ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1207/25
Провадження №1-кс/477/825/25
УХВАЛА

про арешт майна

04 серпня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Вітовського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , внесене у кримінальному провадженні №0000305 від 17 квітня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2025 року до Вітовського районного суду Миколаївської області засобами поштового зв`язку надійшло клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000305 від 17 квітня 2025 року про накладення арешту на майно, що було вилучено 17 липня 2025 року в ході проведення санкціонованого обшуку житла та іншого володіння особи, за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування за частиною третьою статті 368 КК України, за фактами вимагання неправомірної вигоди службовою особою КНП «Миколаївський обласний центр психіатричного здоров`я», яка займає відповідальне становище, за попередньою змовою з іншими особами, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища, про що 17 квітня 2025 року внесено відповідні відомості до ЄРДР за №0000305.

Досудовим розслідуванням встановлений факт вчинення ОСОБА_5 за попередньою домовленістю з ОСОБА_6 дій, пов`язаних із організацією стаціонарного лікування (особи не проходили лікування на стаціонарі), постановлення діагнозів про психічні розлади та неіснуючі захворювання, а також надання виписок-епікризів із медичних карток стаціонарних хворих про проходження стаціонарного лікування, про наявність неіснуючих захворювань з психічними розладами, що надає підстави військовозобов`язаним особам у наступному звертатись до ТЦК та СП щодо не проходження військової служби та отриманням за це неправомірної вигоди. Крім того встановлено й орієнтовний перелік осіб, які отримали зазначені вище документи, надавши неправомірну вигоду винагороду, зокрема і ОСОБА_4

17 липня 2025 року в ході проведення санкціонованого обшуку житла та іншого володіння особи, за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено майно, зокрема документи, що стосуються проходження ним лікування в КНП «Миколаївський обласний центр психіатричного здоров`я», а також належний йому мобільний телефон.

Оскільки майно, вилучене в ході проведення обшуку, що здійснено на підставі ухвали слідчого судді, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям речових доказів, визначених частиною першою статті 98 КПК України, тому з метою забезпечення збереження речових доказів прокурор ОСОБА_3 звернувся з даним клопотанням у якому просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно.

У судове засіданні прокурор ОСОБА_3 не з`явився, надіславши заяву про розгляд поданого клопотання без участі прокурора. Просив клопотання в частині накладення арешту на документи задовольнити повністю з підстав вказаних у поданому клопотанні. В частині накладення арешту на вилучений мобільний телефон своє клопотання не підтримав.

ОСОБА_4 , як володілець вилученого майна, в судове засіданні по розгляду клопотання про арешт майна також не з`явився, заяв та зауважень суду не подав.

Згідно з положенням частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000305 від 17 квітня 2025 року за правовою кваліфікацією, передбаченою частиною третьою статті 368 КК України за фактом вимагання неправомірної вигоди службовою особою КНП «Миколаївський обласний центр психіатричного здоров`я», яка займає відповідальне становище, за попередньою змовою з іншими особами, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища.

Досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 у період з 07 травня 2025 року по 204 червня 2025 року отримали від ОСОБА_7 неправомірну вигоду у сумі 3000 доларів США, за постановку йому неіснуючого діагнозу про психічні розлади з метою тимчасового звільнення від призову на військову службу під час мобілізації.

25 червня 2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, а саме у одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням наданого їй службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб

Під час проведення негласних слідчих дій, органом досудового розслідування зафіксовано факт отримання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 грошових коштів від ОСОБА_7 у розмірі 3000 доларів США, які були заздалегідь ідентифіковані органом досудового розслідування, а також встановлено орієнтовний перелік третіх осіб, зокрема ОСОБА_4 , від яких учасники злочинної групи могли отримати кошти за вчинення незаконних дій.

17 липня 2025 року, у межах вказаного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Вітовського районного суду Миколаївської області від 17 червня 2025 року, проведено обшук житла та іншого володіння особи за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 під час якого, було виявлено та вилучено документи, згідно переліку та мобільний телефон.

Згідно постанови про визнання речовими доказами від 17 липня 2025 року, яка долучена до матеріалів клопотання, вилучене цього ж дня в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , майно, визнано в якості речових доказів у кримінальному провадженні №0000305 від 17 квітня 2025 року.

З метою збереження речових доказів, прокурор ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене в ході обшуку майно.

У свою чергу, як вбачається з поданої прокурором заяви, арешт вилученого у ОСОБА_4 майна в частині що стосується мобільного телефону станом на день розгляду клопотання втратив свою необхідність, з огляду на що слідчим суддею не надається оцінка доводам сторін у цій частині.

Вирішуючи клопотання в межах заявлених вимог та відповідно до наданих стороною обвинувачення доказів, слідчий суддя виходить з такого.

Главою 3 Кримінального процесуального кодексу України унормовано визначення та порядок набуття процесуального статусу сторонами та іншими учасниками кримінального провадження, а також обсяг їх прав та обов`язків.

Зокрема §5 Глави 3 КПК України визначаються особливості процесуального статусу інших учасників кримінального провадження, до яких законодавцем віднесено і третю особу, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Так, нормами статті 64-2 КПК України визначено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особа, наведений перелік прав та обов`язків такої особи, а також визначені обставини, що обумовлюють набуття особою відповідного процесуального статусу.

В свою чергу, порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження і зокрема арешту майна визначений положеннями Глав 10 та 17 КПК України.

Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно частини десятої статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У відповідності до частини першої, другої статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, долученими до клопотання матеріалами підтверджується наявність обґрунтованої підозри, щодо вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із вимаганням та одержанням службовою особою неправомірної вигоди за вчинення в інтересах того хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади чи службового становища, що в силу пункту 3 частини другої статті 173 КПК України є підставою для накладення арешту на майно відповідно до пункту 1 частини другої статті 170 цього Кодексу.

Здобуті органом досудового розслідування відомості вказують на те, що ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 отримали від ОСОБА_7 кошти у розмірі 3000 доларів США, які були заздалегідь ідентифіковані органом досудового розслідування, а також могли вчинити в інтересах низки третіх осіб, дії, пов`язані з постановкою низці фізичних осіб, неіснуючих діагнозів про психічні розлади з метою тимчасового звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, зокрема ОСОБА_4 .

На даному етапі досудового розслідування триває ряд слідчих дій, встановлюється коло осіб причетних до вчинення злочину, їх роль, тощо.

Зі змісту клопотання та долучених до нього документів, вбачається, що під час проведення обушку за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 було вилучено документи перелічені прокурором у поданому клопотанні.

Вирішуючи питання з приводу накладення арешту на зазначені документи, слідчий суддя враховує таке.

Як вбачається з матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді від 17 червня 2025 року слідчим СУ ГУНП в Миколаївській області надано дозвіл на проведення обшуку житла та іншого володіння особи, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 з метою відшукання і вилучення речей та документів, що мають доказове значення у кримінальному провадженні, а саме: медичної документації (картки амбулаторних та стаціонарних хворих, результати обстежень, направлення, медичні призначення, висновки лікарів, довідки про перебування на лікуванні, виписки-епікризи тощо), які можуть бути використані у якості доказів під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження.

Наявність підстав для вилучення документів, зазначених в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, вбачається із відомостей, що містяться безпосередньо в протоколі обшуку від 17 липня 2025 року, згідно з яким в ході проведення обшуку виявлено документи на відшукання яких, в тому числі, надано дозвіл ухвалою слідчого судді.

З огляду на те, що інформація яка міститься на вказаних документах, може бути використана як докази під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, зокрема обставин виконання об`єктивної сторони кримінального правопорушення; кола осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення та зв`язків між такими особами, що забезпечить виконання завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК, слідчий суддя дійшов висновку про відповідність вказаного майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК та доцільність накладення на нього арешту.

Як встановлено слідчим суддею, вилучені речі та документи не мають жодної істотної цінності, корисних властивостей, їх вилученням не завдається майнової шкоди володільцям, такі дії не містять ознак втручання у володіння особою майном.

З огляду на те, що слідчим суддею встановлено, що вилучені у ході проведення обшуку житла та іншого володіння особи, за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 документи можуть містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критерію, зазначеному у статті 98 КПК України, клопотання прокурора у цій частині підлягає задоволенню з наведених вище підстав.

Відповідно до наданої прокурором заяви, останній вказував, що на даний час існує потреба у збереженні вилучених під час обшуку документів та в частині накладення арешту на вилучений мобільний телефон своє клопотання не підтримав, що на думку слідчого судді вказує на те, що сторона обвинувачення не має наміру використовувати вилучене майно, як доказ.

За такого, слідчий суддя дійшов висновку, що на даний час мобільний телефон, марки вилучений у ОСОБА_4 доказового значення не має, а тому не відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України та потреба у його арешті відпала.

Оскільки, суд дійшов висновку про відсутність підстав для накладення арешту на мобільний телефон, марки «Realmi» RMX 2155 з сім карткою № НОМЕР_1 , це майно в силу прямої вимоги закону підлягає поверненню власнику вилученого майна.

На підставі викладеного, керуючись статтями 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене 17 липня 2025 року під час проведення обшуку житла та іншого володіння особи за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , із встановленням заборони будь-яким особам користуватися та розпоряджатися цим майном:

- Довідку КНП «МОЦПЗ» №01-1777 від 17 грудня 2024 року на ім`я ОСОБА_4 ;

- Копію направлення від 13 грудня 2024 року.

В іншій частині відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_8