Провадження № 11-кп/824/5312/2025 Суддя-доповідач ОСОБА_1
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2025 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження № 0000306 від 07.04.2024 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоп. 7 ч. 2 ст. 115 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2025 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 на 60 днів, до 11 жовтня 2025 року включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2025 року скасувати та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обгрунтування таких вимог зазначає, що приймаючи рішення про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою, суд першої інстанції залишив поза увагою сукупність даних про особу обвинуваченого, наявність у нього міцних соціальних зв`язків, не первірено обгрнутованість заявлених прокурором ризиків.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, у зв`язку з відсутністю клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, апеляційний розгляд провадження здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши надані до апеляційного суду матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повиненврахувати тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Так, як вбачається з оскаржуваної ухвали, мотивуючи своє рішення про необхідність продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою, врахував тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, конкретні обставини цього кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, та прийшов до висновку, що обставини, які були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та його продовження, не зменшилися та не перестали існувати.

Окрім того, при розгляді клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд взяв до уваги те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України, є особливо тяжким. Обізнаність обвинуваченого ОСОБА_6 про суворість передбаченого законом покарання, у випадку визнання його винуватим, підтверджує наявність високого ризику ухилення від суду та невиконання його процесуальних рішень (ризик переховування).

Також, судом встановлено, що хоча свідки у кримінальному провадженні уже допитані, ризик незаконного впливу обвинуваченим ОСОБА_6 на свідків, потерпілих чи експертів у кримінальному провадженні є високим. Окрім цього, з огляду на обставини за яких ОСОБА_6 інкримінується вчинення даного кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про обгрунтованість ризику вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, при розгляді клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, суд першої інстанції врахував конкретні обставини вчинення інкримінованих обвинуваченому дій, наявність обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, а також стадію судового розгляду, зокрема, те, що судове провадження ще не закінчено, тобто ризики, зазначені судом, не зменшились та не зникли.

Доводи захисника про те, що судом не взято до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується та має міцні соціальні зв`язки не можуть бути взятими до уваги, оскільки такі дані самі по собі не можуть нівелювати існування ризиків, які були підставою для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Слід зауважити, що при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою суд, керуючись вимогами ст. 178 КПК України, у повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 та наявність у нього міцних соціальних зав`язків.

Зокрема, суд врахував, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, військовослужбовець, є особою молодого віку, одружений, на утриманні непрацездатних осіб не має, має батьків, сестру, дружину, з якими постійно підтримує зв`язок шляхом побачень.

Однак наведені дані про особу обвинуваченого та наявність міцних соціальних зав`язків, на думку суду, не дозволяють вважати, що їх існування може втримати обвинуваченого від переховування від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, за наслідками їх розгляду, вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, обгрунтовану та вмотивовану - без змін.

Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331,376, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2025 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 днів, до 11 жовтня 2025 року включно, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: