Справа № 532/1116/24
Провадження№ 1-в/747/8/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.08.2025 року селище Талалаївка
Талалаївський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
розглянув у відкритому судовому засіданні справу за поданням провідного інспектора Прилуцького районного сектору № 4 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_3 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання засудженого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Чутове Чутівського району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , засудженого вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області 21 червня 2024 р за ч.4 ст 185 КК України до п`яти років позбавлення волі з іспитовим строком один рік, -
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_5
представника органу пробації ОСОБА_3
засудженого ОСОБА_4
Провідний інспектор Прилуцького районного сектору № 4 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області звернулась до суду із даним поданням, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 перебуває на обліку з 28.08.2024 року як особа, засуджена вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21.06.2024 року, та на нього покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 04.09.2024 ОСОБА_4 роз`яснено порядок, умови відбування покарання з випробуванням, обов`язки встановлені КВК України, Законом України «Про пробацію» та покладені судом, а також попереджено про наслідки в разі їх порушення, про що засуджений надав підписку. Також під підпис йому було оголошено постанову про встановлення днів явки для реєстрації, згідно якої ОСОБА_4 зобов`язаний з`являтися до органу пробації для реєстрації в другий вівторок кожного місяця (один раз на місяць). 12.11.2024 засуджений не з`явився для реєстрації до Прилуцького РС з поважних причин, так як був мобілізований і знаходився у військовій частині. 10.12.2024 ОСОБА_4 прибув до Прилуцького РС на реєстрацію та надав пояснення про те, що 01 грудня 2024 року самовільно залишив частину та повернувся в с Діброва, де проживає із співмешканкою та її дітьми. Також про самовільне залишення ОСОБА_4 частини надійшло і повідомлення з ВЧ НОМЕР_1 . В установлений день явки на реєстрацію 11.03.2025 ОСОБА_4 не з`явився без поважних причин, у поясненні від 18.03.2025 вказав, що забувся про необхідність явки на реєстрацію. Цього дня до нього застосовано письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. 08.04.2025 року ОСОБА_4 не з`явився до Прилуцького РС № 4 для реєстрації. Йому було направлено виклик на 18 квітня 2025 року, але засуджений не з`явився. Повторно направлений виклик на 05.05.2025 року, але засуджений не з`явився. Після цього провідним інспектором здійснений виїзд за адресою місця проживання засудженого в с Діброва, його вдома не було. Співмешканка ОСОБА_6 пояснила, що ОСОБА_4 в кінці березня 2025 року як дезертира забрали працівники поліції. Через один чи два тижні ОСОБА_4 зателефонував до неї та повідомив, що втік від працівників ТЦК та приїжджати до неї не буде, свого місця перебування не повідомив. Співмешканка отримувала на свою адресу виклики до органу пробації, про що інформувала ОСОБА_4 по телефону, але він дану інформацію ігнорував. Згідно інформації поліцейського офіцера громади ОСОБА_7 від 06.05.2025 року ОСОБА_8 було виявлено при відпрацюванні с Діброва, і при перевірці по інформаційних базах Національної поліції України встановлено, що він перебуває в розшуку як дезертир. Було повідомлено ініціатора розшуку та військову службу правопорядку. В подальшому ОСОБА_4 було доставлено до ВСП м Ніжина, де в даний час він знаходиться, невідомо. Проведена телефонна розмова із старшим групи ВСП м Ніжина ОСОБА_9 , який повідомив, що місцеперебування ОСОБА_10 йому невідоме. Тому провідний інспектор направляє матеріали стосовно засудженого ОСОБА_4 для вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21.06.2024 р та направлення для відбування призначеного судом покарання.
В судовому засіданні представник органу пробації ОСОБА_3 подання підтримала і просила задовольнити, оскільки засуджений систематично не виконує покладені на нього судом обов`язки у вигляді явки на реєстрацію до органу пробації. Після постановлення на облік засудженому було встановлено день явки на реєстрацію другий вівторок кожного місяця, роз`яснено порядок відбування покарання, попереджено про наслідки порушення порядку відбування покарання, про що засуджений надав підписку про ознайомлення. Протягом перебування на обліку засуджений чотири рази без поважних причин не з`явився на реєстрацію, не повідомив про зміну місця свого проживання навіть в телефонному режимі, не виходив на зв`язок, скільки самовільно залишив військову частину і переховувався. Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що він усвідомлював наслідки неявки на реєстрацію до органу пробації, але оскільки він два рази втікав з військової частини, то переховувався від ВСП та ТЦК, не телефонував нікому та не повідомляв про місце свого перебування. Просив суд надати йому можливість закінчити іспитовий строк, у скоєному розкаюється. Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав подання органу пробації, вважає, що є підстави для його задоволення, оскільки засуджений не бажає стати на шлях виправлення, систематично не з`являвся на реєстрацію без поважних причин, хоча і розумів наслідки такої неявки.
Суд, заслухавши учасників справи, розглянувши клопотання та матеріали особової справи, приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком. Частиною 2 ст. 78 КК України встановлено, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбуття призначеного покарання. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму ВСУ № 7 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Частинами 1-4 ст. 166 КВК України встановлено, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень. Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені. Крім того, невиконанням обов`язків вважається, коли засуджена особа не виконала хоча б одного з обов`язків, які було покладено на неї судом (наприклад, не з`являється до інспекції два і більше разів підряд без поважних причин). При цьому суд враховує, що підставою для скасування іспитового строку згідно з вимогами ст. 166 КВК України є невиконання засудженим покладених обов`язків та його небажання стати на шлях виправлення, тобто необхідна сама наявність іспитового строку для його скасування. Відповідно до ч. 1 ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Таким чином, по даній справі початок іспитового строку в один рік обчислюється з 21 червня 2024 року, коли було винесено вирок Кобеляцьким районним судом Полтавської області, та закінчується 21 червня 2025 року. Це пов`язано із тим, що, у даному випадку законодавець, на відміну від загального порядку набрання рішенням суду законної сили, встановив порядок обчислення початку перебігу іспитового строку саме з моменту проголошення вироку суду. Аналіз даної норми вказує, що іспитовий строк, встановлений засудженому, не має строкового часу його зупинення за будь-яких обставин. Тобто, у разі настання часу закінчення іспитового строку, на будь-якій стадії даного процесу, вважається що засуджений відбув іспитовий строк. Аналогічно буде вважатися закінченим відбутий іспитовий строк і в тому разі, якщо судом не постановлено рішення до часу закінчення іспитового строку за поданням органу пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням.
У судовому засіданні встановлено, що перебіг іспитового строку в один рік, визначеного ОСОБА_4 вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21 червня 2024 року закінчився 21 червня 2025 року, і станом цю саме на цю дату засуджений ОСОБА_4 вважається таким, що відбув іспитовий строк. На розгляд судді подання надійшло 30 червня 2025 року згідно протоколу розподілу.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки законом не передбачена можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням після закінчення визначеного судом іспитового строку, тому у задоволенні подання органу пробації необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 78 КК України, суд,
У задоволенні подання провідного інспектора Прилуцького районного сектору № 4 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_3 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1