Справа № 392/918/25
Провадження № 1-кп/392/192/25
УХВАЛА

15 травня 2025 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.12.2024 за № 0000534 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд на підставі зазначеного обвинувального акту.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 не заперечували проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у даному кримінальному провадженні.

Від потерпілої ОСОБА_6 надійшла заява про проведення підготовчого засідання без її участі.

У підготовчому судовому засіданні судом не встановлено та учасниками судового провадження не вказано підстав до прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України.

Кримінальне провадження підсудне Маловисківському районному суду Кіровоградської області.

Судове засідання, з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження, слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст.27 КПК України, відсутні.

Суд, визначивши дату та місце проведення судового розгляду, вчинивши всі необхідні дії, вважає можливим закінчити підготовче провадження та призначити судовий розгляд.

Судом відзначається, що відсутні підстави для складання досудової доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , з урахуванням положень ч.2 ст.314-1 КПК України та тяжкості кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується останній.

Крім того, прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою строком на 60 днів. Обґрунтовуючи клопотання зазначив, що наявність ризиків, які було враховано судом при застосуванні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не зменшилися та продовжують існувати на даний час, а саме ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України. Вказав, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою не зможуть запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлено, що наразі відносно обвинуваченого ОСОБА_3 діє продовжений 17.03.2025 року ухвалою слідчого судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області запобіжний захід у виді тримання під вартою, до 19 травня 2025 року.

Мета застосування запобіжного заходу визначена ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу судом перевіряється факт того, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, не зменшились та продовжують існувати.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, санкція ч.2 ст.121 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Стаття 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважує на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від суду, враховуючи тяжкість інкримінованого злочину та відповідно з мірою можливого покарання (п.1.ч.1 ст.177 КПК України);

Крім того, обвинувачений може незаконно впливати на потерпілу та свідків, з метою зміни їх показань, оскільки судовий розгляд лише розпочинається та останні ще не допитані в судовому засіданні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України).

Окрім того, існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, пов`язаним із застосуванням насильства над ОСОБА_7 та раніше притягувався до кримінальної відповідальності за нанесення тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого, що свідчить про стійку схильність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особи. Наразі відповідно до ст.89 КК України є таким, що не має судимостей. (п.5 ч.1 ст.177 КПК України).

Отже, ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати.

Інших ризиків судом не встановлено та прокурором під час підготовчого судового засідання не доведено.

Суд враховує обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме: що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні у вчиненні тяжкого злочину, такий, що відповідно до ст.89 КК України, має постійне зареєстроване місце проживання.

Наведене свідчить, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України (домашній арешт, особисте зобов`язання, порука), не зможуть забезпечити належне виконання обвинуваченим ОСОБА_3 процесуальних обов`язків, та запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

При цьому, в судовому засіданні судом не встановлено та стороною захисту не надано відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_3 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому ОСОБА_3 дію раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

ОСОБА_3 обвинувачується у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, а тому з урахуванням п.2 ч.4 ст. 183 КПК України, суд вважає за можливе не визначати обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у виді застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.315, 316, 369-372, 392 КПК України, суд,

постановив:

призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Судовий розгляд провести в одноособовому складі суду, у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Маловисківського районного суду Кіровоградської області 23.05.2025 року на 10.30 год.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто з 15.05.2025 до 13.07.2025 включно.

Строк дії ухвали визначити до 13.07.2025 включно.

У судове засідання викликати прокурора, потерпілу, захисника адвоката ОСОБА_5 , доставити обвинуваченого ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту вручення копії ухвали, в частині продовження строку тримання під вартою.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_8