печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2

за участю:

особи, яка подала скаргу, адвоката: не з`явився,

прокурор: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги, у кримінальному провадженні № 0000482 від 07.07.2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 (далі - особа, яка подала скаргу, адвокат ОСОБА_3 ), який діє в інтересах ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4 ) та ОСОБА_5 (далі - ОСОБА_5 ) звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на рішення прокурора про відмову у задоволенні скарги, у кримінальному провадженні № 0000482 від 07.07.2022 року.

В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_3 зазначає, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідування здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000482 від 07.07.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 425, ч. 3 ст. 413 КК України.

Як вказує адвокат ОСОБА_3 , 20.03.2024 року слідчим Головного слідчого управління Державного бюро розслідування ОСОБА_6 проведено обшук без ухвали слідчого судді за адресою АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , в ході якого було вилучено майно, що належить останньому та грошові кошти, які належать ОСОБА_4 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.03.2024 року наданий дозвіл на проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 .

Як вказує адвокат, підставою для проведення обшуку, відповідно до ухвали про надання дозволу на проведення обшуку від 21.03.2024 року за місцем проживання ОСОБА_5 виявилась інформація стосовно наявності незареєстрованої вогнепальної зброї, речей, документів, грошових коштів та матеріальних цінностей, які здобуті злочинним шляхом.

Однак, як вважає адвокат ОСОБА_3 , відповідна інформація спростована стороною захисту, оскільки у володільця майна містився належним чином оформлений дозвіл на зброю, надано підтвердження законності походження грошових коштів, також стосовно інших вилучених речей органом досудового розслідування не виявлено інформації, яка б встановила причетність до вчинення злочинів чи інших протиправних діянь.

Крім того, представник власника майна неодноразово звертався зі скаргами до Головного слідчого управління Державного бюро розслідування та Офісу Генерального прокурора стосовно повернення вилученого під час обшуку майна, однак майно та речі його власникам не повернуті.

Адвокат ОСОБА_3 вважає, що вказане порушує права власників майна, тому рішення органу досудового розслідування є необґрунтованими, відтак, просить встановити розумний строк для повернення вилученого в ході обшуку майна.

В судове засідання учасники судового процесу не з`явились, про час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

06.06.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшла заява адвоката ОСОБА_3 про розгляд скарги за його відсутності, вимоги скарги підтримав, просив задовольнити.

06.06.2025 року від прокурора другого відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд скарги за його відсутності, просив у задоволенні скарги відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Оскільки особа, яка подала скаргу та прокурор про розгляд скарги повідомлені належним чином, просили розглядати скаргу за їх відсутності, враховуючи строк розгляду скарги під час досудового розслідування, встановлений КПК України, слідчий суддя визнав можливим розглянути скаргу за їх відсутності.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду скарги фіксування провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Перевіривши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідування здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000482 від 07.07.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 425, ч. 3 ст. 413 КК України.

Так, 20.03.2024 року слідчим групи слідчих Головного слідчого управління Державного бюро розслідування ОСОБА_6 проведено обшук за адресою за адресою АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_5 , в ході якого вилучені речі останнього, а також грошові кошти, що належать ОСОБА_4 .

В подальшому ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.03.2024 року надано дозвіл на проведення обшуку та вилучення майна, зокрема флеш накопичувачів, мобільних телефонів, ноутбуків, планшетів, карток та грошових коштів.

Як визначено у ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Отже, тимчасово вилученим майном вважаються лише речі та документи, які не входять до переліку, щодо яких прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку.

Відтак, як вбачається з матеріалів справи ухвалою слідчого судді Печерського районного м. Києва суду надано дозвіл на вилучення, зокрема флеш накопичувачів, мобільних телефонів, ноутбуків, планшетів, карток та грошових коштів, тому вказане не є тимчасово вилученим майном.

В подальшому вилучене майно постановою було визнано речовим доказом, що підтверджується відомостями, які зазначені у листі слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідування ОСОБА_8 .

Як вказує адвокат ОСОБА_3 , сторона захисту неодноразово зверталась до органу досудового розслідування зі скаргами та клопотаннями про повернення тимчасово вилученого майна, однак останніми було відмовлено у задоволені вимог викладених представником власників майна.

Так, за наслідком розгляду скарги адвоката від 14.05.2025 року отримано лист заступника начальника другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_9 від 08.05.2025 року за № 11/1/2-39814ВИХ-25, яким відмовлено у задоволенні скарги про повернення вилученого майна.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача,прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови.

Як визначено у ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про:місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, не маючих на те законних повноважень, забороняється.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, адвокатом не долучено до матеріалів скарги постанову прокурора про відмову у задоволенні скарги, а додано лише лист, яким відмовлено в задоволенні останньої, що позбавляє слідчого суддю можливості надати належну оцінку відповідним доказам, оскільки слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

Також, як встановлено слідчим суддею, адвокат ОСОБА_3 , у скарзі не оскаржує дії слідчих щодо не повернення вилученого майна, а просить суд встановити розумний строк у кримінальному провадженні № 0000482 від 07.07.2022 року для прийняття процесуального рішення щодо повернення майна та грошових коштів, вилучених під час обшуку за адресою АДРЕСА_1 , однак вказане виходить за межі повноважень слідчого судді.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Оскільки, однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, тому відповідно до вимог скарги адвоката ОСОБА_3 слідчий суддя приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

За таких обставин, скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги, у кримінальному провадженні № 0000482 від 07.07.2022 року, є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 40, 107, 110, 167, 168, 220, 236, 303, 305-309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги, у кримінальному провадженні № 0000482 від 07.07.2022 року, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1