Ширяївський районний суд Одеської області
14.05.2025 Справа №: 518/840/25 Провадження № 1-кп/518/57/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року селище Ширяєве

Ширяївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.04.2025 року за №0000019 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Мар`янівка, Ширяївського району Одеської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; який має неповну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, одруженого, на утриманні має 1 малолітню дитину, на військовому обліку у третьому відділі Березівського РТЦК не перебуває, раніше судимого: 22.01.2018 Ширяївським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 186 КК України, ч. 4 ст. 70 КК України (вирок Ширяївського районного суду Одеської області від 03.10.2017 року за ч. 1 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України) до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки. Ухвалою Ширяївського районного суду Одеської області від 11.01.2021 направлений для відбування покарання. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеса від 12.02.2025 року звільнено засудженого від призначеного покарання за ч. 1 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та вважається засудженим до покарання за ч. 2 ст. 186 КК України, строком на 4 роки позбавлення волі; покарання відбув, судимість не погашена,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

07.04.2025 близько 22:00 години ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який будучи в стані алкогольного сп`яніння, разом зі своєю дружиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходилися за своїм місцем мешкання, а саме за адресою АДРЕСА_1 , де в одній із кімнат житлового будинку ОСОБА_3 почав вчиняти сварку відносно ОСОБА_4 , з приводу того, що остання не дозволила ОСОБА_3 , запросити до місця мешкання його товариша щоб вживати алкогольні напої.

Під час вказаної сварки у ОСОБА_3 , раптово виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . При цьому, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання можливих суспільно небезпечних наслідків, та свідомо бажаючи цього, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» ОСОБА_3 своєю долонею правої руки завдав один удар в область обличчя ОСОБА_4 ..

У подальшому ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 вийшли з будинку на подвір`я, де ОСОБА_3 кулаком правої руки завдав один удар в область обличчя ОСОБА_4 , від чого остання, не втримавши рівновагу, впала на землю. Далі ОСОБА_3 підійшов впритул до ОСОБА_4 та правою рукою схопив останню за волосся, а потім своєю правою ногою завдав чотири удари в область тулуба та кісті рук ОСОБА_4 ..

Вказаними умисними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді саден волосистої частини лівої скроневої ділянки та нижньої щелепи зліва, множинні синці обличчя, обох вушних раковин, обох кистей, які відповідно п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 надав письмову заяву, складену у присутності захисника ОСОБА_5 , щодо добровільного беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Крім того, в заяві ОСОБА_3 вказав, що його згода на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без його участі є добровільною та висловленою без будь-якого примусу.

Потерпіла ОСОБА_4 подала заяву, в якій зазначає, що не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та про ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України і згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, подав заяву, в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, з урахуванням заяви та клопотання інших учасників судового провадження, суд, переконавшись в добровільності їх позиції, дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку в обсязі пред`явленого обвинувачення і кваліфікує його дії, що полягали в умисному спричиненні легкого тілесного ушкодження, за ч. 1 ст. 125 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до частини 1 статті 1 КК України Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання щодо обрання виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного, та відсутність обставин, що пом`якшують покарання та встановлення обставин, що обтяжують його покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставинами, які обтяжують покарання в обвинувальному акті зазначені: вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя, вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини.

Однак, суд не може визнати вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, так як вона не зазначена у формулюванні обвинувачення, а відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Водночас суд враховує вчинення у присутності дітей кримінального правопорушення стосовно їх матері як обставину, що характеризує кримінальне правопорушення, відповідні відомості містяться у показаннях ОСОБА_3 , потерпілої, неповнолітніх/малолітніх свідків (дітей): ОСОБА_6 , 2009 року народження, ОСОБА_7 , 2011 року народження.

Отже, обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя, вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Також, суд враховує відношення обвинуваченого ОСОБА_3 до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення протиправних дій; відомості, що характеризують особу ОСОБА_3 : раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на утриманні має 1 малолітню дитину, офіційно не працевлаштований, має задовільну характеристику з місця проживання, на диспансерних наркологічному і психіатричному обліках не перебуває.

З урахуванням викладеного та з огляду на особливості цього правопорушення, суд вважає недостатнім для виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень застосування щодо нього покарання у виді штрафу та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини 1 статті 125 КК України у виді громадських робіт у середньому розмірі, як достатнє для досягнення визначеної у ч. 2 ст. 50 КК України мети.

Відповідно до ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; 2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; 3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; 4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; 5) направлення для проходження програми для кривдників.

Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, застосовуються до особи, яка на момент вчинення домашнього насильства досягла 18-річного віку. Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Оскільки кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим є такими, що пов`язане з домашнім насильством, та у присутності дітей, суд дійшов висновку щодо необхідності та доречності застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 обмежувального заходу, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України - направлення для проходження програми для кривдників строком на 1 місяць.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Застосувати відповідно до ст. 91-1 КК України обмежувальний захід до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поклавши на нього обов`язок відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме направлення для проходження програми для кривдників на строк 1 (один) місяць.

Попередити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про кримінальну відповідальність за ст. 390-1 КК за умисне ухилення від проходження програми для кривдників.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Ширяївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1