Провадження № 1-кп/175/1668/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2025 року с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої: судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

за участю потерпілої: ОСОБА_4

за участю законного представника потерпілої: ОСОБА_5

за участю представника потерпілої: адвоката ОСОБА_6

за участю обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000118 за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Абай Карагандинської області, громадянина України, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, маючого базову загальну середню освіту, розлученого,

обвинуваченого в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Обвинувачений ОСОБА_7 згідно з судовим наказом Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2017 року зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, у період часу з 01 лютого 2024 року по 01 липня 2024 року обвинувачений ОСОБА_7 злісно ухилявся від сплати встановлених судовим рішенням коштів на утримання дитини (аліментів), що виразилося у тривалій та систематичній несплаті аліментів, приховувані свого місця роботи, фактичного заробітку та інших грошових надходжень, а також у бездіяльності щодо свого офіційного працевлаштування, у результаті чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 17550 гривень 00 копійок, що сукупно перевищує суму виплат по аліментах за три місяці відповідних платежів.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

ІІ. ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ОБСТАВИН.

Обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 вказаного вище кримінального правопорушення встановлені судом шляхом дослідження сукупності доказів, обсяг дослідження яких був визначений з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину свою в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, визнав частково та пояснив, що він дійсно у період часу з 01 лютого 2024 року по 01 липня 2024 року не сплачував аліменти на утримання своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_9 , оскільки він не мав такої можливості. У нього є хронічні захворювання, у зв`язку із чим він періодично хворіє. Він заробляє не багато, можливо 2000 гривень 00 копійок на місяць, цих грошей ледве вистачало йому на життя та лікування.

Разом із цим, винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується сукупністю таких доказів, що були досліджені та перевірені судом під час судового розгляду, а саме:

- показаннями неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений це її батько. Обвинувачений взагалі не бере участь у її житті та вихованні, жодної матеріальної допомоги їй не надає, подарунків не дарує. Вони з батьком не спілкуються, за останній рік бачилися випадково один раз. Покарання просить призначити відповідно до вимог закону;

- показаннями законного представника потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений це її колишній чоловік. Обвинувачений ухиляється від сплати аліментів на утримання їхньої неповнолітньої дитини, аліменти у період часу з 01 лютого 2024 року по 01 липня 2024 року не сплачував взагалі та жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, в результаті чого за ним утворилась заборгованість по сплаті аліментів. Покарання просить призначити відповідно до вимог закону;

- судовим наказом Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2017 року, згідно з яким ОСОБА_7 зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначений судовий наказ набрав законної сили 17 листопада 2017 року;

- матеріалами виконавчого провадження № 55498693, згідно з якими це виконавче провадження було відкрите на підставі судового наказу № 175/4274/17-ц, який виданий 17 листопада 2017 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 аліментів на утримання неповнолітньої дитини; наразі виконавче провадження перебуває на примусовому виконанні в провадженні державного виконавця Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); починаючи з 17 листопада 2017 року аліменти не сплачуються взагалі, станом на 01 липня 2024 року заборгованість по сплаті аліментів складає 240098 гривень 88 копійок; будь-які доходи, рахунки чи майно, на які можливо б було звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості, у боржника відсутні;

- розрахунком щодо заборгованості зі сплати аліментів згідно з судовим наказом № 175/4274/17-ц, який виданий 17 листопада 2017 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, згідно з яким заборгованість по аліментам станом на 01 липня 2024 року становить 240098 гривень 88 копійок; за період з 01 лютого 2024 року по 01 липня 2024 року заборгованість по аліментам становить 17550 гривень 00 копійок.

Дослідження інших доказів у цьому провадженні з урахуванням думки учасників судового провадження відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України судом не здійснювалось.

Оцінюючи показання, які дали суду неповнолітня потерпіла ОСОБА_4 та законний представник потерпілої ОСОБА_5 , суд вважає їх правдивими та такими, що не суперечать іншим зібраним у провадженні доказам, а тому підстав не приймати за основу зазначені показання у суду немає.

При цьому суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_7 з приводу того, що він не ухилявся від сплати аліменти на утримання своєї неповнолітньої доньки, оскільки не мав можливості сплачувати аліменти, визнає їх неспроможними, так як вони повністю спростовуються та суперечать іншим зібраним у провадженні доказам і розцінює часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини як його спосіб захисту та бажання уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 був обізнаний про аліментні зобов`язання та попереджений про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, протягом інкримінованого йому періоду ігнорував вимоги державного виконавця про необхідність виконання аліментних зобов`язань за рішенням суду, злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працював та не вживав заходів для офіційного працевлаштування, протягом певного часу, маючи тимчасовий заробіток, з метою ухилення від сплати аліментів не надавав будь-якої допомоги на утримання дитини, жодних дієвих кроків, направлених на належне забезпечення повноцінного життя своєї доньки, він не вживав. При цьому об`єктивних обставин, які б перешкоджали обвинуваченому протягом інкримінованого йому періоду належним чином виконувати покладені на нього законом обов`язки щодо утримання своєї неповнолітньої дитини, судом не встановлено.

Також, даючи критичну оцінку посиланням обвинуваченого на ті обставини, що він не міг сплачувати аліменти через скрутне матеріальне становище, наявність у нього хронічних захворювань, відсутність грошових коштів, суд визнає такі посилання неспроможними. Так, зазначені обставини в будь-якому разі не звільняли обвинуваченого ОСОБА_7 від виконання ним батьківських обов`язків щодо утримання його неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а отже не давали йому підстав протягом тривалого часу не сплачувати аліменти, які були призначені судовим наказом Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2017 року.

Суд, аналізуючи вищезазначені докази, вважає, що ці докази є належними, допустимими та достовірними, вони є взаємопов`язаними, такими, що узгоджуються між собою та підтверджують один одного, мають значення для цього кримінального провадження, а їх сукупність є достатньою для висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, доведена під час судового розгляду поза розумним сумнівом.

ІІІ. Обставини, які пом'якшують або обтяжують покарання.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

ІV. Мотиви призначення покарання.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особистість винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 є особою, раніше не судимою за законом, він офіційно не працює, має постійне місце мешкання, за місцем мешкання характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога як особа, яка страждає будь-якими захворюваннями наркологічного та/або психічного характеру, не значиться.

Суд, враховуючи, що вчинене обвинуваченою кримінальне правопорушення є кримінальним проступком, особистість обвинуваченого та його поведінку, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, призначивши обвинуваченому покарання у виді пробаційного нагляду на строк у межах, визначених відповідною санкцією статті (частиною статті), з покладенням на нього передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 59-1 КК України обов`язків. Саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Обмежень, які встановлені у ч. 5 ст. 59-1 КК України, щодо неможливості призначення покарання у виді пробаційного нагляду, судом не встановлено.

V. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

Під час досудового розслідування обвинуваченому запобіжний захід не обирався, тому суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винним за ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк два роки.

На підставі ч. 2, ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу).

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з дня постановки його на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирати.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: