Провадження № 1-кп/679/81/2025
Справа № 679/424/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин кримінальне провадження №0000476 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Шепетівка Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який не має на утримані неповнолітніх дітей та осіб похилого віку, тимчасового не працюючого, фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , в силу вимог ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

11.03.2025 близько 19 години 30 хвилин обвинувачений ОСОБА_6 в м. Нетішин Хмельницької області керуючи автомобілем марки «Subaru» моделі «Forester» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись ним по проїжджій частині другорядної дороги вулиці Шевченка, під`їхав до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг проспекту Незалежності та вулиць Шевченка і Набережна маючи намір здійснити маневр повороту ліворуч на головну дорогу проспекту Незалежності.

В подальшому ОСОБА_6 порушуючи вимоги п.п.1.5, 2.3 (б), 10.5, 16.11, та вимоги дорожнього знаку пріоритету 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою щоб постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, відповідно не зреагував на її зміну, керуючи автомобілем марки «Subaru» моделі «Forester» реєстраційний номер НОМЕР_1 , при виконанні повороту ліворуч на перехресті нерівнозначних доріг виїхав на зустрічну смугу руху проїжджої частини проспекту Незалежності, не надав дорогу велосипедисту ОСОБА_4 , який рухався зліва на право відносно руху автомобіля по головній дорозі, та здійснив на нього наїзд.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3(6), 10.5, 16.11 та вимоги дорожнього знаку пріоритету 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху, зміст яких полягає в наступному:

1.Загальні положення:

п.1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

2.Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

п.2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

10. Початок руху та зміна його напрямку

п.10.5. Поворот необхідно виконувати так, щоб під час виїзду з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини. Виїзд з перехрестя, де організовано круговий рух, може здійснюватися з будь-якої смуги, якщо напрямок руху не визначено дорожніми знаками чи розміткою і це не створить перешкод транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку праворуч.

16. Проїзд перехресть

п. 16.11. На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

33. Дорожні знаки

п.2.1 «Дати дорогу». Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої променевої кістки, закритих внутрішньо-суглобових переломів правої стегнової кістки, правої великогомілкової кістки з ушкодженням зв`язок та меніску правого колінного суглобу, закритого перелому малогомілкової кістки, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості

Вищевказані порушення Правил дорожнього руху, допущенні водієм автомобіля марки «Subaru» моделі «Forester» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 перебувають у прямому причинному зв`язку із скоєнням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками у вигляді заподіяних потерпілому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю. Показав, що 11.03.2025 близько 19 години він керуючи автомобілем марки «Subaru» моделі «Forester» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись ним по проїжджій частині другорядної дороги вулиці Шевченка, під`їхав до перехрестя з проспектом Незалежності, маючи намір здійснити маневр повороту ліворуч на головну дорогу проспекту Незалежності. Здійснивши маневр повороту він наїхав на велосипедиста який рухався по проспекту Незалежності, так як не помітив останнього, оскільки на вулиці було темно.

Він жалкує, що так сталось, запевнив, що не мала наміру будь-кого збивати. Заявлений цивільний позов визнає частково, зазначає, що сума моральної шкоди, яку просить стягнути з нього потерпілий є занадто великою. При прийнятті рішення щодо цивільного позову, просить врахувати, що він ніде не працює. Також в судовому засіданні він передав потерпілому 51000 грн. в якості компенсації моральної шкоди.

Допитаний потерпілий ОСОБА_4 показав, що 11.03.2025 близько 19:10 год він, на велосипеді, поверталась з дачі додому. На під`їзді до перехрестя доріг проспекту Незалежності та вулиць Шевченка і Набережна він помітив, що з правої сторони, а саме, по вул. Шевченка рухається автомобіль. Помітивши, що автомобіль, не вмикаючи покажчика лівого повороту продовжив рух з вулиці Шевченка на просп. Незалежності, він пригальмував та майже зупинився. Однак через грубе порушення правил дорожнього рух з боку водія автомобіля, останній здійснив на нього наїзд. Після зіткнення автомобіль проїхав декілька метрів та зупинився, а він впав на ліву сторону.

В результаті наїзду він впав та зламав руку та ногу. Обвинувачений ОСОБА_6 вийшовши з автомобіля, спочатку прибрав його велосипед в сторону, а потім підійшов до нього.

Підійшовши до нього обвинувачений сказав: « Давай вставав, що ти лежиш як баба ».

В цей час підійшли водії які зупинились та почали говорити щоб викликали поліцію та швидку допомогу. На що обвинувачений сказав, що сам завезе його до лікарні. Однак водії не послухались і хтось здійснив виклик швидкої допомоги.

До приїзду швидкої допомоги він лежав на асфальті. Лише коли приїхала швидка допомога його підняли з асфальту та положили на ноші. Лікарі швидкої допомоги зробили йому укол обезболюючих ліків та завезли до лікарні. В лікарні йому зробили операцію на руці.

Лише через чотири дні, коли приїхала його донька, вони дізнавшись у слідчого номер телефону обвинуваченого та зателефонували останньому і домовились про зустріч у лікарні.

В лікарні обвинувачений визнавав свою провину та погоджувався оплатити лікування та надати допомогу в перевезенні його до м.Рівне для обстеження.

Однак він був змушений відмовитись від запропонованого обвинуваченим варіанту, так як із загіпсованою ногою він не міг комфортно та безпечно розміститись у наданому останнім автобусі.

За результатами проведеного обстеження МРТ йому було назначено оперативне втручання, вартість якого становила 63000,00 грн.

Його донька почала домовлятись із обвинуваченим про матеріальну допомогу, на що останній сказав, що дасть лише 50000,00 грн та вимагав написати розписку про відсутність претензій. Згодом він погодився на суму в 63000,00 грн.

Так як він не знав яка остаточна сума піде на лікування, то змушений був відмовитись від запропонованого обвинуваченим варіанту, та шукати кошти самотужки.

Операція на нозі була складно, однак все пройшло добре. На другий день після операції ногу ставили на апарат для розробки коліна. Лікар рекомендував йому розробляти коліно, щоб в подальшому уникнути ускладнень.

Він не міг самостійно рухатись, відчував сильний біль. За ним почергово здійснювали догляд жінка, донька, син та мати. Так як за рекомендацією лікаря, для уникнення виникнення артрозу, йому необхідно було відразу розробляти колінний суглоб, а вільного місця в реабілітаційних центрах не було, то він самостійно придбав апарат для розроблення колінного суглобу.

Для відновлення він найняв реабілітолога ОСОБА_8 . З його допомогою він зумів розпочати ходити на милицях. Також він звертався до реабілітаційного центру в лікарні м. Нетішин, де йому надавали допомогу.

За весь час обвинувачений йому не телефонував та не цікавився станом його здоров`я. Йому допомагали лише друзі та родичі.

Дана ситуація спричинила для нього моральні страждання які він оцінив в 250000,00 грн. З врахуванням часткового відшкодування в розмірі 51000,00 грн. просив стягнути з обвинуваченого 199000,00 грн..

При призначені міри покарання просив суд позбавити обвинуваченого права керувати транспортними засобами. Так як на його думку такий водій створює небезпеку для оточуючих.

Незалежно від визнання вини, винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, об`єктивно підтверджено письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, вбачається, що 12.03.2025 о 08:53:49 було зареєстровано кримінальне провадження №0000476 за ч.1 ст. 286 КК України, з якого вбачається,що 11.03.2025 близько 19 години 30 хвилин ОСОБА_6 в м. Нетішин Хмельницької області керуючи марки «Subaru» моделі «Forester» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись ним по проїжджій частині другорядної дороги вулиці Шевченка, під`їхав до на нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг проспекту Незалежності та вулиць Шевченка і Набережна в подальшому здійснюючи маневр лівого поворту на перехресті нерівнозначних доріг виїхав на зустрічну смугу руху проїжджої частини проспекту Незалежності, не надав дорогу велосипедисту ОСОБА_4 , який рухався зліва на право відносно руху автомобіля по головній дорозі, та здійснив на нього наїзд. В наслідок ДТП ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості

(м.д.р. а.с.1)

Відповідно до рапорту від 11.03.2025 вбачається, що з органів охорони здоров`я на лінію «102» надійшло повідомлення про наїзд на пішохода на перехресті з вул. Шевченка біля «Золотих воріт».

При виїзді на місце події було встановлено, що водій ОСОБА_6 керуючи автомобілем марки «Subaru» моделі «Forester» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час виїзду на головну дорогу, не врахував дорожньої обстановки та допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_4

(м.д.р. а.с.7-8)

Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 11.03.2025 року, з схемою та фототаблицею, вбачається, що оглядом являється перехрестя просп. Незалежності та вул. Шевченка і Набережна. Вказане перехрестя освітлюється ліхтарями вуличного освітлення. На місці ДТП наявна камера відеоспостереження від вул. Набережна.

ДТП сталось на смузі зустрічного рух для водія автомобіля.

Зі сторони вул. Шевченка, до перехрестя встановлений дорожній знак 2.1. «Дати дорогу».

(м.д.р. а.с.9-28)

Згідно висновку експерта №41 від 24.03.2025 вбачається, що у потерпілого ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої перелому променевої кістки, закриті внутрішньо-суглобові переломи правої стегнової кістки, правої великогомілкової кістки з ушкодженнями зв`язок та меніску правого колінного суглобу, закритого перелому правої малогомілкової кістки.

Відповідно до вимог пп. 2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень наказу Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» відмічені в ОСОБА_4 тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості (загоєння переломів кісток кінцівок, ушкоджених зв`язок суглобів, менісків триває більше трьох тижнів).

(м.д.р. а.с.51-52)

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/123-25/4164-ІТ від 27.03.2025 вбачається, що на момент огляду робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля «Subaru» моделі «Forester» реєстраційний номер НОМЕР_1 перебували в працездатному стані та виконували свої конструктивні функції.

(м.д.р. а.с.57-61)

Відповідно до протоколу огляду речового доказу від 15.03.2025 вбачається, що дане відео відображає перехрестя доріг проспекту Незалежності, та вулиць Шевченка і Набережна. Камера здійснює фіксацію зі сторони вулиці Набережна в напрямку вул. Шевченка, дороги які прилягають ліворуч (в центр міста до вул. Енергетиків) та праворуч (в сторону вул. Снігурі) є проспектом Незалежності.

При перегляді відео видно, що на вулиці темна пора доби, перехрестя освітлене ліхтарями вуличного освітлення, у автомобілів які рухаються через перехрестя увімкнене світло фар.

На відео зафіксовано момент та місце зіткнення.

(м.д.р. а.с.56-72)

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/123-25/4667-ІТ від 27.03.2025 вбачається, що повинні дії водія автомобіля «Subaru» моделі «Forester» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 , регламентувались вимогами дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та п.2.3(б), 16.11, 10.5 Правил дорожнього руху.

У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалась, з точки зору безпеки руху, повинні дії велосипедиста ОСОБА_4 регламентувались технічними вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху.

У дорожній обстановці, що досліджувалась, можливість запобігання даній дорожньо-транспортній пригоді для водія автомобіля «Subaru» моделі «Forester» (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_6 , з технічної точки зору, визначалася односторонньою вольовою активністю щодо належного виконання водієм ОСОБА_6 вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та п. 16.11 Правил дорожнього руху.

У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалась, велосипедист ОСОБА_4 не мав технічної можливості запобігти події шляхом належного виконання технічних вимог п.12.3 Правил дорожнього руху.

У дорожній обстановці, що досліджувалася, в діях водія автомобіля «Subaru» моделі «Forester» (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та п. 2.36), 16.11, 10.5 Правил дорожнього руху, при цьому дії водія ОСОБА_6 , які не відповідали вимогам дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та п. 16.11 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, перебували в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

(м.д.р. а.с.107-112)

Наведені докази, які є належними, допустимими і достовірними, повністю узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого.

Відповідно до ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до практики, яка сформована Верховним Судом, для кваліфікації дій особи за ст. 286 КК судам слід виходити не лише з висновків експертів, в яких встановлено наявність причинного зв`язку між порушенням водієм правил дорожнього руху та наслідками, що настали, а із сукупності всіх обставин, що належать до предмета доказування з огляду на особливості складу злочину, передбаченого у ст. 286 КК. Так, оцінці підлягає наявність технічної можливості у водія уникнути наслідків злочину та джерело створення аварійної ситуації (постанова Верховного Суду від 24.03.2020 у справі № 130/720/17 провадження № 51-2134км 19).

Розглянувши повно і всебічно кримінальне провадження, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про повну доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні за обставин, викладених у обвинувальному акті в редакції від 28 березня 2025 року, та його дії кваліфікує за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" (з наступними змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

В п.3 зазначеної постанови вказано, що, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, судам слід виходити з класифікації злочинів, особливостей конкретного злочину й обставин та способу його вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали, а при дослідженні даних про особу підсудного з`ясовувати його вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання та особу винного.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення згідно ст.12 КК України, мотиви і причини його скоєння, наслідки, що настали, дані про особу ОСОБА_6 , а саме: те, що він на «Д» обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, по місцю проживання характеризується позитивно, її сімейний та матеріальний стан, відношення останнього до вчиненого та часткове відшкодування шкоди, яка ним спричинена потерпілому, думку потерпілого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, часткове відшкодування шкоди, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Отже, враховуючи ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, кримінальне правопорушення є нетяжкий злочином який скоєно з необережності, є в наявності обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, при повній відсутності обставин, що обтяжують покарання (кримінальне правопорушення не було скоєне в стані алкогольного сп`яніння), враховуючи позицію сторони обвинувачення, то суд вважає, що подальше виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливо здійснити в умовах без ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами, бо саме така міра покарання, на думку суду, є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 , - не застосовувався, правових підстав для обрання у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу, - немає.

Процесуальні витрати на проведення експертиз становлять 5571,30 гривень які слід стягнути з ОСОБА_6 на користь держави відповідно до ст. 124 КПК України.

У кримінальному провадженні цивільний позивач ОСОБА_4 заявив позов до ОСОБА_6 та Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Розглядаючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 суд вважає, що вказаний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_6 на його користь 250000,00 грн. моральної шкоди завданої йому фізичним болем, душевними стражданнями в результаті заподіяння тілесних ушкоджень. В судовому засіданні представник позивача заявив про зменшення суми стягнення моральної шкоди з ОСОБА_6 на 51000,00 грн. сплачених відповідачем під час судового розгляду.

Стягнення з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на його користь 74287,36 грн. матеріальної шкоди заподіяної здоров`ю, яка складається з безпосередньо його витрат пов`язаних з придбанням необхідних ліків, препаратів, медичних обстежень та 3714,36 грн. моральної шкоди завданої йому фізичним болем, душевними стражданнями в результаті заподіяння тілесних ушкоджень. Враховуючи заяву про збільшення позовних вимог, позивач просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на його користь 176918,82 грн. матеріальної шкоди заподіяної здоров`ю, яка складається з безпосередньо його витрат пов`язаних з придбанням необхідних ліків, препаратів, медичних обстежень та 8845,94 грн. моральної шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно зі ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, а, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно із ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що згідно полісу № ЕР - 224408662 від 29.10.2024 цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу за шкоду, заподіяну майну була застрахована у ПАТ «Страхова група «ТАС» на суму 160000,00 грн., та за шкоду заподіяну життю та здоров`ю на суму 320000 грн., розмір франшизи 0 грн.

За приписами статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до наявних в матеріалах справи копій чеків, витрати за шкоду заподіяну життю, здоров`ю позивача становлять 176618,83 грн.

Отже, на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням з ПАТ «Страхова група «ТАС» на суму 176618,83 грн., що відповідає ліміту відповідальності страховика.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині моральної шкоди ОСОБА_4 зазначає, що в результаті травмуючої ситуації, в нього з`явились характерні стійкі наслідки пережитого стресу, наявний стан постійного емоційного напруження, недовірливість, більш негативне світосприйняття взагалі. Переживання тривалої стресової ситуації, вже протягом 6 місяців, накопичуються та негативним чином впливають на його психоемоційний стан, погіршуючи його адаптаційні можливості та посилюючи його невротизацію (він постійно знаходжусь в пригніченому стані, його життя втратило в якості, стало менш щасливим, стабільним, прогнозованим, більш неспокійним, невизначеним, непевним, тривожним, злим, зникло відчуття благополуччя та безпеки). Наведене свідчить про формування невротизуючої домінанти, яка впливає на його життя та про тенденцію соціально-психологічної дезадаптації, яка супроводжувалась відчуттям тривоги, постійною психоемоційною напругою, бажанням звільнитись від стресу.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1, 2, 3 ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, однак, при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що ОСОБА_4 внаслідок вчинення обвинуваченим злочину зазнав моральних переживань, які були викликані фактом потрапляння у ДТП, що спричинило йому фізичний і психологічний дискомфорт. Вказані обставини свідчать про заподіяння йому з вини обвинуваченого моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 250000 грн. (двісті п`ятдесят тисяч гривень).

У позовній заяві ОСОБА_4 просив стягнути з ПАТ «Страхова група «ТАС» 8845,94 грн. моральної шкоди.

Відповідно до вимог ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому-фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральної шкоди у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Таким чином, 5% від 176618,83 становить 8830,94 грн. - сума на відшкодування моральної шкоди.

Оцінюючи доведеність вимог цивільного позивача про відшкодування моральної шкоди з відповідача ПАТ «Страхова група «ТАС» на суму 8845,94 грн., суд приходить до висновку про можливість задоволення цивільного позову в цій частині частково на суму 8830,94 грн.

У позовній заяві ОСОБА_4 просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 250000,00 грн. моральної шкоди. З врахуванням заяви про зменшення позовних вимог дана сума становить 199000,00 грн.

Враховуючи характер та обсяг моральних переживань, які були викликані фактом потрапляння ОСОБА_4 у ДТП, що спричинило йому фізичний і психологічний дискомфорт, суд приходить до висновку, що з врахуванням вимог розумності, справедливості та виваженості, враховуючи вимоги ст. 1167 ЦК України, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_6 є підставними, обґрунтованими, але такими, що підлягають до задоволення частково. Суд вважає за доцільне задоволити стягнення моральної шкоди в розмірі 120000,00 гривень на користь ОСОБА_4 .

Разом з тим суд не приймає до уваги клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, про врахування його матеріального становища для зменшення розміру відшкодування моральної шкоди, так як це суперечить п.4 ст.1193 ЦК України. Також суд не приймає до уваги клопотання захисника обвинуваченого, про незастосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так як санкція ч.1 ст. 286 КК України в цій частині є безальтернативною і не передбачає можливості незастосування додаткового покарання.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

За ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи ту обставину, що речові докази в розглядуваному кримінальному провадженні, а саме: автомобіль марки «Subaru» моделі «Forester» реєстраційний номер НОМЕР_1 та велосипед марки «Torpedo», не підлягають спеціальній конфіскації та підлягають поверненню власникам, суд на підставі ч.4 ст.174 КПК України дійшов висновку про скасування арешту на це майно, накладеного ухвалами слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду від 19 березня 2025 року (справа №688/1202/25).

Керуючись ст.ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України, ст.ст. 100, 369-371, 373-376 Кримінального процесуального кодексу України, суд , -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 3 (трьох) тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 5571 (п`ять тисяч п`ятсот сімдесят одна) гривня 30 копійок стягнути з ОСОБА_6 , на користь держави.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ "Страхова група ТАС" (03062 м. Київ просп.. Берестейський, 65) на користь ОСОБА_4 (30100, просп.. Незалежності, 29 кв. м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області; РНОКПП ) 176618 (сто сімдесят шість тисяч шістсот вісімнадцять) гривень 83 копійки матеріальної шкоди заподіяної здоров`ю та 8830 (вісім тисяч вісімсот тридцять) гривень 94 копійки моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_4 (30100, просп.. Незалежності, 29 кв. м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області; РНОКПП НОМЕР_3 ), 120000 (сто двадцять тисяч) гривень 00 копійок моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Речові докази:

- автомобіль марки «Subaru» моделі «Forester» реєстраційний номер НОМЕР_1 який переданий ОСОБА_9 залишити останньому як законному власнику.

- велосипед марки «Torpedo». який зберігається на майданчику для тимчасового зберігання затриманого автотранспорту Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, що розташований за адресою : Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Старонетішинське шосе 31, повернути ОСОБА_4 як законному власнику.

- CD диск із записами з камери відеоспостереження на перехресті доріг проспекту Незалежності, та вулиць Шевченка і Набережна в м. Нетішин, залишити в матеріалах справи протягом всього часу їх зберігання.

Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду від 19 березня 2025 року (справа №688/1202/25) на автомобіль марки «Subaru» моделі «Forester» реєстраційний номер НОМЕР_1 та велосипед марки «Torpedo».

На вирок може бути подана апеляція до судової палати у кримінальних справах Хмельницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1