Справа № 344/8568/23
Провадження № 1-кп/344/340/25
У Х В А Л А

10 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження з обвинувальними актами про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області розглядається кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст. 307, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_8 за ч.3 ст.307, ч.2 ст.309 КК України.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 14 квітня 2025 року продовжено щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 12 червня 2025 року включно.

Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження строку дії запобіжних заходів у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на строк 60 діб, що попередньо вручені обвинуваченим і захисникам. Підтримуючи подані клопотання, мотивував їх наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Вважав, що обставини, які стали підставою як для обрання, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим не змінилися, не зменшились та продовжують існувати.

Захисник ОСОБА_4 вказав, що на даний час обставини, що слугували підставою обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися, а тому щодо продовження запобіжного заходу поклався на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав захисника ОСОБА_4 .

Захисник ОСОБА_5 звертав увагу на міцність соціальних зв`язків обвинуваченого ОСОБА_8 , подав довідку ТзДВ «Полімер» від 03.04.2025 про те, що товариство гарантує працевлаштування ОСОБА_8 на посаду комірника цеху ялинкових прикрас. Вказав, що обвинувачений має на утриманні одну малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який потребує піклування і лікування, оскільки є особою з інвалідністю, мати дитини не виконує належним чином батьківських обов`язків (на даний час справа про позбавлення батьківських прав перебуває на розгляді у Івано-Франківському міському суді). Враховуючи також тривалість перебування під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , просив змінити запобіжний захід щодо останнього на більш м`який цілодобовий домашній арешт за останнім місцем проживання ОСОБА_8 АДРЕСА_1 .

Захисник ОСОБА_6 підтримав захисника ОСОБА_5 . Просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, а у разі прийняття рішення про продовження тримання під вартою ОСОБА_8 визначити обвинуваченому ОСОБА_8 альтернативну заставу у визначеному КПК розмірі.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Вислухавши сторін судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження з цього приводу, у тому числі дані, що характеризують ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , їх вік, стан здоров`я та майновий стан, наявність постійного місця проживання, відсутність місця роботи, міцність соціальних зв`язків (наявність на утриманні ОСОБА_8 малолітньої дитини - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), репутацію обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий (інше кримінальне провадження щодо нього за ч.3 ст.307 КК України на даний час розглядається Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області), та ОСОБА_8 , що раніше судимий вироком Дарницького районного суду м. Києва від 17.02.2022 за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу, який сплачено, суд враховує, що кримінальні правопорушення, інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_7 є тяжкими (ч.2 ст.307 КК України) та особливо тяжкими злочинами (ч.3 ст.307 КК України); інкриміновані ОСОБА_8 є особливо тяжкими злочинами (ч.3 ст.307 КК України) та нетяжким злочином (ч.2 ст.309 КК України), на даний час існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, щодо переховування від суду, незаконного впливу на учасників кримінального провадження - свідків, експертів, які ще не допитувалися під час судового розгляду, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Крім того, суд враховує, що вказане кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст. 307, ч.3 ст.307 КК України та ОСОБА_8 за ч.3 ст.307 КК України надійшло до Івано-Франківського міського суду під час розгляду Івано-Франківським міським судом іншого кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за ч.3 ст.307 КК України, також під час розгляду даного кримінального провадження до Івано-Франківського міського суду надійшло ще одне кримінальне провадження - з обвинувальним актом щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст.309 КК України, що свідчить про існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Відповідно до практики ЄСПЛ, вирішуючи питання щодо наявності підстав для залишення обвинуваченого під вартою, слід оцінювати обставини в кожній справі з врахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу («Єчюс проти Литви»).

Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Оцінюючи існуючі обставини, суд виходить із принципу презумпції невинуватості, не вирішуючи наперед процесуальну перспективу пред`явленного обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленного обвинувачення, а також суспільної небезпеки злочинних дій, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Тримання під вартою обвинувачених в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу щодо обвинуваченого, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.

Суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, відповідно до якої, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для тримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на те, що «суворість покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів» («Ідалов проти росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини»).

Стосовно твердження захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про тривалість утримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , то суд звертає увагу на те, що згідно п.1 ч.3 ст.28 КПК України одним з критеріїв для визначення розумності строків кримінального провадження є складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій.

На переконання суду, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покладених на них обов`язків. Запобіжні заходи у виді тримання під вартою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є співмірними і доцільними задля забезпечення дієвості данного кримінального провадження. Виключно застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою здатен забезпечити запобігання ризику переховування обвинувачених від суду.

Обставини, що слугували підставою обрання щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не змінилися, інших обставин, котрі давали б підстави до зміни чи скасування запобіжного заходу, судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у виді тримання під вартою слід продовжити.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 331, 369-372, ч.2 ст.392 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 задовольнити. Застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у виді тримання під вартою продовжити до 08 серпня 2025 року включно.

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 задовольнити. Застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 у виді тримання під вартою продовжити до 08 серпня 2025 року включно.

Копію ухвали для виконання направити начальнику ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» та вручити обвинуваченим і прокурору негайно після її оголошення, інші сторони мають право отримати її копію в суді.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_10