Номер провадження: 11-сс/813/1157/25
Справа № 501/2310/25 1-кс/501/532/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Чорноморського міського суду Одеської області від 29.05.2025, якою в межах к/п № 0000949 від 27.07.2023 стосовно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Михайлівка Скадовського р-ну Херсонської обл., громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 25.07.2025 включно без права внесення застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого та стосовно підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 25.07.2025 включно без права внесення застави.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя зазначив, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень. Водночас прокурором доведена наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України. При цьому, слідчий суддя дійшов висновку про недоцільність визначати розмір застави, оскільки існує велика вірогідність того, що такий альтернативний запобіжний захід не зможе запобігти доведеним ризикам та не забезпечить виконання процесуальних обов`язків особою, яка підозрюється у самовільному залишенні військової частини в умовах воєнного стану та у вчиненні умисного корисливого злочину.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 не погодилася із оскаржуваною ухвалою, посилаючись на її необґрунтованість з огляду на таке:

- прокурором не надано жодного доказу, того, що підозрюваний може вчиняти дії передбачені п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, підозрюваний не може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як, докази, які б свідчили про винуватість ОСОБА_7 ще тільки збираються органом досудового слідства;

-спроб переховуватись від органів досудового слідства чи суду ОСОБА_7 не чинив, так само як і не має наміру цього робити, а ризик його переховування від правосуддя чи впливу на інших учасників кримінального провадження не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

За таких обставин захисник ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу та винести нову, якою обрати ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з забороною відлучатися з місця проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Учасники кримінального провадження в судове засідання до апеляційного суду не з`явилися. При цьому, захисник ОСОБА_6 подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити, водночас прокурор ОСОБА_8 , також, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін оскаржувану ухвалу.

Враховуючи неявку учасників провадження в судове засідання апеляційного суду, колегія суддів, на підставі вимог ч. 4 ст. 405, ч. 4 ст. 422-1 та ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе апеляційний розгляд здійснити за їх відсутності та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання апеляційного суду, суд 1-ої інстанції зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

За приписами ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Пунктами 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики ЄСПЛ передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, ЄСПЛ повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Оскільки в апеляційній скарзі захисник фактично не оспорює обґрунтованість підозри ОСОБА_7 за обставинами, які викладені у повідомленні про підозру, апеляційний суд не переглядає оскаржувану ухвалу в цій частині та констатує, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України на даному етапі є обґрунтованою та потребує подальшого розслідування.

При цьому, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Що стосується ризиків у зазначеному кримінальному провадженні, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 цієї статті, що є тримання під вартою.

Отже, законодавець імперативно встановив, що під час дії воєнного стану на території України до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою, як захід забезпечення кримінального провадження.

Вказане спростовує доводи захисника щодо можливості обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу.

Одночасно, апеляційний суд констатує доведеність у вказаному кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_7 наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Висновки про наявність ризиків та неможливість запобігання їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Як вище зазначалось, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

Санкція ч. 5 ст. 407 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а санкція ч. 4 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкі злочини.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») №31315/96 від 25.04.2000 зазначено, що при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями), зокрема і суворістю передбаченого покарання, та обставинами вчинення інкримінованого злочину.

Апеляційний суд зауважує, що на теперішній час досудове розслідування кримінального провадження триває, здійснюються відповідні слідчі (процесуальні) дії задля збирання відповідних доказів, в тому числі допит свідків, а тому існують підстави для констатації наявності ризику незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. Одночасно апеляційний суд враховує, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні декількох злочинів, один з яких за ч. 5 ст. 407 КК України вчинений 24.03.2023, а за ч. 1 ст. 357 та ч. 4 ст. 185 КК України 22.02.2025, що може слугувати підставою для висновку щодо існування ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 182, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Чорноморського міського суду Одеської обл. від 29.05.2025, якою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без права внесення застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4