Справа № 203/4033/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову про закриття кримінального провадження,-

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду міста Дніпра найшла вищезазначена скарга адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , подана в порядку ст.303 КПК України, в якій скаржник посилався на те, що в 2023 році ОСОБА_5 звернулась до ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення її колишнім чоловіком ОСОБА_6 щодо злісного ухилення останнього від сплати аліментів, встановлених судовим рішенням. За вказаним фактом було розпочато кримінальне провадження №0000343. Поцікавившись про хід розслідування вона дізналась, що наприкінці 2024 року кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Копія постанови їй вручена та направлена не була. Посилаючись на те, що постанова про закриття кримінального провадження не може відповідати принципу всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, скаржник просив скасувати постанову про закриття кримінального провадження №0000343.

В призначене судове засідання ОСОБА_5 та її представник повторно не з`явились, про причини неявки не повідомили. Клопотань про розгляд справи за їх відсутності або щодо перенесення розгляду справи не надавали.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на обгрунтованість винесеної дізнавачем постанови про закриття кримінального провадження.

Дізнавач в призначені судові засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, що в силу ч.3 ст.306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши викладені в скарзі доводи, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали за скаргою, а також матеріали кримінального провадження №0000343, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Пунктом 3 ч.1 ст.303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст.9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, визначені ст.91 КПК України.

Згідно ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 1 ст.94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.223 КПК України, слідчими (розшуковими) діями є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Згідно ст.ст.283,284 КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження.

Як встановлено під час розгляду скарги, СД ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000343, відомості за яким було внесено до ЄРДР 07.11.2023 року з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.164 КК України, за заявою ОСОБА_5 щодо ухилення її колишнього чоловіка ОСОБА_6 від сплати аліментів.

Постановою дізнавача СД ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області від 28.12.2024 року зазначене вище кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутності в діянні складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час дізнання було долучено до матеріалів копію відповідного судового рішення (судового наказу) про стягнення аліментів з ОСОБА_6 , витребувано та долучено копії матеріалів виконавчого провадження №60096342 щодо примусового виконання судового наказу, довідку державного виконавця про наявну заборгованість по аліментам, копію свідоцтва про народження дитини тощо.

З урахуванням зібраних матеріалів дізнавачем прийнято рішення про закриття кримінального провадження з посиланням на те, що в ході досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_6 не був належним чином повідомлений та ознайомлений із відкритим виконавчим провадженням, та в його діях відсутні ознаки злісного ухилення від сплати аліментів, які є підставою для кримінальної відповідальності за ч.1 ст.164 КК України.

Звертаючись зі скаргою, скаржник не долучив до неї копію оскаржуваної постанови, маючи право на її отримання в силу положень КПК України, не зазначив дати винесення оскаржуваної постанови, а також конкретних підстав та обставин, які на думку скаржника свідчать про неповноту дізнання та передчасність або незаконність винесеної постанови.

Крім того, в призначені судові засідання скаржник та її представник двічі не з`явились, не повідомивши про причини неявки.

Частиною 3 ст.306 КПК України передбачено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У разі ж неявки до суду скаржника, його захисника або представника, належним чином сповіщених про розгляд скарги, слідчий суддя не наділений повноваженнями забезпечити прибуття цих осіб проти її волі.

При цьому, неявка останніх призводить до порушення строків розгляду скарги, визначених ч.2 ст.306 КПК України.

Установивши в ч.3 ст.306 КПК України імперативну вимогу про розгляд слідчим суддею скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника, законодавець не зазначив, як повинен діяти та яке рішення прийняти слідчий суддя у випадку, коли така особа (її захисник чи представник) без поважних на то причин не з`являється на розгляд скарги, тобто втратила до неї інтерес, або ж залишила залу судового засідання.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, метою яких є недопущення перетворення судового розгляду у безладний процес.

Окрім цього слідчий суддя зазначає, що згідно ч.1 ст.28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Слідчий суддя вважає, що враховуючи положення ст.7 КПК України, справедливий судовий розгляд має ґрунтуватися на принципі рівності сторін, який передбачає надання розумної можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в істотно менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Оскільки законом створені найбільш сприятливі умови для швидкого захисту порушених прав під час досудового розслідування та обмежений строк розгляду скарг, скаржник, звертаючись до слідчого судді повинен добросовісно користуватися такою процесуальною можливістю та з`явитися в судове засідання для надання особистих пояснень.

Згідно ч.ч.1,3 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

За вказаних обставин, виходячи з принципу диспозитивності кримінального процесу, визначеного ст.ст.7,26 КПК України, оскільки скаржник та її представник не з`явились в судові засідання без поважних причин, в поданій скарзі не навели конкретних підстав в обгрунтування заявлених вимог про скасування постанови про закриття кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,3,7,9,26,91,93,94,303,304,306,307 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову про закриття кримінального провадження №0000343 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1