Справа № 544/1382/25
пров. № 1-кп/544/167/2025
Номер рядка звіту 21
В И Р О К

іменем України

19 червня 2025 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду по вул. Ярмарковій, 17 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, унесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0000085 від 02.05.2025, стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білоцерківці Пирятинського району Полтавської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середньо - спеціальна, працюючого водієм ТОВ «АГРОМОЛТРАНС», одруженого, має на утриманні малолітню дитину, військовозобов`язаного, перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , участі в АТО та ООС не брав, особою з інвалідністю та депутатом не є, раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі КК України),

із участю сторін кримінального провадження із боку обвинувачення: прокурора Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , із боку захисту обвинуваченого ОСОБА_3 ,

у с т а н о в и в:

28.04.2025 близько 13 год. 10 хв.. ОСОБА_3 , приїхав до території ТОВ «Агромолтранс», яке розташоване за адресою: вул. Сумська, 4, м. Пирятин Пирятинської ТГ Лубенського району Полтавської області, де в цей час знаходився ОСОБА_5 та між ними виник словесний конфлікт. Під час даного конфлікту, на грунті раптово-виниклих неприязних стосунків, у ОСОБА_6 виник протиправний умисел на вчинення суспільно-небезпечного діяння, спрямованого на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , тобто на спричинення шкоди здоров`ю іншій особі. З метою реалізації зазначеного протиправного умислу, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання. ОСОБА_7 взяв зі свого автомобіля сувенірну биту та тримаючи її обома руками, стоячи навпроти ОСОБА_5 почав наносити нею удари по голові та тілу останньому, від яких ОСОБА_5 впав на землю. У цей час ОСОБА_7 підійшов ближче до ОСОБА_5 та дещо нахилившись до нього, наніс вказаною битою ще декілька ударів по тілу, після чого з метою припинення ударів биту з рук ОСОБА_6 вихопив ОСОБА_8 . Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 піднявся та ногами у взутті наніс ще декілька ударів по тілу ОСОБА_5 після чого наніс удари кулаками обох рук в область грудей. У результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової гравми зі струсом головного мозку з забитою раною зовнішньої третини лівої брови та гіараорбітальних гематом, гематом рук та стегон і синця правої поверхні грудей, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання про скорочений порядок судового розгляду кримінального провадження за його обвинуваченням.

Прокурор не заперечувала проти такого порядку розгляду справи і суд згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнала недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Потерпілий у судовому засідання проти скороченого порядку розгляду кримінального провадження не заперечував.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю і пояснив суду, що дійсно скоїв кримінальне правопорушення, як вказано в обвинувальному акті. Щиро розкаюється у скоєному.

Суд, реалізуючи своє право, передбачене частиною 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, ураховуючи, що учасники судового розгляду проти цього не заперечують.

З`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що вони в такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 125 КК України, як, умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я правильна.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, його вік та те, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні малолітню дитину, обтяжений соціальними зв`язками, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, вину визнав повністю, щиро кається у скоєному.

Обставинами, яка пом`якшують покарання ОСОБА_6 , згідно зі ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , згідно зі ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відсутність обставини, що обтяжують покарання.

Врахувавши викладене, суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 за вчинене заслуговує покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у вигляді штрафу в межах санкції статі, за якою він засуджується. Саме таке покарання буде співмірним діянню, характеристиці та віку особи.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Доля речових доказів вирішується згідно ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. 285, 349, 373, 374 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 60 (шістдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020,00 (одна тисяча двадцять) гривень.

Речовий доказ у справі сувенірну дерев`яну, бейстбольну биту, яка передана на зберігання до спеціально обладнаної кімнати ВП №1 Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області з набранням вироку законної сили знищити.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинувачуваному та прокурору.

Суддя ОСОБА_1