СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/6556/25
пр. № 1-кп/759/1129/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві під час судового розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.03.2025 за № 0000257, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дзержинське Сумського р-ну Сумської обл., українця, громадянина України, який здобув середню освіту, розлучений, має трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий, згідно зі ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358; ч. 4 ст. 358 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_7 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 , не маючи посвідчення водія, яке знаходиться в офіційному обороті на території України, вступив в злочинну змову з невстановленою органом досудового розслідування особою, до якої звернувся з проханням посприяти скорішому отриманню ним вказаного офіційного документу, без складання іспитів у сервісних центрах МВС України. Коли невстановлена досудовим розслідуванням особа погодилась допомогти ОСОБА_3 , та останній, з метою виконання свого злочинного умислу, в невстановлений досудовому розслідуванні час, однак, не пізніше ніж 11.03.2025, перебуваючи за адресою м. Київ, вул. Якуба Колоса, 25, надав вказаній невстановленій особі власну фотокартку та свої анкетні дані для виготовлення бланку посвідчення водія, яке видається у встановленому законом порядку та надає право керувати автомобілем.

Після цього, невстановлена особа, знаходячись в невстановленому місці, в невстановлений час, однак, не пізніше ніж 11.03.2025, виготовила підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 02.09.2023, видане нібито ТСЦ № 8041 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке в подальшому було передано останньому в невстановлений досудовому розслідуванні час, однак не пізніше ніж 11.03.2025, та невстановленому досудовому розслідуванні місці.

Таким чином, ОСОБА_3 достовірно знаючи, що він не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення водія, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1994 № 340 (зі змінами) «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке відповідно до п.п. 2.1 а) та 2.4 Правил дорожнього руху України (які діють з 01.01.2002 зі змінами) водій повинен мати при собі та пред`явити для перевірки на вимогу поліцейського, залишив дане посвідчення в себе, та в подальшому почав його використовувати для можливості керувати транспортними засобами.

Крім цього, ОСОБА_3 11.03.2025 приблизно о 06 год. 20 хв., керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , по вул. Жуля Верна, 7 у м. Києві, був зупинений працівниками поліції УПП у м. Києві ДПП.

Далі, ОСОБА_3 на законну вимогу працівників поліції УПП у м. Києві ДПП надати документи, достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 02.09.2023, видане на його ім`я, є підробленим, та не маючи права керувати автомобілем, використав його, для пред`явлення поліцейському як документу який посвідчує його особу та надає йому право керувати автомобілем.

Відповідно до висновку судово-технічної експертизи документів № СЕ-19/111-25/14972-ДД від 13.03.2025, надане на експертизу посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 від 02.09.2023 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України. Зображення та друковані тексти з лицевого та зворотного боку бланка посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_3 на ім?я ОСОБА_3 (крім текстових персональних даних зі зворотного боку), нанесено способом термодруку. Ознак внесення змін до бланка посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , виданого на ім?я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом підчистки, додрукування, травлення, змивання, тощо - не виявлено. Вирішити запитання щодо внесення змін до персональних даних з обох боків, серії та номеру бланка посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 не виявилось можливим, у зв`язку з можливістю видалення первинних персональних даних з повторним нанесенням нових без залишення слідів зміни.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358 та ч. 3 ст. 358 КК України, а саме: підроблені посвідчення, яке видається установою, та надає права з метою його використання, вчиненому за попередньою змовою групою осіб; використанні завідомо підробленого документу.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358; ч. 4 ст. 358 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, які викладені в обвинувальному акті, вказавши на час, місце, спосіб і мету його вчинення та показав, що він приблизно два роки тому зустрівся з наглядно знайомим чоловіком, який під час розмови, запропонував зробити йому посвідчення водія, на що він погодився та надав даному чоловіку своє фото та копію паспорту. Через деякий час, він знову зустрівся з вказаним чоловіком, який передав йому посвідчення водія на його ім`я, а він чоловіку передав грошові кошти у сумі 8500 грн. 11.03.2025 вранці він керував автомобілем «Mercedes-Benz SPRINTER», д.н.з. НОМЕР_2 , рухався по вул. Жуля Верна, 7 у м. Києві був зупинений працівниками поліції УПП у м. Києві ДПП за порушення правил дорожнього руху, а саме не був пристебнутий паском безпеки. На вимогу працівників поліції він надав посвідчення водія, яке у нього в подальшому вилучили. Просив призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинив підробленя посвідчення, яке видається установою, та надає права з метою його використання, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, а тому його дії кваліфікує за ч. 3 ст. 358 КК України.

Також суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинив використання завідомо підробленого документа, а тому його дії кваліфікує за ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття.

Відповідно ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 , покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно зі ст. 12 КК України відносяться до кримінального проступку та нетяжкого злочину; ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості та розкаянні; обставину, яка пом`якшує його покарання, та відсутність обставин, які обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він розлучений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, за даними наявної документації на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, також за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, що свідчить про його осудність, раніше не судимий згідно зі ст. 89 КК України.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах, установлених у санкціях ч. 3 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України, а саме у виді обмеження волі.

Разом з тим, враховуючи тяжкість вчинених ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, його особу, зокрема, ставлення до вчиненого, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_3 ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку, оскільки, на думку суду, його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Також суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, п. 1, 2 ч. 1 та п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Також суд відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення експертизи, що підтверджується розрахунком її вартості.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 9 ст. 100, ч. 2 ст. 124, ч. 3 ст. 349, ст. 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358; ч. 4 ст. 358 КК України і призначити йому покарання за:

- ч. 3 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

- ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробовуванням, з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 та п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Речовий доказ: посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 02.09.2023 на ім`я ОСОБА_3 , яке поміщено до спец. пакету № 2509320 та залишено на зберігання у матеріалах кримінального провадження, - залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на відшкодування судових витрат за проведення експертизи, залученим стороною обвинувачення експертом спеціалізованої державної установи, 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) грн 60 к.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1