Справа № 646/3190/23
№ провадження 1-кп/646/144/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2025 року Основ`янський районний суд міста Харкова

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за № 0000310 від 15.03.2023 з обвинувальним актом стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Краснограда, Харківської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 05.04.2023 Червонозаводським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.190 КК України до 240 годин громадських робіт,

- у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.436-2 КК України,

за участю: прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Конституції України, Україна є суверенною та незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаагськими конвенціями 1907 року, IV Женевськими конвенціями 1949 року, а також усупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї, Договору про дружбу, співробітництво та партнерство між Україною та Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Діючи в порушення норм міжнародного гуманітарного права, президент Російської Федерації (далі - РФ) ОСОБА_5 , а також інші невстановлені на даний час досудовим розслідуванням представниками влади РФ, всупереч вимогам п. п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН та Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), підготували та розв`язали агресивну війну та військовий конфлікт підрозділів Збройних Сил РФ на території України.

24.02.2022 на виконання вищевказаного злочинного наказу військовослужбовці Збройних Сил РФ, шляхом збройної агресії, із загрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторгайся на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Харківській, Донецькій, Луганській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та вчинили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, що мають важливе народногосподарське або оборонне значення, та вчинили окупацію частин зазначеної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України з порушенням порядку, встановленого Конституцією України, яка триває до теперішнього часу та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року Указом Президента України Володимира Зеленського №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, який в подальшому був неодноразово продовжний та діє дотепер.

Обвинувачений ОСОБА_3 будучі громадянином України, маючи злочинний умисел, направлений на виправдовування та визнання правомірною збройну агресію Російської Федерації проти України, 08.05.2023 приблизно об 13:00 год., більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити- не виявилось за можливе, перебуваючи в закладі для розлиття алкогольних напоїв біля будинку № 14 по вулиці Мовчановській в Основ`янському районі м. Харкова, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою швидкого розповсюдження інформації антиукраїнської спрямованості та донесення її до відвідувачів вказаного закладу, в присутності свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , в усній формі висловлював виправдовування діям та підтримував збройну агресію Російської Федерації проти України, а також тимчасової окупації частини території України, стверджуючи, що агресія Російської Федерації проти України є правильною, територія Автономної Республіки Крим та окупованих територій Донецької та Луганської областей є територією Росії.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, пояснив, що дійсно в ході вживання спиртних напоїв зі своїми знайомими, в усній формі висловлював виправдовування діям та підтримував збройну агресію Російської Федерації проти України, а також тимчасової окупації частини території України, стверджуючи, що агресія Російської Федерації проти України є правильною, територія Автономної Республіки Крим та окупованих територій Донецької та Луганської областей є територією Росії. Щиро кається в скоєному.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення в повному обсязі, в також те, що ним не оспорюються фактичні обставини справи, які зазначені в обвинувальному акті, обвинувачений вірно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів по кримінальному провадженню, у суду відсутні сумніви в добровільності та істинності позиції обвинуваченого, тому відповідно ч. 3 ст. 349 КПК України, суд обмежився поясненнями обвинуваченого та вивченням даних про його особу, без дослідження інших письмових доказів, які стосуються фактичних обставин справи.

Таким чином суд визнає обвинуваченого ОСОБА_3 винним в виправдовуваннні, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України та кваліфікує його дії за ч.1 ст.436-2 КК України.

Вирішуючи питання про покарання, судом враховується характер та ступінь суспільної небезпеки, особистість обвинуваченого.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

На обліку у лікаря психіатра та нарколога обвинувачений не перебуває, раніше судимий, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку.

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд бере до уваги обставини вчинення злочину, характер діяння, форму й ступінь вини обвинуваченого, також мотивацію вчиненого ним кримінального правопорушення, особистість обвинуваченого, те, що він був судимий, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, що свідчить про те, що обвинувачений не зробив для себе належних висновків, на шлях виправлення не став, що у свою чергу, свідчить про асоціальний спосіб життя обвинуваченого.

На підставі викладеного, суд, з метою досягнення виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів, вважає необхідним призначити йому покарання, пов`язане з позбавленням волі і відбуттям його в умовах ізоляції від суспільства, призначивши обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ст.436-2 ч.1 КК України.

Судом встановлено, що дане кримінальне правопорушення обвинуваченим було вчинено після ухвалення 05.04.2023 Червонозаводським районним судом м.Харковаобвинувального вироку, тому при призначені обвинуваченому остаточного покарання по даному кримінальному провадженню слід застосувати положення ст. ст.71 ч.1,72 КК України.

Така позиція відповідає висновку, викладеному у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01 червня 2020 року у справі за № 766/39/17, провадження № 51-8867кмо18.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, спів розмірним і достатнім для його виправлення, запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Долю речових доказів по справі, вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Арешт тимчасово вилученого майна скасувати.

Судові витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ст.436-2 ч.1 КК України, призначивши йому покарання у виді одного року позбавлення вол.

На підставі ст.ст.71 ч.1,72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 05.04.2023 року та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді одного року 15 днів позбавлення волі.

Після набрання вироком суду законної сили, ОСОБА_3 затримати та через Державну установу «Харківський слідчий ізолятор» направити до установи відбування покарання.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту фактичного затримання та приведення вироку до виконання.

Арешт тимчасово вилученого майна - скасувати.

Речові докази по справі: диск DVD марки «Datex» 4.7 GB 16х залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Основ`янський районний суд міста Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченому у той же строк з дня отримання його копії.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1