Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

17 червня 2025 року м. Рівне

Справа № 161/17965/23

Провадження № 11-кп/4815/277/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ? ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі: секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_9 з відповідними змінами і доповненнями та обинуваченого ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2024 року у об`єднаних кримінальних провадженнях, відомості про які внесено до ЄРДР за № 0000356 від 16.06.2023 року та № 0001318 від 12.12.2023 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горохів, Волинської області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, з неповною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей та одну неповнолітню дитину, українця, громадянина України, раніше судимого, востаннє: Луцьким міськрайонним судом Волинської області від 13.11.2015 року за ч.2 ст. 309, ч.3 ст.309, ч.2 ст. 317 КК України, на підставі ч.1 ст. 70 КК України на 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 06.08.2020 року по закінченню відбуття терміну покарання,

-обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 307 КК України, ?

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.309, ч.2 ст.307 КК України та призначено покарання:

- за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки;

- за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- за ч.2 ст.307 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією усього належного на праві приватної власності майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 8 років з конфіскацією усього належного на праві приватної власності майна.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 залишено попередній у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 25.08.2023 року, тобто з моменту фактичного його затримання по день набрання вироком законної сили, з розрахунку що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Вирішено питання щодо речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_7 в дохід держави судових витрат за проведення п`ятнадцяти експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів на загальну суму 17541 грн. 48 коп.

Арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.08.2023 року на речі та предмети, скасовано.

За вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 309, 317 КК України, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, незаконно придбав з метою збуту три таблетки, що містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон), які незаконно зберігаючи при собі, перевіз з метою збуту на територію неподалік будинку АДРЕСА_2 та 16.06.2023 року, приблизно о 08 год. 30 хв. в ході проведення оперативної закупки, умисно, діючи з корисливих мотивів, за грошові кошти в сумі 500 грн. незаконно збув ОСОБА_10 (анкетні дані легендовані) три таблетки, які згідно висновку експерта № СЕ-19/103-23/6830-НЗПРАП від 20.06.2023 містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон). Загальна маса метадону у таблетках становить 0, 0673 г.

Також, він же, будучи особою, яка раніше вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 309, 317 КК України, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, повторно, незаконно придбав з метою збуту 14 (чотирнадцять) таблеток, що містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон), які повторно, незаконно зберігаючи при собі, переніс на територію неподалік будинку №2, що за адресою м. Ківерці, вул. Привокзальна, та 25.08.2023 року, приблизно о 05 год. 50 хв., в ході проведення оперативної закупки, умисно, діючи з корисливих мотивів, за грошові кошти в сумі 1000 гривень незаконно повторно збув ОСОБА_10 (анкетні дані легендовані) 14 (чотирнадцять) таблеток, які згідно висновку експерта № СЕ-19/103-23/9714-НЗПРАП від 25.08.2023 містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон). Загальна маса метадону у таблетках становить 0, 3059 г.

Крім цього, він же, будучи особою, яка раніше вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 309, 317 КК України, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, повторно, незаконно придбав з метою збуту речовини рослинного походження, що являє собою наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс ( станом на 25.08.2023 канабіс відносився до особливо небезпечних наркотичних засобів). У подальшому, ОСОБА_7 , незаконно придбані речовини рослинного походження, що являють собою наркотичний засіб, обіг якого заборонено, канабіс переніс до свого фактичного місця проживання, а саме до приміщення будинку АДРЕСА_1 , де продовжував незаконно зберігати з метою збуту, до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції під час проведення обшуку, а саме до 10 год. 39 хвилин 25 серпня 2023 року.

Згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/103-23/9816-НЗПРАП від 30.08.2023, надані на дослідження речовини являють собою особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс. Маса канабісу (у перерахунку на висушену речовину) становить 1,0471 г, 0,9239 г, 0,4449 г.

Згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/103-23/9813-НЗПРАП від 31.08.2023, надана на дослідження речовина являє собою особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс. Маса канабісу (у перерахунку на висушену речовину) становить 19, 3878 г.

Також, він же, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, у вигляді порушення правового режиму обігу наркотичних засобів, для власного вживання без мети збуту, незаконно придбав подрібнену речовину рослинного походження коричневого кольору, яка являє собою особливо небезпечний наркотичний засіб макову солому, у великих розмірах, та особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено опій, які, зберігаючи при собі без мети збуту, переніс до місця свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де продовжував незаконно зберігати, до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції під час проведення обшуку, а саме до 10 год. 39 хв. 25 серпня 2023 року.

Згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/103-23/9817-НЗПРАП від 05.09.2023, надана на дослідження речовина коричневого кольору на наданих на дослідження фрагментах марлі, являють собою особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено опій. Маса опію (у перерахунку на висушену речовину) становить 0, 3426 г.

Згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/103-23/9811-НЗПРАП від 30.08.2023, надана на дослідження подрібнена речовина рослинного походження коричневого кольору являє собою особливо небезпечний наркотичний засіб макову солому. Маса макової соломи (у перерахунку на висушену речовину) становить 260,76 г.

Згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/103-23/9818-НЗПРАП від 31.08.2023, надана на дослідження подрібнена речовина рослинного походження коричневого кольору являє собою особливо небезпечний наркотичний засіб макову солому. Маса макової соломи (у перерахунку на висушену речовину) становить 7, 6791 г.

Згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/103-23/9820-НЗПРАП від 19.09.2023, надана на дослідження подрібнена речовина рослинного походження коричневого кольору являє собою особливо небезпечний наркотичний засіб макову солому. Маса макової соломи (у перерахунку на висушену речовину) становить 344,73 г., 154, 94 г., 32, 83 г.

Таким чином, ОСОБА_7 незаконно придбав, зберігав без мети збуту особливо небезпечний наркотичний засіб макову солому, загальною масою 800,9391 г, що відповідно до Таблиці № 1 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, є великим розміром.

Крім того, він же, у липні 2023 року (більш точний час та дата досудовим розслідуванням не встановлено), керуючись прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення правового режиму обігу наркотичних засобів, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, отримав при невстановлених обставинах таблетки метадону, які подрібнив та помістив до трьох коробок з-під сірників. Після чого зберігав їх за місцем свого проживання, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 .

В подальшому, на початку грудня 2023 року ОСОБА_7 , перебуваючи під вартою в СІЗО м. Луцька, використовуючи заборонений у слідчому ізоляторі мобільний телефонний зв`язок, організував перевезення без мети збуту наркотичного засобу метадон, а саме: зателефонувавши до своєї матері ОСОБА_11 та попросив передати йому передачу з продуктами харчування та одягом, попередньо попросивши забрати пакет із цигарками та коробками з-під сірників у своєї дружини ОСОБА_12 . 10.12.2023 року ОСОБА_11 , забравши пакет із цигарками та коробками з-під сірників у ОСОБА_12 , які в подальшому спільно сформували посилку, не знаючи про наявність у коробках із сірниками наркотичного засобу надіслали через відділення Нової Пошти № 18 у м. Луцьку. Після чого, приблизно о 13 год. 00 хв. 11.12.2023 працівниками Нової Пошти посилка була доставлена в СІЗО м. Луцька, яке знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Нестора Бурчака, 3.

11.12.2023, приблизно о 13 год. 40 хв., інспектором СІЗО м. Луцька ОСОБА_13 , в ході огляду передачі, яка адресувалась утриманому ОСОБА_7 , у трьох коробках з під сірників було виявлено порошкоподібну речовину, яка згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/103-23/14144-НЗПРАП від 18.12.2023, містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон). Маса метадону становить 0,3284 г.

Відповідно до вироку, суд зазначає, що, таким чином, ОСОБА_7 інкримінується незаконне придбання, перевезення та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, також незаконне придбання та зберігання без мети збуту наркотичних засобів, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, та, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, а також незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинене повторно, особою, яка раніше вчинила кримінальні правопорушення передбачені ст.ст.309, 317 КК України, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 інкримінувалось те, що він же, будучи особою, яка раніше вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 309, 317 КК України, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, повторно, незаконно придбав з метою збуту речовини рослинного походження, що являє собою особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс (станом на 25.08.2023 канабіс відносився до особливо небезпечних наркотичних засобів). У подальшому, ОСОБА_7 , незаконно придбані речовини рослинного походження, що являють собою особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс переніс до свого фактичного місця проживання, а саме до приміщення будинку АДРЕСА_1 , де продовжував незаконно зберігати з метою збуту, до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції під час проведення обшуку, а саме до 10 год. 39 хв. 25 серпня 2023 року.

Згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/103-23/9816-НЗПРАП від 30.08.2023, надані на дослідження речовини являють собою особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс. Маса канабісу (у перерахунку на висушену речовину) становить 1,0471 г, 0,9239 г, 0,4449 г.

Згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/103-23/9813-НЗПРАП від 31.08.2023, надана на дослідження речовина являє собою особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс. Маса канабісу (у перерахунку на висушену речовину) становить 19, 3878 г.

Тобто, незаконне придбання, зберігання з метою збуту, особливо небезпечного наркотичного засобу, вчинених повторно особою, яка раніше вчинила кримінальні правопорушення передбачені ст.ст.309, 317 КК України, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України.

Суд зазначає, що разом з тим, 16.08.2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо державного регулювання обігу рослин роду коноплі (Cannabis) для використання у навчальних цілях, освітній, науковій та науково-технічній діяльності, виробництва наркотичних засобів, психотропних речовин та лікарських засобів з метою розширення доступу пацієнтів до необхідного лікування» (даліЗакон).

На виконання підпункту 1 пункту 4 Прикінцевих те перехідних положень Закону КМУ прийняв постанову № 653 від 24.05.2024 року «Про внесення змін до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (далі Постанова), якою затверджено Зміни, що вносяться до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, згідно підпункту 1 пункту 1 яких у таблиці І: 1) у списку № 1 виключено позицію: «Канабіс, смола канабісу, екстракти і настойки канабісу», а згідно підпункту 1 пункту 2 у таблиці ІІ: у списку № 1: назву списка викладено в редакції: «Список № 1 Наркотичні засоби та рослини, обіг яких обмежено» доповнено позицією: «Канабіс, смола канабісу, екстракти і настойки канабісу». Постанова набрала чинності з 16.08.2024 року.

Таким чином, станом на день ухвалення даного вироку канабіс виключений з переліку особливо небезпечних речовин.

З урахуванням вимог Закону і Постанови, на підставі ст. 337 КПК України, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 за епізодом, що мав місце 25.08.2023 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України, а саме: незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичного засобу - канабіс, вчинений повторно, особою, яка раніше вчинила кримінальні правопорушення передбачені ст.ст.309, 317 КК України.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, покликається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Вказує, що рішення суду першої інстанції суперечить нормам матеріального права, зокрема, положенням ст.ст. 50, 65 КК України.

Вважає, що суд достатньо не вмотивував своє рішення та не дав належної оцінки відповідним обставинам. Зокрема, тому, що ОСОБА_7 упродовж тривалого часу вчиняв кримінальні правопорушення, пов`язані із незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, в тому числі тяжкі та з кваліфікуючими ознаками. Його протиправні дії містили корисливий мотив та мету особистого збагачення. Під час судового розгляду обвинувачений вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень не визнав. Надав суду показання, спрямовані на уникнення від кримінальної відповідальності, у вчиненому не розкаявся, неодноразово був судимий, на шлях виправлення не став. Недостатньо враховано судом і суспільну небезпеку злочинів у сфері обігу наркотичних засобів.

Звертає увагу, що під час судового розгляду не встановлено жодних обставин, які б пом`якшували б покарання.

Просить вирок Луцького міськрайонного суду від 17.10.2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 307 КК України та призначити покарання:

- за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки;

- за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- за ч.2 ст.307 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 8 років 6 місяців з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі покликається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону - неналежність і недостовірність доказів, порушення права на захист. Вказує на безпідставну відмову у задоволенні клопотань про проведення стаціонарного обстеження в психіатричній лікарні, де проходив лікування.

Просить вирок суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

25.03.2025 року, до початку апеляційного розгляду прокурором подано зміни і доповнення до апеляційної скарги, в яких звертає увагу на те, що судом першої інстанції допущено істотні суперечності при викладенні формулювання обвинувачення за епізодом придбання, зберігання з метою збуту наркотичного засобу - канабісу за місцем фактичного проживання до 25.08.2023 року та відповідною кваліфікацією дій ОСОБА_7 за ним за ч.2 ст. 307 КК України незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту наркотичного засобу канабісу, вчиненому повторно, особою, яка раніше вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 309, 317 КК України, фактично не виключивши кваліфікуючу ознаку особливої небезпечності наркотичного засобу - канабісу, вказавши, що предметом злочинних дій обвинуваченого був канабіс наркотичний засіб, обіг якого заборонено, що відповідає списку 1 таблиці І «Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено», оскільки обіг заборонений лише особливо небезпечних наркотичних засобів, а канабіс, на даний час, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

Також вказує, що при викладенні юридичної кваліфікації дій ОСОБА_7 , яка доведена судом за епізодом незаконного придбання та зберігання без мети збуту наркотичних засобів метадону, масою 0,3284 г., яку 11.11.2023 року було вилучено в ході огляду передачі ОСОБА_7 інспектором ДУ «Луцький СІ», суд вийшов за межі обвинувачення, та в порушення вимог ст. 337 КПК України, кваліфікував дії обвинуваченого як незаконне придбання, перевезення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, визнавши обвинуваченого винуватим у перевезенні наркотичних засобів, яке органом досудового розслідування останньому згідно обвинувального акта не інкримінувалось.

Вказує на погашення судимості за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.10.2008 року за ч.2 ст. 309 КК України, на що вказівка у вступній частині оскарженого вироку підлягає виключенню.

Також звертає увагу, що слід зазначити точну редакцію ч.1 ст. 309 КК України, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення (11.12.2023 року), а саме в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018 року.

Просить вирок Луцького міськрайонного суду від 17.10.2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 307 КК України та призначити покарання:

- за ч.1 ст.309 КК України (в редакції Закону України № 2617- VIII від 22.11.2018 року) у виді обмеження волі на строк 3 роки;

- за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- за ч.2 ст.307 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 8 років 6 місяців з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна.

У мотивувальній частині вироку викласти формулювання обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст. 307 КК України та визнати його винуватим у тому, що він, будучи особою, яка раніше вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 309, 317 КК України, умисно, повторно, незаконно придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, який в подальшому переніс до свого фактичного місця проживання, а саме, приміщення будинку по АДРЕСА_1 , де продовжиуав зберігати з метою збуту до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції 25.08.2023 року.

У мотивувальній частині вироку з формулювання обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст. 307 КК України (епізод до 25.08.2023 року) виключити «обіг якого заборонено».

У мотивувальній частині вироку з кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.1 ст. 309 КК України виключити «перевезення наркотичних засобів».

З вступної частини вироку виключити вказівку на судимість ОСОБА_7 за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.10.2008, яким його засуджено за ч.2 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі.

В решті вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.10.2024 року залишити без зміни.

Заслухаши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з поданими змінами і доповненнями, заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, обвинуваченого і захисника, які підтримали апеляційну скаргу і заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши вирок суду в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора, зі змінами і доповненнями, та обвинуваченого підлягають до задоволення частково з таких підстав.

Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що обґрунтованим є судове рішення, якщо воно ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені доказами, оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному й неупередженому дослідженні під час судового розгляду з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку.

Вмотивованим є судове рішення, у якому наведені пояснення (мотиви), чому суд вважає ту або іншу обставину доведеною чи недоведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Вмотивованість судового рішення забезпечується не лише наявністю у ньому мотивувальної частини, а й наведенням у ній оцінки та відповіді на кожен доречний, важливий і вирішальний аргумент сторони судового провадження.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема, у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» від 27.09.2001 року, зазначено, що вмотивованість судового рішення пов`язана з належним здійсненням правосуддя, тобто у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Неухильне дотримання передбачених законом вимог є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, правової оцінки доказів і встановлення істини по ньому з прийняття правильного і справедливого рішення.

Згідно положень ст. 374 КПК України вирок є видом судового рішення, яке складається зі вступної, мотивувальної та резолютивної частин, кожна із яких містить певне коло питань, але це частина єдиного процесуального рішення, в якому кожна попередня частина цього рішення обумовлює наступну.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному обвинуваченому право, у тому числі, бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що підпункт «а» п. 3 ст. 6 Конвенції надає підсудному право бути поінформованим не лише про «причину» обвинувачення, тобто про дії, які він нібито вчинив і на яких ґрунтується звинувачення, але й також «природу» звинувачення, тобто юридичну кваліфікацію, надану цим діям. Крім того, Високий суд у своїх рішеннях неодноразово зазначав про те, що в кримінальному провадженні надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду в цілому (рішення ЄСПЛ у справах «Девеер проти Бельгії», «Маттоціа проти Італії», «Пеєв проти Болгарії, «Пелісьє та Сассі проти Франції»).

Обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Зокрема, мотивувальна частина обвинувального вироку повинна відповідати вимогам, передбаченим п.2 ч.3 ст. 374 КПК України, зокрема, у разі визнання особи винуватою зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Конкретне обвинувачення, фактичні обставини по справі та визначена правова кваліфікація злочину є найважливішими елементами кримінального переслідування, оскільки не тільки впливають на право обвинуваченого захищатись від обвинувачення, але й на весь визначений КПК України порядок судового розгляду.

Правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Адже фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого кримінального правопорушення, а юридичне формулювання - це правова модель кримінального правопорушення, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченому. Тому наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Проте судом першої зазначені вимоги закону належним чином дотримано не було.

Так, у мотивувальній частині вироку суд першої інстанції навів формулювання обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст. 307 КК України за епізодом придбання, зберігання з метою збуту наркотичного засобу - канабісу за міцем фактичного проживання по АДРЕСА_1 до 25.08.2023 року, вказавши предметом злочинних дій обвинуваченого наркотичний засіб, обіг якого заборонено.

Поряд з цим, суд у мотивувальній частині вироку зазначив, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 по епізоду 25.08.2023 року інкримінувалось повторне, незаконне придбання з метою збуту речовини рослинного походження, що являє собою особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, однак з посиланням на Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо державного регулювання обігу рослин роду коноплі (Cannabis) для використання у навчальних цілях, освітній, науковій та науково-технічній діяльності, виробництва наркотичних засобів, психотропних речовин та лікарських засобів з метою розширення доступу пацієнтів до необхідного лікування» від 21 грудня 2023 року № 3528-IX та постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» від 24 травня 2024 року № 653, зазначив, що станом на день ухвалення даного вироку канабіс виключений з переліку особливо небезпечних речовин і прийшов до висновку, що ОСОБА_7 за епізодом, що мав місце 25.08.2023, при наведеному формулюванні обвинувачення щодо канабісу, як наркотичного засобу, обіг якого заборонено, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України, а саме: незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичного засобу - канабіс, вчинений повторно, особою, яка раніше вчинила кримінальні правопорушення передбачені ст.ст.309, 317 КК України.

Тобто судом допущено суперечності і неточності при формулюванні обвинувачення за вказаним епізодом і кваліфікацією дій ОСОБА_7 за ч.2 ст. 307 КК України, навіть з врахуванням положень зазначеного Закону і підзаконного нормативно-правового акта, яким суд мотивував свій висновок, оскільки, фактично судом не виключено кваліфікуючу ознаку особливої небезпечності наркотичного засобу канабісу, вказавши, на канабіс, як наркотичний засіб, обіг якого заборонено, а не обмежено.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 24.02.2025 року (справа № 552/4770/19; провадження № 51-1524кмо24) прийшла до висновку, що зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 24 травня 2024 року № 653 до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 р. № 770, не є змінами до закону України про кримінальну відповідальність і відповідно до ст. 5 КК та ст. 58 Конституції України не мають зворотної дії у часі.

Окрім цього, як вбачається з вироку судом порушено вимоги ст. 337 КПК України щодо інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення за ч.1 ст. 309 КК України, виклавши юридичну кваліфікацію дій ОСОБА_7 , як незаконне придбання, перевезення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, визнану судом доведеною, при тому, що органом досудового розслідування останньому відповідно до обвинувального акта не інкримінувалось перевезення наркотичного засобу метадону, масою 0,3284 г, який 11.12.2023 року був вилучений в ході огляду передачі ОСОБА_7 інспектором ДУ «Луцький СІ». Так у вироку, підсумовуючи викладене за наведених обставин обвинувачення за інкримінованими статтями, судом, зокрема, зазначено, таким чином, ОСОБА_7 інкримінується незаконне придбання, перевезення та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України (Т.№ 3, а.с. 20). Поряд з цим, формулюючи висновки з врахуванням показів свідків, досліджених письмових доказів, як належних і допустимих, суд серед іншого прийшов до висновку, що ОСОБА_7 своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів, без мети збуту, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 309 КК України (Т.№ 3, а.с.24), без жодного мотивування щодо відсутності в діях ОСОБА_7 перевезення наркотичного засобу. Тобто судом допущено суперечності, які фактично, призвели до визнання обвинуваченого винуватим у перевезенні наркотичного засобу за ч.1 ст. 309 КК України, яке йому не інкримінувалось, що є неприпустимим.

Колегія суддів також зауважує, що відповідно до усталеної судової практики визнається обов`язковим під час формулювання обвинувачення і у вироку суду чітке зазначення редакції статті КК України, за якою особу притягують до кримінальної відповідальності, з урахуванням дати вчинення діяння, а її відсутність є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки позбавляє особу можливості зрозуміти обсяг обвинувачення.

Також колегія суддів наголошує на встановлених п.4 ч.1 ст. 374 КПК України вимогах до втупної частини вироку щодо зазначення правильних відомостей про особу обвинуваченого, що мають значення для справи, що судом першої інстанції, з врахуванням положень п.7 ч.1 ст. 89 КК України не дотримано належним чином при зазначенні у вироку щодо наявності у ОСОБА_7 непогашеної у встановленому законом порядку судимості.

За наведеного, колегія суддів вважає, що вказані порушення кримінального процесуального закону в силу положень ст. 412 КПК України є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

На переконання колегії суддів, зазначена низка істотних порушень судом першої інстанції, що встановлені під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції є процесуально неприпустимою, оскільки істотно впливає на висновки суду щодо доведеності обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, згідно вимог ст. 91 КПК України, а тому вирок суду з врахуванням положень ст.ст. 409, 412, 415 КПК України не може залишатись чинним, у зв`язку із чим апеляційні скарги сторони обвинувачення і сторони захисту підлягають частковому задоволенню, а вирок скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Згідно вимог ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому колегія суддів не дає оцінки доводам апеляційних скарг щодо винуватості чи невинуватості обвинуваченого у інкримінованих кримінальних правопорушеннях та, відповідно, правильності чи неправильності призначеного покарання.

Беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини у справі (зокрема рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16 жовтня 2014 року) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення та у контексті даного кримінального провадження, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання встановленому судом ризику, передбаченому п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, ураховуючи особливості апеляційного розгляду, передбачені главою 31 КПК України, а також те, що судове рішення скасовується у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд вважає за необхідне залишити ОСОБА_7 під вартою на строк, мінімально необхідний для вирішення вказаного питання судом першої інстанції, але не більш ніж на 60 днів.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора, зі змінами і доповненнями, та обвинуваченого задовольнити частково.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 307 КК України скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

ОСОБА_7 залишити під вартою до вирішення судом першої інстанції питання щодо обрання йому запобіжного заходу, але не більш ніж на 60 днів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3