Романівський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А
02 липня 2025 року селище Романів
Вказаний відвід судді зводиться до незгоди з прийнятими суддею ОСОБА_6 05 травня 2025 року процесуальними рішеннями під час проведення підготовчого судового засідання у даному кримінальному провадженні, який, на думку заявника, є упередженим, а також порушенням цим суддею процесуальних прав заявника при розгляді вказаного кримінального провадження.
Під час судового розгляду захисник та обвинувачений заяву про відвід судді підтримали з підстав, зазначених у ній.
Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення заяви про відвід судді заперечив.
Суддя Романівського районного суду Житомирської області ОСОБА_6 в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час і місце вирішення питання про відвід, не з`явився. Клопотань про відкладення судового розгляду вищезазначеної заяви про відвід до суду від останнього не надходило.
Відповідно до частини першої статті 21 КПК України кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.
Вичерпний перелік підстав, за наявності яких може бути заявлено відвід слідчому судді, судді, передбачений статтями 75, 76 КПК України. Зокрема, зі змісту частини першої статті 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:
- якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;
- якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;
- якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;
- за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
- у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення судді для розгляду справи.
Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя.
Згідно практики Європейського суду з прав людини при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).
Також, Верховний Суд вважає відвід завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді. Так, в ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення - зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».
Крім того, особиста безсторонність суду, що означає відсутність упередженості або прихильності, презюмується, поки не надано доказів протилежного. При ухваленні рішення про те, чи є законна підстава побоюватися, що конкретний суддя або склад суду проявили недостатню неупередженість, думка відповідної особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи може це побоювання бути об`єктивно обґрунтованим (рішення у справах «Білуха проти України», «Веттштайн проти Швейцарії», «Мікалеф проти Мальти»).
Незалежність і об`єктивність судді (слідчого судді) в кожному кримінальному провадженні забезпечується, серед іншого, закріпленням чіткого переліку підстав для відводу від участі у цьому провадженні.
Разом з тим, відповідно до частини п`ятої статті 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим, тобто має містити посилання на конкретні обставини, що об`єктивно можуть свідчити про упередженість судді (слідчого судді) та бути підтверджені відповідними доказами.
Сумнів у неупередженості судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечний ланцюг недовіри до суду та, відповідно, зміну його складу.
Відповідно до частини першої статті 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Частиною другою статті 113 КПК України визначено, що будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Статтею 114 КПК України встановлено, що для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.
Строки ознайомлення обвинуваченого та його захисника з матеріалами кримінального провадження повинні визначатися в кожній справі залежно від обсягу матеріалів справи та їх складності, кількості обвинувачених, дій або бездіяльності (поведінки) обвинуваченого чи його захисника та незалежних від волі обвинуваченого чи його захисника чинників тощо.
Вказане відповідає змісту рішення Конституційного Суду України від 18 січня 2012 року N 1-рп/2012 (справа про ознайомлення обвинуваченого і захисника з матеріалами кримінальної справи).
26 травня 2025 року захисник ОСОБА_4 ознайомився з матеріалами досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, про що останній та прокурор повідомили під час судового розгляду заяви про відвід судді ОСОБА_6 .
На переконання судді, в даному конкретному випадку не встановлено жодної обставини, яка б викликала розумний, об`єктивно обґрунтований сумнів в неупередженості судді ОСОБА_6 , а також наявність інших підстав для відводу судді, що передбачені статтями 75,76 КПК України
При цьому, суддя звертає увагу на те, що в розумінні кримінального процесуального закону незгода відповідної сторони судового провадження з процесуальними діями чи процесуальним рішенням судді (слідчого судді) в рамках відповідного судового провадження, не може слугувати підставою для висновку про наявність підстав для відводу цього судді (слідчого судді) від розгляду відповідного судового провадження.
Отже, оскільки заявлений відвід судді ОСОБА_6 не містить викладу обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про наявність підстав, передбачених статтями 75,76 КПК України, та обґрунтованих доводів про упередженість судді, приходжу до висновку, що у задоволенні заяви про відвід необхідно відмовити.
Керуючись статтями 75, 76, 80, 81, суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1