Справа № 202/3027/25
Провадження № 1-кс/202/2452/2025
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

02 квітня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, яке подано у кримінальному провадженні № 0000305 від 28.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернулася з клопотанням, в якому просить накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на майно, яке було вилучене 29.03.2025 року під час огляду речей з трупа ОСОБА_4 , 1975 року народження, а саме на кофту сірого кольору, жилетку камуфляжну темно-синю, штани сірого кольору, труси чоловічі темно-синього кольору, кросівки чоловічі темно-синього кольору, ключі в кількості 3 штук.

В обґрунтування свого клопотання прокурор посилається на те, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області розслідується кримінальне провадження № 0000305 від 28.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 11 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, а саме за фактом умисного вбивства ОСОБА_4 та незаконного зберігання вогнепальної зброї та боєприпасів, без передбаченого законом дозволу.

29.03.2025 року було вилучені речі, що належали ОСОБА_4 .

Постановою слідчого від 29.03.2025 року вилучені речі визнані речовими доказами.

Отже, з метою збереження речових доказів, прокурор просить накласти арешт на вказані речі.

В судове засідання, призначене на 02 квітня 2025 року, прокурор не з`явилася, надала заява про розгляд клопотання без її участі.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000305 від 28.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 11 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно з матеріалами клопотання слідчого 29.03.2025 року проведений огляд і вилучені речі з трупа ОСОБА_4 : кофту сірого кольору, жилетку камуфляжну темно-синю, штани сірого кольору, труси чоловічі темно-синього кольору, кросівки чоловічі темно-синього кольору, ключі в кількості 3 штук.

Постановою слідчого вказані речі визнані речовими доказами.

При вирішенні питання про арешт цього майна, слідчий суддя враховує, що за змістом частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).

Так, за приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому згідно зі статтею 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна (частина четверта статті 170 КПК України).

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя вважає, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучені під час проведення огляду речі мають значення речових доказів, відповідають критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки могли зберегти на собі сліди правопорушення містити інші відомості, які, в свою чергу, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема за допомогою експертних досліджень.

Тому, на переконання слідчого судді, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують накладення арешту, з огляду на те, що арешт пов`язаний із здійсненням розслідування особливо тяжкого злочину проти життя та носить тимчасовий характер.

Враховуючи вищенаведене, клопотання прокурора можливо задовольнити та накласти арешт шляхом заборони розпорядження та користування на речі, які вилучені 29 березня 2025 під огляду речей трупа ОСОБА_4 : кофту сірого кольору, жилетку камуфляжну темно-синю, штани сірого кольору, труси чоловічі темно-синього кольору, кросівки чоловічі темно-синього кольору, ключі в кількості 3 штук.

Керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони розпорядження та користування на речі, які вилучені 29 березня 2025 під огляду речей трупа ОСОБА_4 , 1975 року народження, а саме: кофту сірого кольору, жилетку камуфляжну темно-синю, штани сірого кольору, труси чоловічі темно-синього кольору, кросівки чоловічі темно-синього кольору, ключі в кількості 3 штук.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_5