УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2025 Справа №607/7515/25 Провадження №1-кс/607/2168/2025

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанову від 16.03.2025 старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000007 від 19.01.2022 про відмову у визнанні потерпілим,-

ВСТАНОВИВ:

11.04.2025 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись до слідчого судді із даною скаргою, у якій просять: скасувати постанову від 16.03.2025 старшого слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000007 від 19.01.2022 про відмову у визнанні потерпілим.

В обґрунтування скарги вказують, що ними 01.12.2024 слідчому у кримінальному провадженні №0000007 була подана заява про залучення до провадження як потерпілих, у якій вони вказали, що з метою проведення повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування обставин вчинення прокурором ОСОБА_6 кримінального правопорушення необхідно врахувати всі обставини, за яких прокурор ОСОБА_6 вчинила службову недбалість при здійсненні процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000003 від 25.02.2013 та врахувати наслідки у вигляді заподіяної їм матеріальної і моральної шкоди, яку вони оцінюють в сумі 1000000 грн., проте, постановою від 26.12.2024 старший слідчий четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 відмовила у задоволенні їх клопотання про визнання потерпілими у кримінальному провадженні № 0000007 від 19.01.2022. 07.02.2025 постанова слідчої ОСОБА_5 від 26.12.2024 про відмову у визнанні потерпілим була скасована ухвалою слідчої судді Тернопільського міськрайонного суду від 07.02.2025 у справі № 607/2412/25, однак, 16.03.2025, не провівши жодних слідчих дій, які б давали підстави прийти до висновку про відсутність очевидних та достатніх підстав вважати, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не завдано будь-якої шкоди, не провівши допит ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо обставин завдання їм моральної шкоди та підстав, які слугували для визначення розміру цієї шкоди, слідча ОСОБА_7 повторно винесла немотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілими у кримінальному провадженні №0000007.

Копія постанови від 16.03.2025 фактично направлена 28.03.2025 згідно поштового штампу на оригіналі конверту та отримана скаржниками 08.04.2025, тому вважають, що строк на оскарження не пропущений.

У судовому засіданні скаржники ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вимоги скарги підтримали та просили задовольнити. Також, повідомили, що не отримували від слідчого повісток про їх виклик для допиту в якості свідків та не відмовлялись від надання свідчень.

У судове засідання старший слідчий четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_5 , яка належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду скарги, не з`явилась та направила письмову заяву-заперечення, у яких вказує на неможливість прибуття в судове засідання, проти скарги заперечує з тих підстав, що у заяві ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відсутні будь-які відомості щодо завдання їм матеріальних збитків. Крім того, вказала, що здійснювались заходи щодо проведення допитів в якості свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , однак останні у визначених в повістках про виклик час та місце не з`явились.

Неявка слідчого у судове засідання, відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені зокрема рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Згідно з ч. 1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до вимог ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином умовою для прийняття слідчим постанови про відмову у визнанні потерпілим є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, визначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України. При цьому саме на слідчого покладається обов`язок довести відсутність підстав для залучення особи до участі у кримінальному провадженні як потерпілого.

Доведеність порушеного права, завдання шкоди є обставинами, які підлягають встановленню під час досудового розслідування (ст. 91 КПК України).

Крім того, очевидність і достатність таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, з урахуванням обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання особи потерпілим.

За змістом ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Слідчий суддя встановив, що четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000007 від 19.01.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Вказане кримінальне провадження розпочате на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.12.2021, якою зобов`язано внести вказані відомості за заявою ОСОБА_3 , ОСОБА_4

03.12.2024 до четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, надійшла заява ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про залучення їх до даного провадження як потерпілих.

Заява мотивована тим, що прокурор Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 , яка здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000003 від 25.02.2013, у якому ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є потерпілими, шляхом завідомо неправдивої оцінки доказів умисно використала можливості процесуального впливу на хід досудового розслідування з метою приховування злочинів, вчинених по відношенню до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ТОВ «Мелвіс». Указане призвело до закриття кримінального провадження №0000003 від 25.02.2013 та, на думку заявників, такими діями була завдана ОСОБА_3 , ОСОБА_4 моральна шкода у розмірі 1000000 грн.

Постановою старшого слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 26.12.2024 відмовлено у визнанні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 потерпілими під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000007 від 19.01.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

07.02.2025 постанова слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_8 від 26.12.2024 про відмову у визнанні потерпілим за заявою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка надійшла 03.12.2024, була скасована ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 07.02.2025 у справі № 607/2412/25.

Як випливає зі змісту ухвали, слідча суддя дійшла переконання про відсутність очевидних та достатніх підстав вважати, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не завдано будь-якої шкоди, разом з тим постанова від 26.12.2024 не містить належного посилання на докази, які наявні у матеріалах кримінального провадження та стали підставою прийняття цієї постанови, оскільки у межах даного кримінального провадження не проведені необхідні слідчі дії, які б давали підстави прийти до такого висновку, зокрема, але не виключно, не проведений допит ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо обставин завдання їм моральної шкоди та підстав, які слугували для визначення розміру цієї шкоди. Указане, у свою чергу, спростовує висновки слідчого про відсутність об`єктивних відомостей, що підтверджують заподіяння прокурором Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 будь-якої шкоди ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки слідчий не вжив жодних заходів, щоб підтвердити чи спростувати ці відомості.

16.03.2025 слідчий четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_8 винесла постанову, якою відмовлено у визнанні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 потерпілими у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000007.

Відмовляючи у задоволенні заяви, слідчий виходила з того, що у заяві ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відсутні будь-які відомості щодо завдання їх матеріальних збитків. Крім того, свою постанову мотивувала тим, що вивченням матеріалів кримінального провадження №0000007 від 19.01.2022, встановлено, що на даний час у ході досудового розслідування не здобуто об`єктивних відомостей, що підтверджують заподіяння прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000003 істотної шкоди чи тяжких наслідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Проте, слідчий у постанові не вказала жодних нових обставин, які слугували б підставами для такого, висновку, хоча слідчий суддя в ухвалі від 07.02.2025 у справі № 607/2412/25 вказала на недоліки винесеного слідчим рішення та підстави для його скасування.

За наведеного, слідчий суддя вважає, що під час повторного розгляду заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 03.12.2024 слідчим не було враховано вимоги ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 07.02.2025 у справі № 607/2412/25.

Таким чином, вищезазначене свідчить, що слідчий четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_5 під час повторного розгляду заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про залучення до провадження як потерпілих, неналежним чином, поверхнево, оцінила обставини справи та при прийнятті оскаржуваного рішення, належним чином не обґрунтувала його, не навівши обставин, які б свідчили про наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не завдано істотної шкоди чи тяжких наслідків, що не в повній мірі відповідає засадам забезпечення гарантії повного та всебічного розгляду у вказаному кримінальному провадженні наведених скаржниками фактів вчинення відносно них кримінального правопорушення.

За таких обставин, слідчий суддя вважає рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим підлягає скасуванню, зобов`язавши уповноваженого слідчого у кримінальному провадженні №0000007 від 19.01.2022 повторно розглянути заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 01.12.2025 про залучення до кримінальному провадження як потерпілих.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 55, 303, 306, 307, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову від 16.03.2025 старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000007 від 19.01.2022 про відмову у визнанні потерпілим.

Зобов`язати уповноваженого слідчого укримінальному провадженні №0000007 від 19.01.2022 повторно розглянути заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 01.12.2025 про залучення до кримінальному провадження як потерпілих.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1