240 гривень, залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3