Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/5597/24
Провадження № 1-і/723/1/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2025 року м. Сторожинець

Сторожинецький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сторожинець клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, солдата на посаді стрільця-снайпера військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, обвинуваченого за ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді суду перебуває кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000003 від 02.01.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 307 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 на 60 днів, посилаючись на те, що строк дії ухвали, якою продовжено тримання під вартою, закінчився 26.07.2025, однак встановлені під час досудового розслідування ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підтверджені під час продовження строку тримання під вартою, не зменшилися і продовжують існувати.

Вказані ризики, на думку сторони обвинувачення, полягають в наступному.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, тому існують обґрунтовані підстави вважати, що він може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду з метою уникнення покарання, оскільки на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення останній перебував під дією запобіжного заходу у вигляді застави по кримінальному провадженні №0000003 від 05.01.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 306, ч. 3 ст. 307, ч. 1, ч. 2 ст. 309 КК України та ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 307 КК України.

Також в разі обрання обвинуваченому ОСОБА_3 будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу він матиме реальну можливість незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також на інших осіб, з якими ним було вчинені вказані кримінальні правопорушення, які йому відомі, з метою схиляння до зміни або відмови від наданих показань задля уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, існує ризик вчинення ОСОБА_3 іншого кримінального правопорушення в сфері обігу психотропних речовин, що становить реальну загрозу для суспільства та небезпеку для життя та здоров`я громадян, так як останній продовжив свою злочинну діяльність в сфері обігу психотропних речовин, а саме: будучи у статусі обвинуваченого у кримінальному провадженні № 0000003 від 05.01.2023, розгляд якого відбувається Шевченківським районним судом м. Чернівці, вчинив інкримінований злочин усвідомлюючи те, що відносно нього 10.02.2023 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 200 000 гривень, яку останній вніс 14.02.2023, що знову ж таки прямо вказує на схильність обвинуваченого ОСОБА_3 до вчинення кримінальних правопорушень в сфері обігу психотропних речовин.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор просить враховувати наступні обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, які на даний час доводять причетність ОСОБА_3 до даного злочину; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я ОСОБА_3 , а саме, відсутність відомостей про наявність вад здоров`я чи хронічних захворювань, які б перешкоджали його утриманню під вартою; відсутність у ОСОБА_3 міцних соціальних зв`язків та постійного місця роботи, так як він, хоча й рахується військовослужбовцем, однак на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення військову службу фактично не проходив.

На підставі викладеного, а також з врахуванням характеру вчинення кримінального правопорушення, його суспільної небезпечності, тяжкості покарання застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 іншого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить у повній мірі виконання процесуальних обов`язків та не дасть реальної змоги запобігти зазначеним вище ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також не дасть можливості виконати завдання кримінального провадження, передбачені КПК України, а саме: захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, посилаючись на зазначені обставини. Крім того, зазначив, що ОСОБА_3 перебуває у розшуку як військовослужбовець, дану справу веде Запорізька військова прокуратура, цим пояснюється його затримання військовою службою правопорядку. За повідомленням Сторожинецької лікарні ОСОБА_3 звертався на прийомний покій, йому рекомендовано амбулаторне лікування без госпіталізації.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора, просив застосувати домашній арешт, зазначивши, що у нього погіршився стан здоров`я за час перебування в СІЗО. В суботу після звільнення з-під варти від звернувся на прийомний покій Сторожинецької лікарні, там йому ввели капельно ліки, призначили продовжити таке лікування та звернутися до сімейного лікаря за отриманням направлення до психіатра. Однак в понеділок не зміг отримати направлення на стаціонарне лікування через перебування сімейного лікаря у відпустці. Перебуваючи в СІЗО у нього був напад, викликали швидку допомогу, однак не госпіталізували через відсутність працівників для охорони. Вчора його затримала ВСП, повідомили, що буде притягнутий до відповідальності за ст. 407 КК, через це він не був сьогодні в судовому засіданні у Шевченківському райсуді в м. Чернівці. Запепечує вчинення правопорушення за ст. 407 КК, так як він був затриманий біля входу на територію військової частини, і до цього за інформацією ТЦК він не перебував у розшуку як військовослужбовець.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти застосування найсуворішого запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 , посилаючись на потребу останнього в лікуванні, та вказуючи, що якби підзахисний мав намір уникнути від суду та вплинути на свідків, то з часу звільнення з СІЗО мав можливість це зробити. Однак відсутність таких дій свідчить про можливість застосування домашнього арешту.

Заслухавши учасників, дослідивши клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ухвалою слідчого судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 09.08.2024 року щодо ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався ухвалами слідчого судді та суду, останній раз ухвалою суду від 27 травня 2025 року до 26 липня 2025 року.

Внаслідок закінчення строку дії ухвали суду про продовження запобіжного заходу обвинувачений ОСОБА_3 був звільнений з-під варти.

Оцінюючи доводи прокурора про наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд знаходить їх обгрунтованими.

Суд погоджується з тим, що наявність двох кримінальних проваджень, у яких ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, санкції яких передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк, зокрема, від 6 до 10 років з конфіскацією майна, свідчать про реальну можливість переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення покарання.

Також суд вважає обґрунтованим наявність ризику вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 незаконного впливу на свідків в даному кримінальному провадженні для зміни чи відмови ними він наданих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, суд знаходить переконливими доводи прокурора про реальну можливість вчинення нових кримінальних правопорушень ОСОБА_3 у сфері обігу психотропних речових на тій підставі, що останній інкриміноване йому діяння вчинив, будучи в статусі обвинуваченого в кримінальному провадженні №0000003 і усвідомлюючи, що перебуває під таким запобіжним заходом як застава, що була ним внесена 14.02.2023 року в розмірі 200 тис. грн.

Оцінюючи доводи сторін щодо вказаних ризиків, суд вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти наявним ризикам.

Крім того, суд вважає необхідне врахувати, що наявність зазначених ризиків слугувала підставою для обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неодноразовому продовженні строку його дії, а обвинувачений був звільнений з-під варти у зв`язку із закінченням строку дії ухвали про продовження запобіжного заходу, а не внаслідок зменшення чи відсутності ризиків.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Також суд у відповідності до вимог ст. 178 КПК України приймає до уваги наступні обставини.

Так, суд знаходить, що на даний час обвинувачення у вчиненні ОСОБА_3 кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 307 КК України є обґрунтованим, у зв`язку з чим приймає до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим.

Крім того, суд враховує вік, майновий стан обвинуваченого, відсутність відомостей про наявність утриманців та міцних соціальних зв`язків.

З огляду на пояснення учасників в судовому засіданні щодо стану здоров`я обвинуваченого, то останньому рекомендовано амбулаторне лікування, а доказів необхідності його госпіталізації чи загрози для здоров`я внаслідок утримання в місцях тимчасового ув`язнення в ході судового розгляду клопотання не встановлено.

При цьому сторона захисту аргументуючи застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не надала доказів щодо необхідності отримання обвинуваченим медичної допомоги та лікування, які не можуть бути забезпечені в умовах тримання під вартою; щодо необхідності догляду за дідусем, який не може бути забезпечений в інший спосіб чи іншими особами. Суд вважає, що дані обставини потребують доведення і не вбачається перешкод у можливості такого доведення для сторони захисту.

Посилання сторони захисту на те, що обвинувачений після звільнення з-під варти не вчинив дій щодо ухилення від суду чи незаконного впливу на свідків, суд вважає такими, що на даний час не спростовують реальної можливості вчинення обвинуваченим у разі перебування на волі дій, які зазначені як ризики для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З врахуванням наведеного та за наявності обставин, які підтверджують існування ризиків, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 і виконання процесуальних рішень по справі, суд дійшов висновку про доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави та покладанням на обвинуваченого обов`язків у разі її внесення.

Виходячи із необхідності визначення розміру застави який, згідно вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, враховуючи наявні ризики, приймаючи до уваги, що обвинувачений сплатив в іншому кримінальному провадженні 200 тисяч гривень застави, після чого став суб`єктом даного кримінального провадження, суд вважає, що таким розміром має бути 80 прожиткових мінімуми для працездатних осіб, який може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 184, 193-197 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 27 вересня 2025 року.

Взяти обвинуваченого ОСОБА_3 під варту негайно в залі суду.

Визначити ОСОБА_3 заставу у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, в сумі 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, які можуть бути внесені як обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Чернівецькій області, код отримувача , банк одержувача Держказначейська служба України м.Київ, код банку отримувача 37567646, рахунок UA0008745, одержувач коштів: ТУ ДСА України в Чернівецькій області, зазначивши у призначенні платежу платіжного документу інформацію про ухвалу суду та ПІБ обвинуваченого).

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , обов`язки: прибувати до суду із встановленою останнім періодичністю, не відлучатися із м. Сторожинець Чернівецького району Чернівецької області без дозволу суду та повідомляти суд про зміну свого місця проживання, військової служби та/або роботи, утримуватись від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово Сторожинецький районний суд Чернівецької області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання копії ухвали суду.

Суддя: