Справа № 203/4625/24
Провадження № 1-в/0203/15/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро подання начальника Центрального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про приведення вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2023 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гавришівка, Магдалинівського району Дніпропетровська області, українця, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, інваліда II групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у відповідність до діючого законодавства, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло вказане подання відносно засудженого ОСОБА_4 щодо приведення у відповідність до закону вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2023 року у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 р., у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX, яким вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано.

В судове засідання учасники судового провадження не з`явилися, про слухання справи повідомлені належним чином, причин неявки суду не надали.

Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, що узгоджується з положеннями ч. 5 ст. 539 КПК України.

Суд, дослідивши матеріали подання, приходить до наступного висновку.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24) вказала, що Закон №3886-IX є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2023 року, зміненого ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18.03.2024 року, ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України, до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Згідно вироку, крім іншого, ОСОБА_4 09.03.2020 року приблизно 15 годині 00 хвилин (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), знаходячись в приміщенні магазину ТОВ «АТБ- маркет 167» за адресою: місто Дніпро, проспект Івана Мазепи, буд. 5ІД, де в нього виник злочинний умисел на вчинення повторного таємного викрадення чужого майна (крадіжку), а саме віскі «Jack Deniels» 40 % об`ємом 0,5 л, які належить ТОВ «АТБ-маркет 167».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення повторного таємного викрадення чужого майна (крадіжку), діючи умисно, із корисливих мотивів, приблизно о 15 годині 00 хвилин 09.03.2020 ОСОБА_4 прибув до магазину «АТБ-маркет 167», розташованого за адресою: місто Дніпро, проспект Івана Мазепи, буд. 51Д. Заходячись у приміщенні вищевказаного магазин ОСОБА_4 підійшов до стелажів з алкогольними напоями та взяв одну пляшку: віскі «Jack Deniels» 40 % об`ємом 0,5 л, які належить ТОВ «АТЬ маркет 167» та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, заховав вищевказану пляшку в портфель і направився до касової зони магазину без наміру належним чином розрахуватися за їх придбання. Пройшовши касову зону, при не розрахувавшись за товар, який був в його портфелі, ОСОБА_4 направився до виходу з магазину, але був зупинений охоронцем магазину.

Отже, ОСОБА_4 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки на виході з магазину він був зупинений охоронцем.

Протиправні дії ОСОБА_4 були спрямовані на спричення ТОВ «АТБ- маркет 167» майнової шкоди у сумі 337,59 гривень, однак шкода не була завдана з причин, що не залежали від волі ОСОБА_4 .

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Станом на 1 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2102 гривень, а 50 відсотків від цього розміру становлять 1 051 гривень.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, у 2020 році становила 2 102 гривні.

Враховуючи вищевикладене, діяння ОСОБА_4 кваліфіковане за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, за яке останнього засуджено вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2023 року, не може вважатись крадіжкою в розумінні ст. 185 КК України, оскільки вартість майна не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено кримінальну відповідальність.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом №3886-ІХ, засуджений ОСОБА_4 підлягає звільненню від покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2023 року, за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності вчиненого діяння.

Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_4 залишається таким, що засуджений вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2023 року, за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Керуючись ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Центрального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про приведення вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2023 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до діючого законодавства, задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2023 року, за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності вчиненого діяння.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що засуджений вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2023 року, за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Дніпра протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1