Справа № 336/6105/25
Пр. 1-кс/336/591/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретарки судового засідання ОСОБА_2 ,, розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження за клопотанням старшого слідчого СВ відділу поліції №3 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 , погодженим із прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане в межах досудового розслідування об`єднаного кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000613 від 22.04.2025, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Любимівка Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, одруженого, який отримав вищу освіту, зареєстрованого як фізична особа-підприємець (зі слів), адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса за місцем проживання: АДРЕСА_2 , дітей та інших осіб на утриманні не має,

засудженого вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 30.07.2024 за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без позбавлення права керувати транспортними засобами; на підставі ст.75,76 КК України звільненого відбуття покарання з випробуванням-,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.190, ч.1 ст.263, ч.2 ст.289 КК України, -

за участі сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення: старшого слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , з боку захисту: підозрюваного ОСОБА_5 захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Старший слідчий, за погодженням із прокурором, 01.07.2025 звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із вказаним клопотанням відносно підозрюваного ОСОБА_5 , просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

За змістом клопотання у провадженні СВ ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000613 від 22.04.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, 17.12.2025 у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та Указом Президента України № 817/2024 від 05 грудня 2024 року продовжено на 90 діб, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у нього виник злочинний умисел, діючи умисно, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи на меті в подальшому повернути потерпілому належне його майно, отримав від ОСОБА_7 грошові кошти, для придбання транспортного засобу, сума яких складає 152 000,00 гривень, на що ОСОБА_7 , будучи помилково впевненим у сумлінності дій ОСОБА_5 добровільно переказав грошові кошти у вищевказаній сумі на рахунок, який вказав ОСОБА_5 , а саме на АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_8 . Отримавши вказані грошові кошти, ОСОБА_5 продовжуючи зловживати довірою потерпілого ОСОБА_9 , зобов`язався віддати транспортний засіб останньому після проведення останніх ремонтних робіт.

У подальшому, 30.12.2025 о 17-04 годині, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та Указом Президента України № 817/2024 від 05 грудня 2024 року продовжено на 90 діб, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, під приводом оплати за інший транспортний засіб, надав рахунок потерпілому, а саме НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 та вказав на потребу грошового переводу суми у розмірі 14 000,00 гривень, проте не маючи на меті віддавати транспортний засіб, але потерпілий виконав грошове переведення, так як вважав це за необхідне для придбання автомобілю.

Також, 03.01.2025 о 15-18 годині, ОСОБА_5 , у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, та Указом Президента України № 817/2024 від 05 грудня 2024 року продовжено на 90 діб, ввівши потерпілого ОСОБА_9 в оману, під приводом оплати частинами, впевнив останнього у переводі грошових коштів у сумі 16 000,00 гривень, а саме на вказаний ОСОБА_5 рахунок НОМЕР_2 , картка «ПриватБанк» № НОМЕР_3 « ОСОБА_10 » не маючи на меті повертати грошові кошти потерпілому.

Далі, 07.01.2025 ОСОБА_5 у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, та Указом Президента України №817/2024 від 05 грудня 2024 року продовжено на 90 діб, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, під приводом продажу транспортного засобу, зв`язався із потерпілим ОСОБА_9 , та вказав на потребу грошового переводу на банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_4 » у сумі 120 000,00 гривень з метою сплатити другий автомобіль, але не маючи на меті продавати, на що потерпілий довіряючи ОСОБА_5 , за допомогою своєї знайомої ОСОБА_11 , а саме використовуючи банківські реквізити останньої НОМЕР_5 , 07.01.2025 у період часу з 13-44 години по 14-29 годину, здійснив переведення грошових коштів у сумі 89 999,00 гривень та 08.01.2025 на вказану картку перевів грошові кошти у сумі 30 001,00 гривень.

У наступному, ОСОБА_5 , повернувши грошові кошти потерпілому ОСОБА_9 у сумі 30 000,00 гривень, перестав спілкуватись із останнім, та розпорядився іншою частиною грошових коштів на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_9 на загальну суму 272 000,00 гривень.

Своїми умисними діями, що полягають за доводами клопотання у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілому, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.3 ст. 190 КК України.

Далі, за змістом клопотання старший слідчий зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що у період часу з 11.01.2025 по 17.01.2025 у невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_5 , перебував за адресою: АДРЕСА_3 , в гаражному приміщенні, яке використовується як станція технічного обслуговування автомобільного транспорту, де займався ремонтом військових транспортних засобів та де зберігав свій автомобіль «Mitsubishi», модель «L 200», WIN номер НОМЕР_6 , 2008 року випуску, тип кузові пікап, у кузові темно-сірого кольору ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який відповідно до акта купівлі-продажу транспортного засобу належить останньому.

У вказаний період, у ОСОБА_5 виник прямий умисел, направлений на таємне заволодіння транспортним засобом, шляхом викрадення чужого майна та обравши вказаний транспортний засіб об`єктом вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, діючи повторно, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії залишаться ніким не поміченими, діючи умисно, із корисливих мотивів, вивіз вказаний транспортний засіб за межі вказаної адреси та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, а саме продав вказаний автомобіль громадянину ОСОБА_13 , таким чином спричинивши потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду, яка відповідно до висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України складає 425 524,56 гривень.

Сторона обвинувачення стверджує, що своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.289 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Також ініціатор клопотання вказує, що ОСОБА_5 , за невстановлених в ході досудового розслідування часу та обставинах, але не пізніше 22.04.2025, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на незаконне носіння, зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 12 жовтня 1992 року № 576 та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав, шляхом привласнення знайденого предмети, а саме: предмет еліпсоїдної форми, який являється корпусом бойової ручної наступальної осколкової гранати РГД-5 промислового виготовлення, який містить в собі заряд бризантної вибухової речовини тротил; предмет циліндричної форми, який являється бойовим уніфікованим підривачем дистанційної дії типу УЗРГМ, промислового виготовлення, який являється самостійним вибуховим пристроєм і відноситься до засобів підриву та містить в собі ініціюючу вибухову речовину ТНРС, азид свинцю та бризантну вибухову речовину підвищеної потужності ТЕН або гексоген, які з метою подальшого незаконного зберігання взяв із собою.

Після цього ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на носіння та зберігання бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, незаконно зберігаючи вищезазначені предмети при собі, переніс їх до свого місця мешкання, а саме до домоволодіння будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де поклав вказані предмети до шухляди письмового столу в спальній кімнаті, де незаконно зберігав їх.

У подальшому 22.04.2025 в період часу з 12-10 години по 14-32 годину в ході проведення санкціонованого обшуку приміщень та території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , співробітниками поліції у присутності понятих виявлено та вилучено предмети, а саме: предмет еліпсоїдної форми, який згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України являється корпусом бойової ручної наступальної осколкової гранати РГД-5 промислового виготовлення, який містить в собі заряд бризантної вибухової речовини тротил, масою 100-115г; предмет циліндричної форми, який згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України являється бойовим уніфікованим підривачем дистанційної дії типу УЗРГМ, промислового виготовлення, який являється самостійним вибуховим пристроєм і відноситься до засобів підриву та містить в собі ініціюючу вибухову речовину ТНРС масою 0,1 г, азид свинцю 0,2 г та бризантну вибухову речовину підвищеної потужності ТЕН або гексоген масою 1г; корпус бойової ручної наступальної осколкової гранати у конструктивному поєднанні з наданим на дослідження бойовим уніфікованим підривачем дистанційної дії типу УЗРГМ є бойовою ручною наступальною осколковою гранатою РГД-5 промислового виготовлення, яка відноситься до бойових припасів та вибухових пристроїв військового призначення, які ОСОБА_5 зберігав без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, сторона обвинувачення вказує, що своїми умисними діями, які полягають у незаконному носінні, зберіганні та придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

ОСОБА_5 30.06.2025 у кримінальному провадженні № 0000613 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289 КК України, як видно з клопотання, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, переліченими у клопотанні.

Враховуючи вимоги п.4 ч.1 ст.184 КПК України, як зазначено у клопотанні, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Старший слідчий також зазначає, що ОСОБА_5 на даний час являється підозрюваним за матеріалами кримінального провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідування за №0000505 від 02.04.2025 за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України та перебуває під домашнім арештом за місцем свого мешкання. ОСОБА_5 , розуміючи невідворотність покарання за вчиненні ним кримінальні правопорушення та усвідомлюючи той факт, що на даний час вже являється підозрюваним у дев`яти фактах кримінальних правопорушень, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Вказані кримінальні правопорушення, вчинені в більшості випадках відносно військовослужбовців, що дає підстави вважати, що підозрюваний має відкриту неповагу до військовослужбовців Збройних Сил України, не дивлячись на те, що на даний час відкрита збройна агресія з боку рф, яка виражається у повномасштабному вторгненні на суверенну державу та порушення територіальної цілісності нашої країни.

Також сторона обвинувачення акцентує увагу, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за матеріалами кримінального провадження за №0000505 підозрюваний ОСОБА_5 зазначав, що прохає суд в обранні йому альтернативного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з метою відшкодувати матеріальний збиток потерпілим, але за час досудового розслідування, строки якого були продовжені, матеріальний збиток не відшкодовано ні одному з потерпілих з дня внесення відомостей до ЄРДР та з дня повідомлення першої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень.

На переконання сторони обвинувачення, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, тому із підстав, передбачених ст. 40, 131, 132, 176 178, 183, 184, 194 КПК України, старший слідчий за погодженням із прокурором, просить задовольнити клопотання.

Старший слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав на зазначених в ньому підставах, пояснив, що підстав для відкликання або його зміни, доповнення немає.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, обґрунтовуючи наявністю ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, неможливістю застосування жодного більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення та сукупність даних, що характеризують підозрюваного.

Сторона захисту проти задоволення клопотання заперечувала. Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 просив відмовити у застосуванні запобіжного заходу, враховуючи вимоги ст.194 КПК України, оскільки підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України не є обґрунтованою, а ризики, відповідно, - не є підтвердженими. Крім того, до йлшл підзахисного обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в іншому кримінальному провадженні, з невідомих причин питання про об`єднання проваджень не розглянуто.

Таким чином, захисник просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а у разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Доказів, що характеризують особу підзахисного, підтверджують соціальні зв`язки, а також стан його здоров`я, захисник не надав. Не надано й відомостей щодо наявності сталого заробітку підозрюваного, його матеріального стану.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання сторони обвинувачення заперечував, підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України вважає необґрунтованою. Проти повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 263 КК України, заперечень не має.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання, із доданими копіями матеріалів кримінального провадження, вважає його таким, що підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1,2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема, запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Ч.1 ст.5 Конвенції встановлює, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність і нікого не може бути позбавлено свободи, крім певних випадків (наприклад, законний арешт особи, яка підозрюється у вчиненні правопорушення) і відповідно до процедури, встановленої законом. Згідно зі ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. При розгляді клопотання слідчий суддя враховує, що, як неодноразово підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

За приписами ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Санкцією ч.3 ст.190 КК України визначено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років, за ч. 2 ст. 289 КК України - у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, та за ч. 1 ст. 263 КК України - від трьох до семи років, що згідно з приписами ст. 12 КК України відносить вказані злочини до нетяжкого (за ч. 3 ст. 190 КК України) та тяжких (за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України).

Слідчим суддею встановлено, що 22.04.2025 відповідно до витягу з кримінального провадження внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000613 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.263 КК України. В межах об?єднаного провадження також здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.190 КК України, відомості про яке внесено 10.06.2025, та досудове розслідування кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.289 КК України, відомості про яке внесено 23.06.2025. Стосовно трьох епізодів вказаних правопорушень ОСОБА_5 повідомлено про підозру 30.06.2025. До клопотання додано постанову прокурора ОСОБА_4 від 30.06.2025 про об`єднання даних кримінальних проваджень.

Стороною захисту під час розгляду справи не підтверджено подання відповідних клопотань про об`єднання даного кримінального проадження із іншим, досудове розслідування якого відповідно до тверджень прокурора завершується.

Досудове розслідування здійснюється відділом поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області. Ініціатори звернення відповідно до наявних копій постанов уповноважені на здійснення досудового розслідування та процесуального керівництва у даному кримінальному провадженні. Засвідчені копії досліджені судом під час судового засідання.

30.06.2025 під час здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.190, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289 КК України, що підтверджено копією відповідного повідомлення із відміткою про вручення вказаній особі та його захиснику, зокрема, датою та підписом.

Слідчим суддею встановлено, що клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає за змістом ч.1 ст.184 КПК України, копія клопотання та підтверджуючих необхідність застосування запобіжного заходу матеріалів своєчасно вручена підозрюваному на виконання ч.2 ст.184 КПК України, що визнається вказаною особою.

З наданих письмових доказів, зокрема, рапортів, протоколів обшуку, довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів, акта перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів, протоколів прийняття заяви про кримінальне правопорушення, протоколів допиту потерпілих, протоколів про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протоколів огляду, зокрема, предмета, протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколів допиту свідків, а також долучених висновків за результатами проведення судової вибухово-технічної експертизи, вбачається наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 даних кримінальних правопорушень.

При цьому, слідчий суддя виходить з того, що вагомість доказів, які є достатньою підставою для обґрунтованої підозри особи у вчиненні злочину та обрання їй запобіжного заходу, навіть, і найбільш суворого, не може бути та не повинна бути такою ж переконливою, як для здійснення судом висновку про винуватість особи у скоєнні злочину.

З урахуванням наданих стороною обвинувачення доказів, слідчий суддя дійшов висновку про те, що на даному етапі розслідування, підозра достатньо обґрунтована, достовірність отриманих відомостей буде перевірятись під час досудового розслідування шляхом здійснення слідчих (розшукових) дій, що надає підстави для застосування до підозрюваного вказаного запобіжного заходу.

Слідчий суддя зауважує, що стороною обвинувачення в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків (відповідно до пояснень ОСОБА_5 на запитання слідчого судді); вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити правопорушення, у якому підозрюється. Їх наявність об`єктивно підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.

Доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 та ч. 2 ст. 289 КК України, на переконання слідчого судді, не є обґрунтованими, тому вони не приймаються як недоведені.

Також, слідчий суддя відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім обставин, зазначених у ст.177 цього Кодексу, серед іншого, враховує ряд встановлених під час судового засідання особистих характеристик, вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальних правопорушеннях; ризик продовження та повторення протиправної поведінки.

Так, злочини, у скоєнні яких підозрюється вказана особа згідно зі ст.12 КК України, віднесено до категорії одного нетяжкого та двох тяжких злочинів.

Крім того, встановлено, що підозрюваний одружений, малолітніх та невпонолітніх осіб на утриманні не має. Слідчим суддею встановлено, що постійного джерела доходів у підозрюваного не має, сталого офіційного заробітку він не отримує, що визнається стороною захисту під час розгляду справи. Інших обставин належними та допустимим доказами не підтверджено. Вказані обставини свідчать на користь суттєвості та вагомості ризиків (серед тих, що визнаються доведеними), про які вказали старший слідчий та прокурор.

Враховуючи мету застосування запобіжних заходів, доведеність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, розцінюючи зазначені ризики як реальні та такі, що виправдовують обмеження свободи фізичної особи, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах змісту клопотання та визначеного процесуальним законодавством строку, оскільки інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування домашнього арешту, як і інших, більш м`яких, запобіжних заходів за наведених умов не є доцільним.

Слідчим суддею враховується, що відсутні дані про те, що поточний стан здоров`я підозрюваного перешкоджає перебуванню в умовах слідчого ізолятора.

Строк дії запобіжного заходу необхідно обраховувати відповідно до ч.2 ст.197 КПК України з моменту з моменту взяття під варту після оголошення судового рішення у даній справі, в межах строку досудового розслідування (п.4 ч.3 ст.219 КПК України, із врахуванням норм ч.4,5 ст.115 КПК України).

Крім того, за змістом ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених ст.194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Відповідно до ч.1 ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Згідно з ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - розмір застави визначається від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначаючи розмір застави, суд виходить з вимог ст.178,182 КПК України. Слідчий суддя, співставивши існуючі у справі ризики, характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , їх наслідки, а також реальну можливість забезпечити цим запобіжним заходом впевненість у тому, що підозрюваний не буде порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки, та з урахуванням ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який з 01.01.2025 складає 3 028,00 гривень, вважає за необхідне визначити заставу у вигляді 75 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, на підозрюваного у разі внесення застави покладаються такі обов`язки: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуває дане кримінальне провадження, та до суду за першою вимогою; не відлучатися із м. Запоріжжя, в якому він перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду. Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, слід визначити два місяці з моменту внесення застави.

Відповідно до ст.205 КПК України ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Керуючись ст. 115, 177, 178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 205-206, 219, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі "Запорізький слідчий ізолятор" в межах строку досудового розслідування кримінального провадження, строком на 60 днів, а саме, з моменту взяття під варту: з 01 липня 2025 року з 14 години 10 хвилин до 29 серпня 2025 року до 14 години 10 хвилин включно, взявши підозрюваного під варту в залі суду.

Строк дії ухвали визначити до 29 серпня 2025 року до 14 години 10 хвилин включно.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, визначених КПК України.

Визначити ОСОБА_5 заставу у розмірі 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить ? 227 100 гривень (двісті двадцять сім тисяч сто гривень 00 копійок), у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на відповідний рахунок ТУ ДСА України в Запорізькій області, .

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в цій ухвалі протягом строку її дії.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 у разі внесення застави такі обов`язки: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуває дане кримінальне провадження, та до суду за першою вимогою; не відлучатися із м. Запоріжжя, в якому він перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту її внесення.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 цього Кодексу.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали складений і оголошений 04.07.2025 о 15-30 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1