Номер провадження по справі 1-кп/387/133/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року селище Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4

ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №00000014 від 12.01.2025, що надійшло з Добровеличківського відділу Новоукраїнської окружної прокуратури за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки селища Людмилівка Братського району Миколаївської області, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, маючої середню освіту, одруженої, на утриманні двох малолітніх дітей 2017 року народження та 2024 року народження, не працюючої, раніше не судимої ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, та

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Берестяги Гайворонського району Кіровоградської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей 2017 року народження та 2024 рокународження, раніше судимого: 10.11.2017 Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців; відповідно до ухвали Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 14.06.2022 звільнений від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до обвинувального акту, затвердженого прокурором 07 квітня 2025 року, 11.01.2025 близько 19:30 год. (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , прибули до домоволодіння АДРЕСА_1 , де проживають ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з дружиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою з`ясувати причини за яких останні щойно нібито сварили та били їх дітей.

В подальшому сварка, яка відбувалась на проїзній частині перед домоволодінням ОСОБА_8 , переросла в бійку, під час якої ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні насліки та бажаючи їх настання, нанесла удар дерев`яним предметом (схожим ни битку) який перебував в її руках в область голови ОСОБА_6 , після чого нанесла другий такий самий удар, ухиляючись від якого ОСОБА_6 виставила над головою ліву руку та отримавши удар в передпліччя лівої руки впала на проїзну частину вулиці, інстинктивно виставивши для пом`якшення падіння ліву та праву руку, отримавши в результаті тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому дистального мата епіфіза променевої кістки без зміщення, які згідно пункту 2.2.2. "Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" затверджених наказом №6 від 17.01.1995 року відноситься до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які спричинили за собою тривалий розлад здоров`я понад 21 добу, так як викликають тривалий розлад здоров`я на термін більше трьох тижнів, та могли утворитись за непрямої травми - при падінні на витягнуту руку з упором на долоню.

Тобто ОСОБА_4 , наносячи удари потерпілій ОСОБА_6 , діяла необережно та легковажно, і не передбачила, що в результаті її злочинних дій потерпіла впаде на землю та спричинить собі тілесні ушкодження, хоч повинна була та мала можливість це передбачити.

Досудовим слідством дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 128 КК України як заподіяння необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Також, відповідно до обвинувального акту, затвердженого прокурором 07 квітня 2025 року, 11.01.2025 близько 19:30 год. (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , прибули до домоволодіння АДРЕСА_1 , де проживають ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з дружиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою з`ясувати причини за яких останні щойно нібито сварили та били їх дітей.

В подальшому сварка, яка відбувалась на проїзній частині перед домоволодінням ОСОБА_8 , переросла в бійку, під час якої у ОСОБА_5 виник умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

ОСОБА_9 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс два удари кулаком правої руки в область носу та губ ОСОБА_6 , в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді: саден обличчя, забійної рани на слізовій оболонці нижньої губи, які згідно пункту 2.3.5. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом №6 від 17.01.1995 року, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, та могли утворитись від травматичної дії твердого предмету/предметів.

Досудовим слідством дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.1 ст. 125 КК України як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнали свою вину у вчиненні інкримінованих їм правопорушень за обставин, наведених в обвинувальному акті. При цьому відмовилися від надання показань, в порядку положень ст. 63 Конституції України.

В судовому засіданні прокурор, обвинувачені та потерпіла просили досліджувати докази в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи, що обвинувачені повністю визнали свою вину у скоєнні ними кримінальних правопорушень, не оспорюють фактичні обставини справи, погоджуються з кваліфікацією вчинених ними діянь, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також заслухавши думку інших учасників судового розгляду, які не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши їм наслідки ст. 349 КПК України та з їх згоди, суд обмежившись дослідженням доказів по справі лише дослідженням характеризуючих даних обвинувачених, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження подій кримінальних правопорушень, винуватості обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, які ними не оспорюються, роз`яснив учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та дійшов висновку про судовий розгляд кримінального провадження за правилами, передбаченими ч. 3 ст. 349 КПК України.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту своїх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Розгляд кримінального провадження провадився відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в межах пред`явленого їм, відповідно до обвинувального акта, обвинувачення.

Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 за ст. 128 КК України доведена та кваліфікує її дії як заподіяння необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження. Вина обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125 КК України доведена та кваліфікує його дії як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд виходить з принципів законності справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації призначеного покарання, при цьому керується вимогами ст. 65 КК України, відповідно до якої особі має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

При обранні обвинуваченій ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу ОСОБА_4 , обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. ОСОБА_4 вчинила злочин, який відносяться до не тяжких, по місцю проживання характеризується посередньо, одружена, на утриманні має двох малолітніх дітей, раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

При цьому, враховуючи роз`яснення, які містяться у ППВС України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», оцінюючи ступінь тяжкості вчиненого, враховуючи конкретні обставини справи, особу обвинуваченої, її ставлення до вчиненого, зважаючи на позицію прокурора та потерпілої, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі за ст. 128 КК України, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченою, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_10 передбачені ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченої та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу ОСОБА_5 , обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке відносяться до не тяжких, по місцю проживання характеризується посередньо, не працює, одружений, на утриманні має двох малолітніх дітей, в силу ст. 89 КК України, такий що не має судимості, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, щиро розкаявся.

З огляду на зазначене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без його ізоляції від суспільства, із врахуванням позиції прокурора та потерпілої, обвинуваченому слід призначити покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Враховуючи зазначене, суд вважає що ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у виді штрафу в межах санкції передбаченої ч.1 ст.125 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних проступків.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 передбачені ст. 66 КК України , суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до правил ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 368, 370, 371, 373, 374, 376, 392, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 128 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі пунктів 1, 2 ч.1ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити покарання у виді штрафу, в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Речові докази: медичну карту стаціонарного хворого №347 на ім`я ОСОБА_6 та рентгенівські знімки залишити на відповідальному зберіганні у КНП "Новоукраїнська міська лікарня".

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Добровеличківський районний суд Кіровоградської області.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1