Справа № 495/2745/25
№ провадження 1-кс/495/781/2025
Ухвала

іменем україни

23 квітня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , захисника власника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський клопотання старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 21.04.2025 надійшло клопотання старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке було надано в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000568 від 21.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Виклад обставин, зазначених у клопотанні

Встановлено, що 20.04.2025 року приблизно о 18:30 годині водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «Audi 80» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Горького у напрямку від вулиці Пушкіна до вулиці Лікарняна в селі Старокозаче, Білгород-Дністровського району, Одеської області, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка переходила проїзну частину вулиці Горького з права на ліво по ходу руху автомобілю. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді «Політравми, ЗЧМТ, забою головного мозку, Набряку головного мозку, кома 1, рвана рана лівої тім`яної кістки, перелому кісток носа, Закритого перелому лонної кістки зі зміщенням уламків».

Під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 20.04.2025 на перехресті вулиць Горького та Шевченко в селі Старокозаче, Білгород-Дністровського району, Одеської області, вилучено автомобіль марки «Audi 80» з номером кузова НОМЕР_2 з реєстраційним номером НОМЕР_1 та з відеорестратору вказаного автомобілю вилучено карту пам`яті, яку упаковано до паперового конверту. Транспортний засіб поміщено на зберігання до майданчику тимчасового утримання транспортних засобів в м. Арциз.

У зв`язку з цим на даній стадії досудового розслідування виникла необхідність в арешті зазначеного транспортного засобу за ухвалою слідчого судді в обмеженні права на користування та відчуження, щодо якого існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Постановою слідчого від 21.04.2025 автомобіль марки «Audi 80» з номером кузова НОМЕР_2 з реєстраційним номером НОМЕР_1 та карту пам`яті з відеорестратору вказаного автомобілю визнані речовими доказами.

З метою встановлення істини по даному кримінальному провадженню необхідно провести експертизи з дослідження технічного стану транспортного засобу, а також судову автотранспортну трасологічну експертизу, у зв`язку з чим слідчий просив клопотання задовольнити.

Позиції сторін та явка учасників

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримали та просили клопотання задовольнити.

В судовому засіданні власник майна ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання про накладення арешту та просили відмовити, оскільки арешт транспортного засобу порушить його права, а саме право власника розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. У власника майна ОСОБА_5 на матеріальному утриманні перебувають троє малолітніх дітей та вагітна дружина, в зв`язку з чим автомобіль необхідний для експлуатації. Крім того, автомобіль на теперішній час перебуває на штраф майданчику м.Арциз, в зв`язку з чим може бути пошкоджений третіми особами, що призведе у майбутньому до матеріальних витрат для відновлення технічного стану автомобіля. Враховуючи вищезазначене, адвокат ОСОБА_6 просить передати автомобіль марки «Audi 80» з номером кузова НОМЕР_2 з реєстраційним номером НОМЕР_1 на відповідальне зберігання ОСОБА_5 ..

Мотивація суду

З матеріалів клопотання вбачається, що досудове розслідування здійснюється у кримінальному провадженні № 0000568 від 21.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом 7 ч.2 ст.131 КПК України передбачено такий вид заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.

Частиною 2 ст. 167 КПК України встановлюється, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберігали на собі його сліди.

В судовому засіданні встановлено, що 20.04.2025 року приблизно о 18:30 годині водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «Audi 80» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Горького у напрямку від вулиці Пушкіна до вулиці Лікарняна в селі Старокозаче, Білгород-Дністровського району, Одеської області, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка переходила проїзну частину вулиці Горького з права на ліво по ходу руху автомобілю. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді «Політравми, ЗЧМТ, забою головного мозку, Набряку головного мозку, кома 1, рвана рана лівої тім`яної кістки, перелому кісток носа, Закритого перелому лонної кістки зі зміщенням уламків».

Під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 20.04.2025 на перехресті вулиць Горького та Шевченко в селі Старокозаче, Білгород-Дністровського району, Одеської області, вилучено автомобіль марки «Audi 80» з номером кузова НОМЕР_2 з реєстраційним номером НОМЕР_1 та з відеорестратору вказаного автомобілю вилучено карту пам`яті, яку упаковано до паперового конверту. Транспортний засіб поміщено на зберігання до майданчику тимчасового утримання транспортних засобів в м. Арциз

Постановою старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 від 21.04.2024 зазначене майно визнане речовими доказами та долучені до матеріалів кримінального провадження №0000568.

Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , видане ТСЦ 5152 транспортний засіб марки Audi 80 з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , 1987 року випуску, належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування накладення арешту на вказане майно слідчий зазначив, що воно має доказове значення у даному кримінальному провадженні, а також є достатні підстави вважати, що у разі повернення тимчасово вилученого майна (речових доказів) його володільцю, останній будучи заінтересованими в кінцевому рішенні по справі, знищить, змінить, спотворить або сховає їх в іншому місці.

На виконання ч. 1 ст. 171 КПК України старший слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою збереження тих об`єктів, які мають статус речового доказу, збереження яких речових доказів необхідне з самого початку встановлення їх наявності.

Слідчим суддею зазначається, що накладення арешту на зазначені вище речі вважається за необхідним з метою збереження речових доказів (позбавлення права власника можливості розпоряджання та користування даним майном до проведення судових експертиз).

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Слідчий суддя відзначає, що накладення арешту на відповідний транспортний засіб не є припиненням права власності на нього або невідворотнім позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, однак такий захід є тимчасовим.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як зазначено в ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з матеріалами провадження вилучені під час огляду місця події речі (автомобіль марки «Audi 80» з номером кузова НОМЕР_2 з реєстраційним номером НОМЕР_1 та карта пам`яті з відеорестратору вказаного автомобілю) є майном, що відповідає критеріям речового доказу. Збереження речового доказу у незмінному стані є необхідним до встановлення обставин, які підлягають доказуванню у даній категорії справ.

Метою накладення арешту на вилучене майно є збереження речових доказів (позбавлення права власника можливості розпоряджання та користування даним майном), та проведення подальшої судової експертизи з дослідження технічного стану транспортного засобу, а також судової автотранспортної трасологічної експертизи.

Наведені слідчим мотиви арешту є виправданим втручанням у право власності особи з метою повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування.

Матеріали клопотання про арешт майна, на думку суду, свідчать про відповідність вилучених під час огляду місця поді речей ознакам речових доказів, оскільки вони можуть містити на собі сліди скоєння кримінального правопорушення або інформацію щодо обставин вчинення злочину, яка має значення для даного кримінального провадження і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування в тому числі для проведення експертних досліджень. Тому, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на цій стадії досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, що чітко узгоджується з нормами ст. 170 КПК України.

Згідно з положеннями ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. також рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Лемуан проти Франції», від 22 вересня 1994 року та «Кушоглу проти Болгарії» від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, суд дійшов висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Посилання власника майна на відсутність правових підстав для арешту майна, порушення його майнових прав, можливе пошкодження автомобілю третіми особами не ґрунтуються на матеріалах справи та не є обґрунтованими. Вилучене майно, враховуючи обставини даного кримінального провадження, відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, як майно, що було знаряддям вчинення кримінального правопорушення або зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає лише, чи може майно бути предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину або за рахунок доходів від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Майно, на яке спрямоване кримінальне правопорушення підлягає арешту незалежно від того, хто є його власником, де знаходиться і незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування запобіжного заходу, а саме: запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховування) на певне майно, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна, з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту, поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від дій останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання про арешт майна та доданих до клопотання документів, стороною кримінального провадження доведено необхідність накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, а тому слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання.

У свою чергу, слідчий суддя звертає увагу, що правоохоронні органи повинні діяти оперативно, особливо коли мова йде про обмеження прав особи.

Також суд вважає за необхідне роз`яснити власнику транспортного засобу, що арешт майна може бути скасований повністю або частково в порядку визначеному ст. 174 КПК України за його клопотанням, якщо у подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпаде потреба.

Керуючись ст. 170, 171, 172 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке було надано в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000568 від 21.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб, а саме: автомобіль марки «Audi 80» з номером кузова НОМЕР_2 з реєстраційним номером НОМЕР_1 та карту пам`яті з відеорестратору вказаного автомобілю.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8