Дата документу 19.05.2025 Справа № 331/4519/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/4519/24 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/237/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 19 травня 2025 року у м.Запоріжжя в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Андріївка Запорізької області, неодружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який не є особою щодо якої згідно ст.480 КПК України передбачений особливий порядок кримінального провадження, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 - в режимі відеоконференції (EASYCON);

підозрюваного ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»;

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 - в режимі відеоконференції (EASYCON).

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 25 лютого 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», терміном на 60 (шістдесят) днів, без визначення розміру застави, до 23 квітня 2025 року о 16 годині 34 хвилини.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 є доведеним і обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 просить скасувати оскаржувану ухвалу.

В обґрунтування своїх вимог в апеляційній скарзі зазначає, що підозрюваний, є особою з інвалідністю III групи.

Зауважує, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права України, є незаконною та необґрунтованою, оскільки у слідчого судді не було достатніх підстав вважати, що письмове повідомлення про підозру є обґрунтованим.

Вважає, що ОСОБА_6 затримали незаконно, протокол затримання складено з порушенням вимог КПК України, права та обов`язки затриманій особі та свідкам не роз`яснено, підстав затримання останньому не роз`яснено, в протоколі затримання вони також не зазначенні. Фактичний час і місце фактичного затримання не відповідають дійсності і обставинам справи.

Зазначає, що протокол проведення слідчого експерименту та протокол огляду є недопустимим доказом, оскільки проведені з грубим порушенням вимог КПК України.

Повідомляє, що під час складання протоколів ОСОБА_6 повідомив адвокату, що до нього працівниками правоохоронних органів застосовувались недозволені методи ведення слідчих дій, а також застосовувалось насильство і психологічний тиск саме після фактичного затримання.

Посилається на те, що знайдені на місці під час слідчого експерименту та огляду предмети ОСОБА_6 не належать, він їх бачив вперше і ці речі не перебували в знайденій ним схованці.

Вказує, що в клопотанні про обрання запобіжного заходу, в суді першої інстанції не доведено наявність існування ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно з ухвалою слідчого судді, старший слідчий 1-го відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Запорізькій області старший лейтенант юстиції ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінального провадженні прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000834, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23 травня 2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання зазначено, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000834, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 травня 2024 року, за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент рф володимир путін та інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05 грудня 1994 року, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01 серпня 1975 року та вимогам ч. 4 ст.2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09 грудня 1981 №36/103, від 16 грудня 1970 №2734 (XXV) від 21 грудня 1965 №2131 (XX), від 14 грудня 1974 №3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, та віддали відповідні накази на вторгнення підрозділів зф рф на територію України з метою її незаконного збройного захоплення та подальшої військової окупації.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої етапі 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на ЗО діб, який неодноразово продовжено відповідними Указами Президента України затверджених Верховною радою України, зокрема Указом Президента України від 14 січня 2025 року № 26/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України 4220-ІХ від 15 січня 2025, яким строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години ЗО хвилин 08 лютого 2025 року строком на 90 діб.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22 грудня 2022 року «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», Токмацька міська територіальна громада з 26 лютого 2022 року внесена до вказаного переліку територіальних громад, розташованих в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Так встановлено, що приблизно в першій декаді червня 2024 року, (більш точна дата та час органом досудового розслідування не встановлені) громадянин України ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем реєстрації та фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, направлених на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, передбачаючи невідворотне настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, добровільно та ініціативно надав згоду представнику іноземної держави - держави-агресора російської федерації, на ім`я « ОСОБА_11 », на виконання завдань, направлених на проведення підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану, в тому числі на облаштування схронів, пошук, транспортування попередньо заготовлених вибухових пристроїв та їх комплектуючих.

Окрім цього, 19 лютого 2025 року ОСОБА_6 , діючи умисно, із власних корисливих мотивів, на виконання завдання від представника держави-агресора рф на ім`я « ОСОБА_11 », отримавши від останнього вказівки та орієнтири місця розташування заздалегідь облаштованого схрону (схованки), який розташований на території Комунарського району м. Запоріжжя, розміщеного за певними координатами отримав (придбав) саморобний вибуховий пристрій.

Слідчий вказує, що за викладених вище обставин, громадянин України ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України - державної зради, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, шляхом надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану.

Так, 23 лютого 2025 року о «16» год. «34» хв. слідчим слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично затримано в порядку ч.1 ст.208 КПК України.

24 лютого 2025 року о 16 год. 00 хв. в порядку ст.ст.276-278 КПК України слідчим слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області за погодженням із процесуальним керівником у кримінальному провадженні №0000834 від 23 травня 2024 року повідомлено про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Заслухавши доповідь судді; аргументи підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону при розгляді клопотання.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження убачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного, доводи його захисника, прокурора та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому правопорушенні, дані про його особу, а також конкретні обставини вказаного кримінального правопорушення.

Як убачається з наданих матеріалів провадження та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, а саме у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, шляхом надання представника іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненого в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри підтверджується доданими до клопотання доказами, а саме: відомостями з повідомлень оперативного підрозділу реєстр. 59/5/6/2-1707 від 19 лютого 2025 року; відомостями з протоколу затримання підозрюваного від 23 лютого 2025 року, в ході якого ОСОБА_6 підтвердив факт спілкування з представником іноземної держави - держави-агресора рф на ім?я «Ринат» та виконання завдань, отриманих від останнього, також під час проведення особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_6 серед іншого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A05», серійний номер « НОМЕР_1 », назва моделі «SM-A055F/DS», з IMEI1: НОМЕР_2 та IMEI2: НОМЕР_3 із встановленою сім картою оператору мобільного зв`язку НОМЕР_4 , під час огляду якого підтверджено факт спілкування ОСОБА_6 з представником іноземної держави - держави-агресора рф на ім?я «Ринат»; показаннями підозрюваного ОСОБА_6 який зазначив, що з червня 2024 року він прибув на підконтрольну територію України, а приблизно в середині лютого 2025 року за вказівкою представника іноземної держави - держави-агресора рф на ім?я «Ринат» придбав (отримав) саморобний вибуховий пристрій на території Комунарського району м. Запоріжжя; відомостями з протоколу проведення слідчого експерименту від 24 лютого 2025 року, під час якого ОСОБА_6 продемонстрував місце, в якому отримував саморобний вибуховий пристрій, та місце, в якому викинув деталі від вище зазначеного саморобного вибухового пристрою; відомостями з протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо -, відеоконтроль місця №59/5/6/2-919т від 24 лютого 2025 року (розсекречено актом №59/14-40дск від 24 лютого 2025 року), яким підтверджується факт отримання (придбання) ОСОБА_6 саморобного вибухового пристрою із спеціально облаштованого схрону на території Комунарського району м.Запоріжжя; відомостями з протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем №59/5/6/2-920г від 24 лютого 2025 року (розсекречено актом №59/14-40дск від 24 лютого 2025 року), яким підтверджується факт спілкування ОСОБА_6 з представником іноземної держави - держави-агресора рф на ім?я «Ринат» та іншими матеріалами кримінального провадження.

Окрім того, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

У рішенні Європейського Суду з прав людини «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року вказано на те, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Також, не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Таким чином, слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що ОСОБА_6 міг вчинити вищевказане кримінальне правопорушення, тобто про те, що підозра є обґрунтованою.

Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що надані слідчим докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено.

Доводи апелянта про те, що слідчим суддею не було належним чином перевірено наявність обґрунтованої підозри, не є слушними та суперечать змісту оскаржуваної ухвали.

Доводи сторони захисту про те, що знайдені на місці під час слідчого експерименту та огляду предмети ОСОБА_6 не належать, він їх бачив вперше і ці речі не перебували в знайденій ним схованці, є передчасними та мають перевірятися під час досудового розслідування та оцінюватись у сукупності з іншими доказами. Досудове розслідування ще триває, всі обставини провадження встановлюються.

Перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, про які вказано у клопотанні, слідчий суддя фактично дійшов висновку про те, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, існують, а саме ризики того, що підозрюваний може: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищення, приховання та спотворення речей і документів, які мають суттєве значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Як зазначено вище, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, яке є особливо тяжким злочином, за який передбачено суворе покарання виключно у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

З оскаржуваної ухвали убачається, що слідчий суддя при розгляді клопотання врахував фактичні обставини кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, про яку повідомлено ОСОБА_6 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вищевказаному кримінальному правопорушенні та те, що досудове розслідування ще триває, всі обставини провадження встановлюються, не всі свідки ще допитані.

З огляду на фактичні обставини провадження, ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення та суворість можливого покарання, а також враховуючи відомості про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про доведеність ризиків, вказаних у клопотанні, і про те, що інші запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання цим ризикам. Свої висновки слідчий суддя належним чином вмотивував.

У зв`язку з викладеним, застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є цілком обґрунтованим та відповідає вимогам, визначеним ст.ст.177, 178 КПК України.

Вказані висновки слідчого судді стороною захисту не спростовані з наданням відповідних доказів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі стороною захисту, та ті, що заявлені при апеляційному розгляді, на думку колегії суддів, правильності висновків слідчого судді не спростовують.

Твердження сторони захисту в апеляційній скарзі та при апеляційному розгляді про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, перевірялися слідчим суддею та спростовані в оскаржуваній ухвалі, яка є належним чином вмотивованою.

Колегія суддів вважає, що наявні в матеріалах провадження відомості щодо фактичних обставин інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, ступень тяжкості цього правопрушення, суворість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вказаному злочині, у сукупності з відомостями про особу підозрюваного, свідчать про те, що встановлені ризики є високими.

Доводи сторони захисту в апеляційній скарзі про те, що відомості з протоколу проведення слідчого експерименту та протоколу огляду є недопустимим доказом, є також передчасними з підстав, наведених вище.

З приводу доводів апелянта про те, що ОСОБА_6 затримали незаконно, протокол затримання складено з порушенням вимог КПК України, прав та обов`язки затриманій особі та свідкам не роз`яснено, підстав затримання останньому не роз`яснено, в протоколі затримання вони також не зазначенні, час і місце фактичного затримання не відповідають дійсності і обставинам справи, колегія суддів звертає увагу на таке.

Так, в матеріалах справи наявна копія протоколу затримання ОСОБА_6 від 23 лютого 2025 року, з якого убачається, що ОСОБА_6 було затримано 23 лютого 2025 року о 16:34 год. з підстав, передбачених статтею 208 КПК України.

Права та обов`язки ОСОБА_6 та свідкам було роз`яснено, що засвідчено їхніми підписами у протоколі затримання ОСОБА_6 від 23 лютого 2025 року.

Відповідно до відомостей з протоколу затримання ОСОБА_6 жодних зауважень до цього протоколу від останнього та інших учасників слідчої дії не надходило, в т.ч. від понятих.

Відомості з протоколу про те, що ОСОБА_6 фактично було затримано о 16:34 год. в парку ім.Климова, а сам протокол затримання був оформлений пізніше, а саме о 19:34 год, не спростовані в установленому законом порядку.

Об`єктивні дані, які свідчили би про те, що відомості, вказані у протоколі затримання (в тому числі щодо часу проведення вказаної дії), є недостовірними, в матеріалах провадження відсутні, не надано таких даних суду і при апеляційному розгляді.

Доводи сторони захисту в апеляційній скарзі про те, що працівниками правоохоронних органів застосовувались до ОСОБА_6 недозволені методи ведення слідчих дій, а також застосовувалось насильство і психологічний тиск саме після фактичного затримання, об`єктивно нічим не також підтверджені.

До апеляційної скарги захисником підозрюваного ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_9 додано копію ухвали Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 26 лютого 2025 року (пров.№1-кс/331/393/2025), якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_9 на незаконне затримання ОСОБА_6 в порядку ст.206 КПК України.

З цієї ухвали убачається, що слідчому судді надавалась постанова слідчого від 25 лютого 2025 року про призначення судово-медичної експертизи, з метою встановлення, у підозрюваного ОСОБА_6 , наявності тілесних ушкоджень, їх кількості ступеня тяжкості, локалізації, характеру та давності заподіяння ушкоджень.

Інформація щодо результатів зазначеної вище експертизи в матеріалах справи відсутня.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а доводи апелянта про протилежне суперечать матеріалам провадження і змісту цієї ухвали.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі стороною захисту, та заявлені під час апеляційного розгляду, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції теж не спростовують.

Окрім того, слідчим суддею враховано положення ч.6 ст.176 КПК України, відповідно до яких під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених в т.ч. статтею 111 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

З урахуванням того, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, слідчий суддя, застосовуючи до останнього запобіжний захід у виді тримання під вартою, правомірно не визначив розмір застави, що не суперечить вимогам ч.4 ст.183 КПК України.

З матеріалів провадження та з оскаржуваної ухвали убачається, що всі обставини, що мають значення для правильного вирішення клопотання, слідчим суддею дослідженні повно і всебічно.

Під час апеляційного розгляду прокурор зазначив, що досудове розслідування ще триває.

Дані про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні.

Те, що підозрюваний, є особою з інвалідністю III групи (на що звертає увагу захисник у своїй апеляційній скарзі), само по собі не свідчить про неможливість знаходження підозрюваного в умовах установи попереднього ув`язнення за станом здоров`я на цей час.

Отже, підстав для задоволення поданої апеляційної скарги колегія суддів не убачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 25 лютого 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», без визначення розміру застави, терміном на 60 (шістдесят) днів, до 23 квітня 2025 року о 16 годині 34 хвилини, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4