Справа № 156/349/25
Провадження № 1-кп/156/65/25
ВИРОК

Іменем України

05 травня 2025 року сел. Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Іваничі кримінальне провадження за № 0000047 від 14 березня 2025 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця с. Туропин Турійського району Волинської області, громадянина України, одруженого, з професійно-технічною освітою, непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою та мешканця: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28, ч.1 ст. 125 КК України

та

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , уродженця с. Туропин Турійського району Волинської області, громадянина України, одруженого, із середньою освітою, робітника у ФОП ОСОБА_5 (який здійснює діяльність в с. Біличі Володимирського р-ну Волинської області), зареєстрованого за адресою та мешканця: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28, ч.1 ст. 125 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в :

13 березня 2025 року близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_3 , діючи спільно з ОСОБА_4 , без попередньої змови групою осіб, перебуваючи в лісосмузі між с. Мишів та с. Біличі Володимирського району Волинської області, в ході раптово виниклого словесного конфлікту із ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень іншій людині, умисно наніс два удари кулаком правої руки в лобну ділянку частини голови потерпілого ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_4 умисно наніс один удар кулаком правої руки в ділянку правого ока потерпілого ОСОБА_7 . Внаслідок спричинених ударів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді параорбітальної гематоми правого ока, субкон`юктивального крововиливу правого ока та саден лобної ділянки голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 , групою осіб без попередньої змови між собою, вчинив умисне легке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_7 , тобто скоїв кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 125 КК України.

13 березня 2025 року близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_9 , діючи спільно з ОСОБА_3 , без попередньої змови групою осіб, перебуваючи в лісосмузі між с. Мишів та с. Біличі Володимирського району, в ході раптово виниклого словесного конфлікту із ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень іншій людині, після нанесення двох ударів ОСОБА_3 кулаком правої руки в лобну ділянку частини голови потерпілого ОСОБА_7 , умисно наніс один удар кулаком правої руки в ділянку правого ока потерпілого ОСОБА_7 . Внаслідок спричинених ударів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді параорбітальної гематоми правого ока, субкон`юктивального крововиливу правого ока та саден лобної ділянки голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 , групою осіб без попередньої змови між собою, вчинив умисне легке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_7 , тобто скоїв кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 125 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 28, ч.1 ст.125 КК України, визнав повністю не оспорюючи фактичних обставин, місця і часу та спосіб вчинення зазначеного в обвинувальному акті правопорушення. Обвинувачений пояснив, що спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження двома ударами в праве око за обставин викладених в обвинувальному акті. Щиро кається у вчиненому. Просив призначити йому покарання у виді штрафу відповідно до санкції інкримінованої йому статті.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 28, ч.1 ст.125 КК України, визнав повністю не оспорюючи фактичних обставин, місця і часу та спосіб вчинення зазначеного в обвинувальному акті правопорушення. Обвинувачений пояснив, що підтримав бійку, яка вже розпочалась між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 та наніс ОСОБА_7 один удар, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження за обставин викладених в обвинувальному акті. Щиро кається у вчиненому. Просив призначити йому покарання у виді штрафу відповідно до санкції інкримінованої йому статті.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні заявив, що претензій морального характеру до обвинувачених не має, оскільки вони за скоєне вибачилися. Однак надалі потерпілий буде звертатися до суду з позовом про відшкодування йому витрат на лікування. Покарання обвинуваченим просив призначити в межах санкції статті, за якою обвинувачуються у виді максимального штрафу.

Представник потерпілого ОСОБА_8 в судовому засіданні питання щодо міри покарання обвинуваченим поклала на розсуд суду.

З огляду на надані у судовому засіданні обвинуваченими показання, повне визнання ними вини, врахувавши думку прокурора, яким запропоновано дослідити докази у справі відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши думку обвинувачених, які погодились дослідити докази в порядку запропонованому прокурором, після роз`яснення наслідків такого розгляду, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин події злочину (часу, місця, способу), вчинених ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , винуватості в цьому обвинувачених, форми вини, мотиву, мети вчинення кримінального правопорушення. Зазначені обставини ніким із учасників судового провадження не оспорюються. Сумнівів у добровільності їх позиції немає. Судом обмежено дослідження фактичних обставин справи допитом обвинувачених та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинувачених, оскільки показання останніх повністю відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються.

Беручи до уваги те, що обвинувачені повністю визнали себе винними у скоєнні інкримінованого їм кримінального правопорушення, зважаючи на дослідження судом доказів в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, суд уважає, що дії обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в межах пред`явленого обвинувачення, правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 28, ч.1 ст. 125 КК України, так як обвинуваченими 13.03.2025 спричинено умисне легке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб без попередньої змови потерпілому ОСОБА_7 .

Під час призначення обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покарання необхідне і достатнє для їх виправлення і попередження скоєння ними нових кримінальних правопорушень, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, обставини його вчинення, наслідки, які настали, дані, що характеризують особу обвинувачених, стан здоров`я, умови життя, ставлення обвинувачених до вчиненого ними діяння, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Вчинене обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України за ступенем тяжкості є кримінальним проступком.

Після дослідження дані про особу обвинувачених, судом встановлено, що ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, непрацевлаштований, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, до адміністративної відповідальності не притягався, раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю.

Обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, на утриманні має трьох малолітніх дітей, працевлаштованого робітником у ФОП ОСОБА_5 (який здійснює діяльність в с. Біличі Володимирського р-ну Волинської області), на обліку у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, до адміністративної відповідальності не притягався, раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні права та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

На підставі ч. 2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи встановлені обставини, оцінюючи докази кримінального провадження, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, особи обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченим покарання у виді штрафу, в межах санкції ч.1 ст. 28, ч.1 ст. 125 КК України. На переконання суду саме таке покарання найбільш відповідає принципам та цілям призначення покарання і є необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

Захід забезпечення кримінального провадження відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не обирано і суд не вбачає підстав для його обрання.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 28, ч.1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 28, ч.1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Речовий доказ CD-R диск з копією відеозапису, наданим ОСОБА_7 залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000047 від 14 березня 2025 року.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381, 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1