печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна та визначення порядку його зберігання, в рамках кримінального провадження № 0000128,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням, яким просить накласти арешт на майно та визначення порядку його зберігання у кримінальному провадженні № 0000128 від 13.04.2022 року, шляхом передачі Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () для управління активи в порядку та на умовах, визначених статями 1, 9, 19-24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» речові докази у кримінальному провадженні № 0000128 від 13.04.2022 року.

В обґрунтування доводів та вимог клопотання прокурор посилається на те, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000128 від 13.04.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 111-1, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 382 КК України.

У клопотанні вказано, що відповідно до Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19.10.2022 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 19.10.2022 № 727/2022, визначено юридичних та фізичних осіб, щодо яких застосовано персональні санкцій та обмеження, серед яких санкції застосовано до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи те, що в Україні ОСОБА_4 перебуває під санкціями з 19.10.2022, останній передбачаючи негативні наслідки щодо своїх активів в Україні, здійснив незаконне виведення з-під санкцій своїх активів у вигляді корпоративних прав щодо групи товариств, де він був кінцевим бенефіціарним власником. Зміст зазначених протиправних дій полягав у зміні кінцевого бенефіціарного власника у зазначеній корпоративній структурі групи компаній з ОСОБА_4 на довірену особу - громадянина Австрії ОСОБА_5

ПрАТ «КИЇВСЬКИЙ КАРТОННО-ПАПЕРОВИЙ КОМБІНАТ» є одним з найбільших у Європі підприємств з виробництва картонно-паперової продукції та 100% корпоративних прав належать компанії «Pulp Mill Holding GmbH» (Австрійська Республіка). ОСОБА_4 володів 3% акцій цієї компанії безпосередньо та 97% акцій через компанію «Zinner Privatstiftung» (Австрійська Республіка).

Відповідно до відомостей австрійського реєстру юридичних осіб 11.08.2022 у компанії «Pulp Mill Holding GmbH» змінились засновники із компанії «Zinner Privatstiftung» та ОСОБА_4 на компанію «ТРСА Paper Industry Holding GmbH» (97%, номер комерційного реєстру: FN 583452v, заснована лише влітку 2022 року і її єдиним власником та в. о. керуючого директора з повноваженнями представництва є ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) та ОСОБА_8 (3%).

З метою ухилення від виконання спеціальних економічних та/або інших обмежувальних заходів (санкцій) ОСОБА_4 вийшов з компанії «Pulp Mill Holding GmbH», яка є засновником в Україні юридичних підприємств ПрАТ «КИЇВСЬКИЙ КАРТОННО-ПАПЕРОВИЙ КОМБІНАТ», ТОВ «ВТОРРЕСУРСИ СХІД», ТОВ «АВТОСПЕЦТРАНС-КИЇВСЬКОГО КПК», ТОВ «ДНІПРОВТОРМА», ТОВ «ВТОРРЕСУРСИ ККПК», ТОВ «ХЕРСОНВТОРРЕСУРСИ», ПрАТ «ЕНЕРГІЯ» та передав корпоративні права довіреній особі та бізнес-партнеру - громадянину Австрійської Республіки ОСОБА_9 ).

Так, установлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 та державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради ОСОБА_11 реєстраційних дій по зміні відомостей про кінцевого бенефіціарного власника в ПрАТ «КИЇВСЬКИЙ КАРТОННО-ПАПЕРОВИЙ КОМБІНАТ», ТОВ «ВТОРРЕСУРСИ СХІД», ТОВ «АВТОСПЕЦТРАНС-КИЇВСЬКОГО КПК», ТОВ «ДНІПРОВТОРМА», ТОВ «ВТОРРЕСУРСИ ККПК», ТОВ «ХЕРСОНВТОРРЕСУРСИ», ПрАТ «ЕНЕРГІЯ» з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до якого застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) відповідно до Рішення РНБО України від 19.10.2022 «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введених в дію Указом Президента України від 19.10.2022 № 727/2022, на громадянина Австрії ОСОБА_5 .

Міністерством юстиції України прийнято рішення у формі наказів, за якими анульовано державному реєстратору ОСОБА_11 , а також приватному нотаріусу ОСОБА_10 доступ до Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (наказ від 14.12.2023 N? 4283/5 та наказ від 17.11.2023 N? 3961/5).

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14.05.2025 по справі № 320/14459/24 установлено, що санкції, застосовані до особи на підставі Закону України «Про санкції» мають екстериторіальний характер, тобто не обмежуються дією лише території України. Якщо особа, щодо якої застосовані санкції, оформлює відчуження активів в іншій державі, то це не скасовує санкції, накладеної Україною. Блокування активів поширюється на будь-яке майно (активи), що перебуває у власності підсанкційної особи або щодо якого така особа має інше речове право, яке передбачає можливість прямого чи опосередкованого розпорядження відповідним майном , незалежно від місця знаходження цих активів.

За вчинення вказаних протиправних дій приватному нотаріусу ОСОБА_10 та державному реєстратору ОСОБА_11 та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 382 КК України. Надалі кримінальні провадження щодо вказаних осіб направлено з обвинувальними актами до суду.

В рамках вказаного кримінального провадження ініційовано проведення перевірки Антимонопольним комітетом України щодо надання дозволу на концентрацію представникам фірми «Pulp Mill Holding GmbH» або ПрАТ «КИЇВСЬКИЙ КАРТОННО-ПАПЕРОВИЙ КОМБІНАТ» при здійсненні правочинів із зміни власників групи компаній на ОСОБА_5 .

За результатом проведення Антимонопольним комітетом України перевірки встановлено, що зміна бенефіціарного власника компанії «Pulp Mill Holding GmbH» (холдингова компанія, якій підконтрольний ПрАТ «КИЇВСЬКИЙ КАРТОННО-ПАПЕРОВИЙ КОМБІНАТ») у жовтні 2022 року вважається такою, що не відбулась; ОСОБА_12 є кінцевим бенефіціарним власником (контролером) компанії «Pulp Mill Holding GmbH», яка є холдинговою компанією, якій підконтрольне ПрАТ «КИЇВСЬКИЙ КАРТОННО-ПАПЕРОВИЙ КОМБІНАТ».

Також під час здійснення досудового розслідування отримано висновок аналітичного дослідження ДПС України від 11.11.2022 № 335/99-00-08-01-04-20/05509659, яким встановлено, що ПрАТ «Київський картонно-паперовий комбінат» у період з 01.01.2020 по 17.05.2022 мало взаємовідносини з ТОВ «Запорізька паперова фабрика» в частині придбання макулатури вагою 9850,97 тон на загальну суму 42 456 962,95 грн, яке в свою чергу придбавало зазначену макулатуру у СГД, які відповідно до рішень ДПС України про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку віднесено до ризикових СГД, а саме: ТОВ «Систем Акустик» та ТОВ «ТД «Папір Трейд» на загальну суму 67 863 990,00 грн.

Відповідно до висновку експерта від 29.05.2023 № 23-27/СЕЕ вказаний висновок аналітичного дослідження з урахуванням наданих документів документально підтверджується.

Крім цього, згідно з висновком аналітичного дослідження ДПС України від 03.06.2022 № 32/99-00-08-01-04-20/05509659 встановлено, що ПрАТ «Київський картонно-паперовий комбінат» у період з 01.01.2021 по 17.05.2022 мало взаємовідносини з СГД, які відповідно до рішень ДПС України про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку станом на 03.12.2021 віднесено до ризикових СГД, а саме: ТОВ «ДК ДОВІРА», ТОВ «Прайм Трейд Юг» на загальну суму 148 333 973,1 грн, в т.ч. ПДВ у сумі 24 722 328,84 грн.

Також відповідно до зазначеного аналітичного дослідження ДПС України встановлено заниження ПрАТ «Київський картонно-паперовий комбінат» доходу від реалізації товарів (сигарет), що мало вплив на рядок 02 «Декларацій «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток)», визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності на суму 22 250 095,97 грн.

Висновком аналітичного дослідження Державної податкової служби України від 29.06.2022 № 51/99-00-08-01-04-20/05509659 встановлено заниження об`єкту оподаткування з податку на прибуток по експортно-імпортним операціям на суму 61 151 968 грн, в результаті чого занижено податок на прибуток підприємств на суму 9 725 156 грн та завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування на суму 7 123 325 грн.

Висновки аналітичних досліджень від 03.06.2022 № 32/99-00-08-01-04-20/05509659 та від 29.06.2022 № 51/99-00-08-01-04-20/05509659 підтверджені документально висновком експерта від 03.11.2023 № 23-82/СЕЕ.

Також під час здійснення досудового розслідування отримано висновок аналітичного дослідження Державної податкової служби України від 26.04.2024 № 111/99-00-08-01-04-20/05509659, згідно якого вбачається відсутність реального (законного) джерела походження ідентифікованих товарів та нереальність (відсутність фактичного здійснення) господарських операцій з придбання товарів, робіт (послуг) ПрАТ «Київський картонно-паперовий комбінат» (код за ) у ТОВ «Запорізька паперова фабрика» () за період з 01.01.2020 по 17.05.2022, в частині документального оформлення придбання макулатури на загальну суму 43 665 822,95 грн., без ПДВ; за період з 01.01.2020 по 17.05.2022.

ПрАТ «Київський картонно-паперовий комбінат» (код за ) шляхом штучного формування витрат, що має бути доведено слідством (оформлення безтоварних операцій в частині придбання «макулатура в асортименті» загальною вагою 9850,97т., на загальну суму 43 665 822,95 грн.,) на підставі документів фінансово-господарських операцій з суб`єктом підприємницької діяльності з ознаками ризиковості ТОВ «Запорізька паперова фабрика» (), що вплинуло на формування фінансового результату до оподаткування, та можливо призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 7 859 848,13 грн., в т.ч. по періодам 2020 - у сумі 3 333 926,2 грн., 2021 - у сумі 3 602 043,06 грн., та І півріччя 2022 у сумі 923 878,87 грн.

Відповідно до висновку експерта від 12.02.2025 № 25-25/СЕЕ вказаний висновок аналітичного дослідження з урахуванням наданих документів документально підтверджується.

12.08.2022 старшим слідчим в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_13 нерухоме майно ОСОБА_4 визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

13.01.2023 на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва по справі № 757/1696/23-к накладено арешт на майно ОСОБА_4 із забороною його відчуження.

Окрім зазначеного, необхідність такого арешту зумовлена наявністю ризиків приховання, відчуження та перетворення вищезазначеного майна, оскільки на даний час встановлено, що ОСОБА_4 планує вивести шляхом укладання фіктивних (нікчемних) правочинів нібито зі своєї власності активи у вигляді об`єктів нерухомого майна, розташованих на території України, з метою уникнення від націоналізації таких активів Україною внаслідок повномасштабної війни, розпочатої РФ проти України та українського народу, унеможливлення фінансових та правових наслідків у вигляді накладення санкцій та/або застосування заходів примусового вилучення прав власності, передбачених Законом України «Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів».

Однією із можливих схем розглядається продаж об`єктів нерухомого майна в адресу підконтрольних ОСОБА_4 осіб, які є громадянами України, шляхом укладання удаваних угод, по заниженій вартості, з метою уникнення від націоналізації таких активів Україною внаслідок повномасштабної війни, розпочатої РФ проти України та українського народу, унеможливлення фінансових та правових наслідків у вигляді накладення санкцій та/або застосування заходів примусового вилучення прав власності, передбачених Законом України «Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів», тобто вчинення дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна та володіння ним, тобто легалізації (відмивання).

Враховуючи ті обставини, що майно є речовим доказом у справі, його вартість перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, чинне законодавство України передбачає лише один шлях визначення порядку зберігання речових доказів - це передача майна Національному агентству в управління ним для реалізації або передачі в управління за договором у порядку та на умовах, визначених статей 1, 9, 19-24 Закону.

Так, зокрема встановлено, що ціна одного з об`єктів нерухомого майна - земельної ділянки за реєстраційним номером 231, яка належить фізичній особі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить 2 732 219,00 грн, що становить понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Також установлено, що 70 об`єктів вищевказаного нерухомого майна, набуті у власність ОСОБА_4 після 01.01.2020.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вимоги визначені у клопотанні підтримав, просить задовольнити.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали провадження за клопотанням прокурора, приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського Суду від 09.06.2005 року у справі «Бакланов проти Російської Федерації», рішення Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу та мету для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства, яке регулює накладення арешту на майно третьої особи із вказаною метою, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна, відповідність його ознакам речового доказу, наслідки арешту для третіх осіб (в даному випадку - це власник майна), а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього кодексу, тобто якщо воно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, такий арешт по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.

Проте, прокурором не доведено, що 79 об`єктів нерухомого майна ОСОБА_4 хоча би за одним критерієм відповідають ознакам речових доказів. Зокрема, у матеріалах клопотання відсутні підстави, що ці об`єкти: 1) були знаряддям вчинення злочину; 2) зберегли на собі його сліди; 3) містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються; 4) були об`єктом кримінально протиправних дій; 5) набуті кримінальним шляхом.

Факт права власності ОСОБА_4 на це нерухоме майно, жодним шляхом не підтверджує, що останнє набуте протиправним шляхом, враховуючи, що 8 об`єктів нерухомого майна було придбано ОСОБА_4 ще до подій, які досліджуються у кримінальному провадженні.

Відтак, орган досудового розслідування, хоч і визнав своєю постановою вищевказані об`єкти нерухомого майна речовими доказами, проте не зазначив, яким чином вони мають відношення до кримінального провадження, які саме сліди вчинення злочину могли зберегти та чи можна їх використовувати як речові докази у кримінальному провадженні. Окрім того, всупереч положенням ст.ст.98, 170 КПК України стороною обвинувачення не надано жодних доказів того, що нерухоме майно ОСОБА_4 могло бути набуто кримінальним протиправним шляхом внаслідок подій, які встановлюються у даному провадженні.

При цьому, визнання стороною обвинувачення нерухомого майна ОСОБА_4 речовим доказом у кримінальному провадженні не може бути єдиною умовою для накладення на нього арешту, оскільки не є визначеною законом підставою для цього.

В матеріалах клопотання відсутні акти податкових перевірок та відповідні рішення органу податкового контролю, якими встановлено порушення вимог податкового законодавства України з боку ПрАТ «КИЇВСЬКИЙ КАРТОННО-ПАПЕРОВИЙ КОМБІНАТ» та ОСОБА_4 , які могли бути підставою юридичної відповідальності за порушення податкового законодавства.

Наведене свідчить про відсутність будь-яких фактичних даних, належних доказів про можливу причетність Товариства до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Окрім того, прокурор зазначає, що існує реальна загроза відчуження на користь третіх осіб майна ОСОБА_4 , яке є речовим доказом, що зумовлене ймовірністю виведення ним шляхом укладання фіктивних (нікчемних) правочинів активів у вигляді об`єктів нерухомого майна, розташованих на території України, з метою уникнення від націоналізації таких активів Україною внаслідок повномасштабної війни, розпочатої РФ проти України та українського народу, унеможливлення фінансових та правових наслідків у вигляді накладення санкцій та/або застосування заходів примусового вилучення прав власності, передбачених Законом України «Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів.

Поряд з тим, доказів щодо існування намірів та спроб відчуження об`єктів нерухомого майна слідчому судді не надано, до матеріалів клопотання таких доказів не долучено.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 3. ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

При цьому, обов`язок доведення існування зазначених умов КПК України покладається на орган досудового розслідування.

Разом з тим, клопотання не містить належного обґрунтування наявності підстав для висновку про існування необхідності у накладенні арешту на нерухоме майно, шляхом встановлення заборони користування та розпорядження ним, враховуючи, що у межах вказаного кримінального провадження № 0000128 ухвалами слідчих суддів Печерського районного суду міста Києва від 01.09.2022 по справі № 757/22582/22-к та від 13.01.2023 по справі № 757/1696/23-к вже накладено арешт на це ж майно, із забороною його відчуження з метою забезпечення збереження як речового доказу.

При цьому, даний арешт не скасовано.

Доводи прокурора у клопотанні зведені лише до посилання на норми закону, та не містять належного обґрунтування, яким чином повторний арешт нерухомого майна із забороною розпоряджатися та користуватися цим майном, за наявності діючого арешту даного майна із забороною його відчуження, сприятиме повному та неупередженому розслідуванню кримінального провадження відповідно до норм ст.2, ч.2 ст.170 КПК України.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 07.06.2007 по справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість використанні державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має бути очевидна істотна причина.

З урахуванням вищевикладеного у сукупності, прокурор в розумінні вимог ст.132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Ухвалами слідчих суддів Печерського районного суду міста Києва від 20.01.2025 по справі № 757/61535/24-к та від 22.04.2025 по справі № 757/17679/25-к відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно ОСОБА_4 , з тих підстав недоведеності прокурором наявності будь-яких фактичних даних (доказів), відповідно до яких є необхідність у накладенні арешту на нерухоме майно, шляхом встановлення заборони користування та розпорядження ним, оскільки до вказаного нерухомого майна вже застосований захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна з метою забезпечення збереження таких речових доказів.

07.04.2025 колегією Київського апеляційного суду при перегляді вищевказаної ухвали слідчого судді від 20.01.2025 її залишено в силі.

КПК України не передбачає можливості повторного вирішення питання про накладення арешту на те ж саме майно та з тих самих правових підстав, щодо якого слідчим суддею спочатку було прийнято рішення про його арешт, яке скасовано слідчим суддею.

Отже, за відсутності вагомих й непереборних обставин повторний розгляд та винесення у справі нового рішення судом, який щодо тих самих вимог тієї ж особи уже по суті висловлював власну позицію, буде суперечити принципу юридичної визначеності.

Наведене дає підстави вважати, що повторний арешт майна з метою, яка передбачена п.1 ч.2 ст. 170 КПК України, не може бути накладено за обставин, викладених у клопотанні прокурора, без доведеності наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України.

Слідчий суддя критично оцінює посилання прокурора на наказ Міністерства юстиції України, яким анульовано державному реєстратору ОСОБА_11 , а також приватному нотаріусу ОСОБА_10 доступ до Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, оскільки обставини притягнення державного реєстратора та приватного нотаріуса до дисциплінарної відповідальності жодним чином не свідчать про виникнення нових передбачених приписами КПК України підстав для накладення арешту на майно ОСОБА_4 у межах даного кримінального провадження.

Крім того, прокурором додано до клопотання копію постанови Верховного Суду від 14.05.2025 у справі № 320/14459/24, якою відмовлено у задоволенні позову приватного нотаріуса ОСОБА_10 до Міністерства юстиції України про скасування наказу Міністерства юстиції України від 17.11.2023 №961/5 "Про результати камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 " та копію постанови Верховного Суду від 26.05.2025 у справі № 160/1038/24, якою відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_11 до Міністерства юстиції України, Державного підприємства "Національні інформаційні системи" про визнання протиправним та скасування наказу Мін`юсту від 14 грудня 2023 року № 4283/5 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради ОСОБА_11 »

Разом з тим, у вказаних вище постановах судом касаційної інстанції надано оцінку саме діям приватного нотаріуса та державного реєстратора. Як зазначено прокурором у клопотанні, приватному нотаріусу ОСОБА_10 та державному реєстратору ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч . 3 ст. 362, 2 ст. 382 КК України. Надалі кримінальні провадження щодо вказаних осіб направлено з обвинувальними актами до суду.

При цьому, прокурором жодним чином не обґрунтовано яким чином висновки Верховного Суду щодо дій приватного нотаріуса та державного реєстратора, які у свою чергу є предметом дослідження у межах інших кримінальних проваджень, - свідчать про наявність правових підстав для накладення арешту на майно ОСОБА_4 . Прокурором не надано жодних доказів причетності ОСОБА_4 до інкримінованих приватному нотаріусу та державному реєстратору протиправних дій.

Таким чином, постанови Верховного Суду у справах № 320/14459/24 та № 160/1038/24 не є новими вагомими й непереборними обставинами у межах даного кримінального провадження, а тому повторний розгляд та винесення у справі нового рішення судом, який щодо тих самих вимог тієї ж особи уже по суті висловлював власну позицію, буде суперечити принципу юридичної визначеності для даного провадження.

Окрім того, у відповідності до абз. 7 ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, та/або з управління активами, на які накладено арешт або які конфісковано у кримінальному провадженні.

У пункті 4 частини 1 статті 9 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», вказано, що на Національне агентство покладено функцію з проведення оцінки, ведення обліку та управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні.

У відповідності до абз. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», управляючи активами, Національне агентство забезпечує збереження активів, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, та їх економічної вартості.

Разом з тим, наведених вимог Закону ініціатор клопотання не дотримався, оскільки клопотання не містить мотивування необхідності передачі майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (Далі Національне агентство) та мету такої передачі.

Всупереч положенням абз. 7 ч. 6 ст. 100 КПК України, матеріали долучені до клопотання не містять доказів, що орган досудового розслідування або прокурор з`ясовували питання щодо згоди власника майна про передачу майна в управління Національному агентству, оскільки за приписами вказаної норми процесуального закону, ініціювання такого клопотання може мати місце лише після відмови власника майна надати письмову згоду на таку передачу. Не містить клопотання доказів щодо існування фактів прямого або опосередкованого впливу та посягання на арештоване майно будь-яких осіб, або спроб несанкціонованого користування цим майном, а відтак слідчий суддя доходить висновку, що подане прокурором клопотання є передчасним. В підтвердження доводів клопотання, слідчим та прокурором не було надано доказів, що вартість арештованого майна дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.

З урахуванням наведеного слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно та визначення порядку його зберігання, у зв`язку з його передчасністю та відсутністю для цього правових підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 392, 532, 535 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна та визначення порядку його зберігання, в рамках кримінального провадження № 0000128 - залишити без задоволення.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1