Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 511/1188/18
Провадження № 1-кп/499/1/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2025 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю учасників кримінального провадження секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт кримінального провадження №0001123 від 18.09.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Вашковці Чернівецької області, зареєстрованого АДРЕСА_1 та проживаючого АДРЕСА_2 у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.367 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 перебуваючи на посаді головного лікаря Комунального закладу «Роздільнянська центральна районна лікарня», тобто будучи службовою особою, яка наділена підставі Статуту КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» (в новій редакції), правами та обов`язками, що пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, внаслідок невиконання, період з серпня 2015 року по листопад 2015 року своїх службових обов`язків, через несумлінне ставлення до них, що виразилось у злочинній недбалості, а саме в не проведенні перевірки умов договору №19- 01/05 БІД 05.08.2015, між КЗ «Роздільнянська ЦРЛ», у якості «Замовника» та ФОП ОСОБА_6 у якості «Виконавця», згідно до якого «Виконавець» зобов`язується провести капітальний ремонт флюорографа 12Ф7 що належить «Замовнику» розташований за адресою: 67400, Одеська обл., м. Роздільна, вул. Європейська (Леніна), 14а з доведенням технічних характеристик до комплексу рентгенівського діагностичного КРД «INDIascan-01», не проведенні перевірки вартості комплектуючих матеріалів зазначених у додатку №1 «Кошторис» до договору №19-01/05 від 05.08.2015 року, а також обсягів цін, вартості та якості робіт комплектуючих матеріалів, зазначених у актах виконаних робіт по капітальному ремонту флюорографа марки 12Ф7 № «13/09» від 14.20.2015 та №»13/09» від 20.10.2015 р. з фактично виконаними обсягами робіт в результаті чого не встановив, що замість рентгенівського пристрою живлення з мікропроцесорною системою керування та самодіагностики типу моноблок (в комплекті із рентгенівською трубкою «Toshiba» та пультом керування) вартістю 529200 гривень, підрядником ФОП ОСОБА_6 було придбано у фірми «КВАТН ЛТД» ТОВ рентгенівський пристрій живлення з мікропроцесорною системою керування та самодіагностики типу моноблок ( в комплекті із рентгенівською трубкою «Nagel&Goll» та пультом керування) вартістю 398880 гривень, який в подальшому було використано в якості комплектуючих матеріалів при капітальному ремонті. Крім того ОСОБА_4 не забезпечив належний контроль за роботами по капітальному ремонту флюорографа марки 12Ф7, на ввіреному комунальному закладі, усунувся від організації та контролю за отриманням КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» будь яких дозвільних та ідентифікуючих документів на отримане в результаті капітального ремонту обладнання, не встановив що підрядником ФОП ОСОБА_6 , в порушення п.3.11 умов договору №19-01/05 від 19.08.2015 не надано паспорту та свідоцтва про реєстрацію на отримане обладнання, що в свою чергу привело до неможливості ідентифікувати зазначене обладнання, його невідповідності технічним умовам флюорографів марки 12Ф7 та КРД«INDIascan-01» , чинним державним нормам і стандартам діючим на території України та відповідно неможливості використання отриманого обладнання у медичному закладі. Враховуючи зазначене з рахунку КЗ Роздільнянська ЦРЛ» на рахунок ФОП « ОСОБА_6 » в рамках договору № 19-01/05 від 05.08.2015 за платіжним дорученням № 486 від 11.05.2015, №754 від 28.10.2015 року, №755 від 28.10.2015 року, №756 від 28.10.2015 року безпідставно перераховано грошові кошти на загальну суму 944800 гривень. Таким чином ОСОБА_4 спричинив тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам у вигляді майнової шкоди на суму 944800,0 гривень, яка у двісті п`ятдесят і більше разів перевищую неоподаткований мінімум доходів громадян ( станом на 2015 рік).

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, кваліфікованого, як службова недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало шкоди охоронюваним законом державним інтересам, якщо таке діяння спричинило тяжкі наслідки.

В судовому засіданні 16.05.2025 р. обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що не визнає свою вину в скоєному правопорушенні і з позовом Роздільнянської районної ради Одеської області про стягнення збитків не згодний. Суду пояснив, що дійсно перебував на посаді головного лікаря Комунального закладу «Роздільнянська центральна районна лікарня», в лікарні був рентгенівський апарат який потребував або ремонту, або списання та купівлі нового. В зв`язку із чим, він звернувся до Роздільнянської районної ради Одеської області з проханням вирішити дане питання, так як рентгенівський апарат необхідний для роботи. З числа депутатів районної ради було створено комітет для вивчення даного питання та його вирішення. На розгляд комітету було надіслано дефектний акт і рада розпочала пошук виконавців даної роботи. Надійшло, наскільки він знає три пропозиції від різних учасників. Комітет рекомендував лікарні укласти договір з ФОП « ОСОБА_7 ». Також він зазначає, що договір він не укладав, та не підписував. Цим займався його заступник - ОСОБА_8 який був визначений відповідальним за виконання вказаних робіт. І взагалі, ніякі документи з цього приводу він не підписував, а сам флюорограф працює до цього дня, не ламався, суттєво економить бюджетні кошти. З приведу комплектації при монтуванні цього обладнання, він повідомив, що сам флюорограф відповідає всім заявленим в договорі вимогам, що підтверджується тими технічними документами які були видані після введення його в експлуатацію. Крім того він зазначив, що вважав і вважає, що роботи виконані вірно, відповідно до вимог договору та сертифікатів відповідності. Також зазначив, що в підтвердженні його слів є висновок ревізії яка була проведена в цьому лікувальному закладі і вона порушень не виявила. Таким чином він вважає обвинувачення незаконним, надуманим і винним себе не визнає повністю.

На підтвердження своїх показів просив суд звернути увагу на результати ревізії КРУ, акти відповідності флюорографа, сертифікати та іншу технічну документацію. Також зазначив що результати експертиз які були проведені суд не повинен брати до уваги у зв`язку із тим, що вони не відповідають вимогам.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, на потерпілого.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n.161, Series А заява №25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, не дивлячись на невизнання ним вини, доведена прокурором у повному обсязі і підтверджується встановленими судом фактичними даними, у розумінні вимог статей 84, 85, 86, 87, 94 КПК України, які містяться у показах свідків та письмових доказах.

Так свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що у 2015 році він отримав пропозицію від Роздільнянської районної ради Одеської області про те, що в Роздільнянський лікарні необхідно відремонтувати флюорограф, який вже тривалий час не працює. Він погодився і взяв участь у конкурсі на визначення переможця по виконанню вказаних робіт. В результаті проведення конкурсу його було визначено переможцем і він приїхав до лікарні. В приміщенні лікарні його зустріли відповідальні особи ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 та інші. Вони разом обстежили апарат, потім він надав свою пропозицію щодо ремонту. Надалі було укладено договір, перераховано 30% передоплати і він приступив до виконання робіт. Ним укладались договори на поставку комплектуючих частин та пристроїв з такими компаніями як фірма «Квант» м. Харків та інші. Укладався ряд інших договорів з метою виконання основного договору. Потім він почав виконувати основні роботи по демонтажу обладнання та складанню нових компонентів. Також йому відомо, що в лікарні, відповідно до наказу, за контролем виконання цих робіт була визначена відповідальна особа ОСОБА_10 з якою він співпрацював. Він приступив до роботи. В своїй роботі він використовував комплектуючі виробництва України які дозволені і сертифіковані. Встановлював комплектуючі які були дуже якісні. Також повідомив, що після завершення робіт він запросив для оцінки якості зібраного апарата членів спілки рентгенологів України. Також він запросив для перевірки спеціалістів фірми «Квант» які повідомили, що робота виконана добре і видали відповідний документ. Також запросив представників Одесстандартметрологія, які також перевірили прилад і видали відповідний документ. Наполягав на тому, що всі умови договору виконав у повному обсязі. Всі комплектуючі були встановлені відповідно до тих вимог які були передбачені договором. З приводу підписання акту виконаних робіт, він точно не пам`ятає, але скоріше за все це була відповідальна особа ОСОБА_10 , а затверджував його головний лікар.

Покази ОСОБА_6 узгоджуються з позицією обвинувачення, з тим що ОСОБА_4 не забезпечив належний контроль за роботами по капітальному ремонту флюорографа марки 12Ф7, на ввіреному комунальному закладі, усунувся від організації та контролю за вказаними діями.

Свідок ОСОБА_11 показала в судовому засіданні, що працювала завідувачем поліклінічного відділення де був встановлений флюорограф. Він не працював вже тривалий час. Вона неодноразово зверталась до головного лікаря ОСОБА_4 з проханням його відремонтувати. І ось це питання вирішили. Договір про проведення ремонту підписувала ОСОБА_9 заступник головного лікаря, так як головний лікар ОСОБА_4 перебував у відпустці, а вона ОСОБА_11 виконувала обов`язки, але не мала права підпису. Відповідальною особою за контролем проведення робіт було визначено інженера з техніки безпеки та охорони праці ОСОБА_10 . Чи брав участь в перевірці виконання робіт ОСОБА_4 вона не бачила.

Покази ОСОБА_11 суд бере до уваги, та як вони узгоджуються з позицією обвинувачення.

ОСОБА_9 заступник головного лікаря, показала, що дійсно від імені Роздільнянської лікарні підписувала договір про надання послуг з ремонту флюорографа тому що головний лікар на цей час перебував у відпустці. Флюорограф не працював вже тривалий час це питання довго вирішувалось на комісіях районної ради дуже довго і ось питання було вирішено, кошти виділили договір уклали і флюорограф відремонтували. Вона лише підписувала договір та брала участь під час проведенні ревізії КРУ з цього питання. Відповідала за контроль виконання робіт ОСОБА_10 інженер з техніки безпеки, яка була уповноважена головним лікарем на цю роботу. З приводу невідповідності флюорографа вимогам договору вона нічого не знає. Знає лише, що він став більш сучасним. Працює добре. Докази цього свідка суд також бере до уваги зважаючи на обставини провадження та обвинувачення.

Також судом встановлено, що в день підписання договору про виконання робіт, головний лікар ОСОБА_4 перебував на робочому місці, а не був у відпустці. Цей факт підтверджується копією табеля обліку використання робочого часу за серпень місяць 2015 року та витягом з наказу №10-0 від 08.06.2015 року про щорічну відпустку ОСОБА_4 . Що також свідчить про факт самоусунення ОСОБА_4 від контролю за вказаним договором.

Показами свідка ОСОБА_10 яка працює на посаді інженера з техніки безпеки та охорони праці та інженер метролог сама займалась ремонтом флюорографа. Пояснила, що на початку 2015 року разом з іншим техніком склала дефектний акт про те, що флюорограф 12 Ф7 підлягає виведенню з експлуатації, або капітальному ремонту з заміною головних вузлів та агрегатів. Почали пошук осіб які могли б провести капітальний ремонт. Це був ФОП ОСОБА_6 . ЇЇ уповноважили на контроль за проведенням капітального ремонту. Вона була присутня при демонтажу та монтажу флюорографа. Була залишена лише кабіна старого апарату. А в результаті модернізації новий апарат було доведено до апарату «INDIascan-01». Від старого апарату залишилися лише кабіна яку також відремонтували. А все інше замінили на апарат «INDIascan-01». Його привозили в розібраному вигляді і на місці складали і монтували. Вона була уповноважена головним лікарем на контроль за проведенням робіт, відповідно до наказу, але не пам`ятає чи підписувала цей наказ. Приймався в експлуатацію членами комісії з числа працівників лікарні які працювали на флюорографі та сам ОСОБА_6 .. Інше не пам`ятає. Флюорограф працює до сьогоднішнього дня. Вказані обставини, які були повідомлені свідком повністю узгоджуються з іншими показами та обвинуваченням в цілому.

Під час судового слідства було допитано свідка ОСОБА_12 голова бюджетної комісії Роздільнянської районної ради, ФОП. Пояснив, що дійсно районною радою виділялись кошти для ремонту флюорографа лікарні. Яка була сума виділена не пам`ятає. На комісію районної ради приходив ОСОБА_4 . Хто ще приходив на комісію з цього приводу не пам`ятає. Це повинна бути модернізація флюорографа. Після закінчення робіт вони у складі комісії оглядали цей флюорограф. Хто виконував роботи він не пам`ятає. Зі сторони комісії питань не було. Він знає що флюорограф був прийнятий в експлуатацію і він працює досі.

Свідок ОСОБА_13 рентген лаборант в Роздільнянській лікарні, повідомила, що в лікарні був старий флюорограф який не працював. Після ремонту який був проведений, апарат був відремонтований і працює. Безпосередньо на цьому апараті не працювала. Була присутня при прийомі в експлуатацію цього апарату після ремонту. Ознайомлювали з роботою апарату. Чи брав участь в комісії з прийняття апарату в експлуатацією ОСОБА_4 вона не знає. Також повідомила що не знає які дії з ремонту виконувались вона не знає.

Окрім показань обвинуваченого, свідків, судом були досліджені письмові докази по кримінальному провадженню, які підтверджують вину ОСОБА_4 а саме:

-Витяг з ЄРДР від 18.09.2015 ( т.2 а.с.1);

-Копія статуту комунального закладу «Роздільнянська центральна районна лікарня»(т.2 а.с.4-10);

-Копія посадова інструкція головного лікаря КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» (т.2 а.с.16-19);

-Копія договору №19-01/05 від 05.08.20215 з додатком №1 укладений між ФОП ОСОБА_6 та КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» про виконання капітального ремонту флюорографу 12Ф7 з доведенням технічних характеристик до комплексу рентгенівського діагностичного КРД «INDIascan-01» ( т.2 а.с.22-26);

-Копія розпорядження від 05.08.2015 року №342/А-2015 «Про виділення коштів з районного бюджету розвитку» (Т.2 а.с.27)

-Копія дефектного акту №2707013 від 05.08.2015 року, згідно якого ОСОБА_6 обстежено стаціонарний флюорограф 12Ф7, який належить КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» та зазначено висновок про необхідність виконання капітального ремонту доведення технічних характеристик флюорографа 12Ф7 до комплексу рентгенівського діагностичного КРД «INDIascan-01» (Т.2 а.с.28);

-Копія платіжного доручення № 486 від 11 серпня 2015 року, згідно якого підтверджено факт перерахування КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» ОСОБА_6 грошових коштів на суму 283 440,00 гривень ( аванс 30% для закупівлі компл. та витрат матеріалів на капіт. ремонт) (Т.2 а.с.30);

-Копія наказу №131-а від 07.08.2015 «Про призначення відповідальної особи за капітальний ремонт флюорографа», згідно якого головним лікарем Роздільнянської ЦРЛ призначено відповідальну особу за капітальний ремонт флюорографа інженера охорони праці ОСОБА_10 ( т.2 а.с.31)

-Копія акту виконаних робіт №13/09 від 14.09.2015 року до договору № 19-01/05 від 05.08.2015 року (Т.2 ас.44);

-Копія акту виконаних робіт №13/09 від 20.10.2015 року ( Т.2 а.с.46-48);

-Копією платіжного доручення № 754 від 28 жовтня 2015 року, згідно якого підтверджено факт перерахування КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» ОСОБА_6 грошових коштів на суму 561360,00 гривень ( за виконані роботи) (Т.2 а.с.49);

-Копією Платіжного доручення № 755 від 28 жовтня 2015 року, згідно якого підтверджено факт перерахування КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» ОСОБА_6 грошових коштів на суму 60000,00 гривень ( за виконані роботи) (Т.2 а.с.49);

-Копією Платіжного доручення № 756 від 28 жовтня 2015 року, згідно якого підтверджено факт перерахування КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» ОСОБА_6 грошових коштів на суму 40000,00 гривень ( за виконані роботи) (Т.2 а.с.49);

-Копію акту від 06.10.2015 року введення в експлуатацію та навчання персоналу, згідно якого «Одержувач» КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» в особі головного лікаря ОСОБА_4 з одного боку та «Постачальник» ФОП ОСОБА_6 в особі директора ОСОБА_6 з іншого боку уклали цей акт про те, що «Постачальник» здійснив монтаж, пусконалагоджувальні роботи, навчання медичного персоналу та введення в експлуатацію обладнання (т.2 ас.51)

-Висновок експерта від 21.11.2016 року №130Е, згідно якого встановлено, що представлений на експертизу флюорограф 12Ф7 отриманий в результаті капітального ремонту доведення технічних характеристик КРД «INDIascan-01» не відповідає п.п.1.4, 1.5 технічних умов ТУ У33.1-5:2006 за показниками комплектності та маркування ( Т.2 а.с.69-74)

-Висновок експерта №143Е від 29.11.2016 року, згідно якого встановлено, що господарська операція з перерахування грошових коштів КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» в розмірі 944 800,00 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_7 в рамках договору № 19-01/05 від 05.08.2015 наданими на експертизу документами підтверджується; виконання зобов`язань ФОП ОСОБА_7 перед КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» по договору № 19-01/05 від 05.08.2015 з доведення флюорографа 12Ф7 до технічних характеристик комплексу рентгенівського діагностичного КРД «INDIascan-01» наданими на експертизу документами не підтверджується; загальна сума безпідставно перерахованих КУ «Роздільнянська ЦРЛ» коштів на рахунок ФОП ОСОБА_6 в рамках договору № 19-01/05 від 05.08.2015 складає 944 800,00 грн (Т.2 ас.77-99);

-Копія табеля обліку використання робочого часу за серпень 2015 року, згідно якого вбачається, що ОСОБА_4 в день підписання договору не перебував у відпустці, або відрядження, а протабельований робочим днем ( Т.2 а.с.82-83);

-Висновок експерта 2/07/17 від 06.07.2017 року згідно якого за документами наданими на дослідження обґрунтоване використання бюджетних коштів на проведення капітального ремонту флюорографа 12Ф7, з урахуванням кошторису витрат на проведення капітального ремонту флюорографа та бюджету Роздільнянської ЦРБ, не підтверджується; В матеріалах справи відсутні Санітарний паспорт, виданий державною санітарно-епідеміологічною службою МОЗ України, яка має радіологічний відділ чи підрозділ та здійснює санітарний нагляд в галузі радіаційної безпеки . Лише такий Санітарний паспорт надає права експлуатації після проведення капітального ремонту чи модернізації КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» флюорографа 12Ф7; у Висновку Одеської регіональної торгово-промислової палати України, виконаний провідними експертами УТЄ ОРТПП № УТЗ-1512 від 28.07.2016, та Висновку №130Е від 21.11.2016 року експерта сектору економічних, товарознавчих досліджень та оціночної діяльності Одеського НДЕКЦ МВС встановлено порушення ФОП ОСОБА_6 вимог чинного законодавства, а саме «Вимог та умов безпеки (ліцензійних умов) провадження діяльності з використання джерел іонізуючого випромінювання та Вимог до звіту про аналіз безпеки провадження діяльності з використання джерел іонізуючого випромінювання» затверджених Наказом Державного комітету ядерного регулювання України №125 від 02.12.2002 (зі змінами та доповненнями). Відповідно Ліцензії серії АА № 002361 ,№ ОВ 040276 від 23.07.14 р. Умови провадження діяльності п. 2.1 «.. дозволяються наступні види робіт: технічне обслуговування ДІВ (генеруючих) монтаж та демонтаж, ремонт та залагоджування». У висновках ТПП та Одеського НДЕКЦ МВС встановлено відсутність правових підстав у ФОП ОСОБА_6 надавати послуги з капітального ремонту, оскільки ліцензія надана на право здійснення ремонту, що не поширюється (не дає права) проведення капітального ремонту та модернізації флюорографа 12Ф7 ( т.2 а.с.88-107);

На переконання суду, письмові докази, зібрані в ході досудового розслідування шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання документів, здійснення інших процесуальних дій у спосіб, який ґрунтується на вимогах процесуального закону, які були відкриті стороні захисту в порядку, визначеному КПК, відповідають принципам, викладеним у ст.ст. 85, 86 КПК України.

Згідно з практикою Верховного Суду під час оцінки доказів слід керуватися критерієм доведення винуватості поза розумним сумнівом. Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою.

За правилами ст. 91 КПК України, доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до змісту ст. 92 КПК України, обов`язок доказування покладено на прокурора.

На виконання положень ст. 22 КПК України, суд забезпечив сторонам усі можливості для реалізації своїх прав у судовому засіданні в межах кримінального процесуального закону.

Дослідивши та оцінивши в сукупності надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено належними, допустимими та достатніми доказами наявність в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, як того вимагає закон, виходячи із наступного.

Службова недбалість може виявлятися у формі: а) бездіяльності, коли суб`єкт повністю не виконує покладені на нього службові обов`язки, або б) дії, коли покладені на нього службові обов`язки хоча і виконуються, але неналежним чином - не так, як того потребують інтереси служби, тобто не відповідно до закону та умов, що склалися, або відповідно до них, але неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччі з встановленим порядком тощо.

Вказівка закону на невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них характеризує перш за все об`єктивну сторону вчиненого і свідчить про те, що службова особа не тільки повинна була, а й мала реальну можливість виконати покладені на неї службові обов`язки належним чином, тобто могла діяти так, як того вимагають інтереси служби. Тому для наявності об`єктивної сторони службової недбалості необхідно встановити: а) нормативний акт, яким визначаються компетенція службової особи і коло службових обов`язків, покладених на неї цим актом; б) які саме обов`язки, в якому обсязі та порядку вона повинна була виконувати у відповідних умовах; в) чи мала вона реальну можливість належним чином виконати ці обов`язки в умовах, що склалися; г) у чому саме виявилися допущені особою порушення службових обов`язків і які наслідки вони спричинили; ґ) чи перебували службові порушення у причинному зв`язку з тими наслідками, що настали.

Для кваліфікації злочину за ст. 367 КК діяння службової особи обов`язково повинно бути зумовлене її службовим становищем, а дії, які вона не виконала чи виконала неналежним чином, входили в коло її службових обов`язків. Тому невиконання або неналежне виконання не службових, а інших (наприклад, суто професійних) обов`язків не може розглядатися як службова недбалість і кваліфікується за наявності до того підстав за іншими нормами. Не може бути застосована ст. 367 КК і тоді, коли несумлінне ставлення службової особи до виконання своїх службових обов`язків передбачено як самостійний склад злочину в спеціальних нормах КК .

Вказівка закону на несумлінне ставлення службової особи до виконання службових обов`язків виключає можливість кваліфікації діяння як службова недбалість у випадках, коли істотна шкода була заподіяна внаслідок недосвідченості, недостатньої кваліфікації, відсутності належних навичок або з інших обставин, що не залежать від службової особи і виключають реальну можливість належного виконання покладених на неї службових обов`язків. Виключається відповідальність за службову недбалість і тоді, коли службова особа не виконує чи виконує неналежним чином свої службові обов`язки за наявності обставин, передбачених статтями 39 чи 40 ККУ.

Службова недбалість належить до злочинів із матеріальним складом, який за ч. 1 ст. 367 КК визнається закінченим із моменту заподіяння істотної шкоди, а за ч. 2 ст. 367 КК - спричинення тяжких наслідків. Відсутність таких наслідків може свідчити про вчинення службовою особою лише дисциплінарного чи адміністративного проступку.

Суб`єктивна сторона службової недбалості найчастіше виявляється в необережній формі вини як щодо діяння, так і щодо його наслідків. Можлива й змішана форма вини - умисел до діяння і необережна вина до наслідків. Не виключається службова недбалість і тоді, коли умисне порушення службових обов`язків призводить до наслідків, спричинення яких службова особа хоча й не бажала, але свідомо припускала їх.

Суб`єктом злочину за ст. 367 КК може бути будь-яка службова особа, тобто така, яка здійснює службову діяльність як у публічній, так і в приватній сфері.

Передбачений ч. 1 ст. 367 КК склад злочину, як і будь-який інший, містить обов`язкові елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єктивна сторона, суб`єкт.

Об`єктивна сторона службової недбалості включає в себе наявність наступних складових: 1) діяння у формі невиконання чи неналежного виконання службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них (дія чи бездіяльність); 2) суспільно небезпечні наслідки у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб (ч. 1 ст. 367 КК) або тяжких наслідків (ч. 2 ст. 367 КК); 3) причинний зв`язок між діянням (бездіяльністю) та наслідками.

Разом з цим, службова недбалість належить до злочинів з матеріальним складом, який визнається закінченим з моменту заподіяння істотної шкоди, яка у 100 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян (ч. 1 ст.367 КК), чи тяжких наслідків, які у 250 і більше разів перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян (ч. 2 ст. 367 КК).

Системний аналіз положень ст. 367 КК дає підстави вважати, що відповідальність за цією нормою настає лише у випадку, якщо дії, невиконання чи неналежне виконання яких спричинило передбачені в зазначеній статті наслідки, входили у коло службових обов`язків цієї службової особи, або якщо обов`язок діяти відповідним чином юридично був включений (законом, указом, постановою, наказом, інструкцією тощо) до кола службових повноважень такої особи.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 17 серпня 2021 року по справі № 484/1376/18.

Отже, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 367 КК України визнається закінченим з моменту заподіяння тяжких наслідків. Відсутність таких наслідків може свідчити про вчинення службовою особою лише дисциплінарного чи адміністративного проступку (постанова Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22 листопада 2021 року, у справі № 755/10013/16-к).

Як зазначив Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду, у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 712/17490/14-к, у вироку (ухвалі) має бути чітко встановлено і доведено, що саме вчинення того чи іншого службового злочину стало причиною відповідних наслідків. Обчислення їх розміру, на думку суду, має бути належним чином підтверджено (у тому числі цивільним позовом, як підтвердження факту та розміру реальної майнової шкоди) та не викликати сумніву.

Зважаючи на викладене суд бере до уваги акт товарознавчої експертизи №130E від 21.11.2016 що підтверджує винуватість ОСОБА_4 , оскільки згідно з висновком цієї експертизи представлений на експертизу флюорограф 12Ф7 отриманий в результаті капітального ремонту доведенням до технічних характеристик КРД «INDIascan-01» після проведеного ремонту не відповідає п. п. 1.4, 1.5 технічних умов ТУ У 33.1-5:2006 за показниками комплектності та маркування та висновок експерта №l43E від 29.11.2016 економічної експертизи, який вказує на те, що:

1. Господарська операція з перерахунку грошових коштів КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» в розмірі 944800,00 гривень на рахунок ФОП ОСОБА_7 в рамках договору №19-01/05 від 05.08.2015 наданими на експертизу документами підтверджується, тобто факт перерахунку грошових коштів ФОП « ОСОБА_7 » не оспорюється.

2. Також необхідно звернути увагу, що відповідно до висновку експерта виконання зобов`язань ФОП ОСОБА_7 перед КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» по договору №19-01/05 від 05.08.2015 з доведення флюорографа 12Ф7 до технічних характеристик комплексу рентгенівського діагностичного КРД «INDIascan-01» наданими на експертизу документами не підтверджується.

3. Отже висновок експерта вказує на те, що загальна сума безпідставно перерахованих КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» коштів на рахунок ФОП « ОСОБА_7 » в рамках договору №19-01/05 від 05.08.2015 складає 944800,00 гривень.

За змістом частин 1 та 5 статті 101 KПK України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за ix результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, a6o слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. Висновок експерта не може ґрунтуватися на доказах, які визнані судом недопустимими.

Зазначене було підтверджено в результаті допиту експерта ОСОБА_14 який підтвердив свій висновок в судовому засіданні та показав суду, що робив висновок по кримінальному провадженню відносно Бичкова №143Е. Вказав, на те що висновок правильний, відповідає вимогам, не скасовувався, не оскаржувався. Висновком встановлено, що кошти були перераховані безпідставно. Таке рішення він зробив відповідно до тих документів які йому надали органи поліції по цьому провадженню. Робив висновок саме в межах своїх повноважень та обов`язків відповідно до знань та навичок які він має. Висновок був побудований на підставі висновків інших експертиз, в даному випадку на підставі висновку товарознавчої експертизи. Він встановив, що сума була перерахована повністю, але зважаючи, що флюорограф не відповідав вимогам договору то він і зробив висновок, що умови договору не виконані, а отже і кошти перераховані незаконно.

Суд вважає, що вказана експертиза проведена в повному обсязі її результати ніким не оскаржені, висновок отриманий відповідно до вимог КПК України. Отже суд, визнає її належним та допустимим доказом він містить чітко визначені та обґрунтовані дані які підтверджують обвинувачення ОСОБА_4 , тому суд визнає його належним та допустимим доказом.

Крім того, про це в судовому засіданні зазначив і ОСОБА_4 , вказавши на те,що висновок експерта він не оскаржував. Але його він вважає хибним, неправильним. З цим судженням суд погодитись не може.

В судовому засіданні, обвинувачений вказував на те, що під час проведення експертизи експерт переплутав сенс понять та термінів, а саме термін технічні умови i технічні характеристики. З цього приводу судом було досліджено висновок експерта N YTE-1792 від 31.08.2026 в якому назначено, мовою оригіналу: «на основании данных осмотра, предъявленных документов и выводов сделанных экспертами установлено: - Данное оборудование не является флюрографом марки 12Ф7 по причине проведенной модернизации, которая изменила принцип получения информации во время проведения исследования с классического проецирования рентгентовского излучения на пленку в цифровой и вывода информации на ПK рентген-лаборанта и рабочее место врача;

-Данное оборудование не является флюрографом марки «INDIascan- 01» т.к. согласно данным завода изготовителя «INDIascan-01» является безкабинным флюрографом с цифровой обработкой изображения.

Тобто експерт у своєму висновку чітко висловив ті характеристики приладу який необхідно було отримати після проведеного ремонту, і те, що отримала лікарня в результаті проведеного ремонту, отже у висновку експерта вбачається невідповідність умовам договору та технічних характеристик приладу. Вказана обставина чітко вказує на обставини які суд встановив у судовому засіданні та підтвердив факт, що обставини викладеного обвинувачення відповідають дослідженим документам і фактам.

Необхідно відмітити, що під час судового слідства обвинувачений ОСОБА_4 звертав увагу суду на те, що прокурором під час досудового слідства було порушено Положення про ведення ЄРДР. Вказане порушення виразилося в тому, що в самому початку досудового слідства, 17.09.2015 року кримінальне провадження було зареєстровано за ст. 191 KK України, а про підозру йому повідомлено «31» січня 2018 року, за ст. 367 KK України.

Він вважав, що необхідно було спочатку провести розслідування і повідомити про підозру за ст. 191 KK України, і тільки після цього перекваліфікувати його дії відповідно до іншої статті Кримінального Кодексу - на ст. 367 KK України. Він також вважав, що такі неправомірні дії слідчого та прокурора призвели до порушення вимог КПК України та його незаконного притягнення до кримінальної відповідальності.

Однак, з такими твердженнями суд погодитись не може і вказує на те, що згідно Положення про ведення ЄРДР, до Реєстру зокрема вносяться відомості про:

дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення a6o виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення;

прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого a6o заявника; інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про

вчинення кримінального правопорушення;

короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела;

попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

час та дату повідомлення про підозру, зміну, скасування повідомлення про підозру, особу, яку повідомлено про підозру, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну

інші відомості, передбачені в електронних формах Реєстру.

Суд зазначає, що перекваліфікація злочину до повідомлення особі про підозру означає, що слідчий чи прокурор змінює правову кваліфікацію злочину (тобто, статтю Кримінального кодексу), за якою підозрюється особа. Це може відбуватися під час досудового розслідування, якщо з`являються нові обставини a6o докази, які змінюють характер вчиненого правопорушення. Що і було встановлено.

Перекваліфікація може бути викликана новим підтвердженням фактів, свідченнями свідків, результатами експертиз, явкою з зізнанням та щирим каяттям підозрюваного.

Кримінальний процесуальний кодекс не забороняє змінювати правову кваліфікацію кримінально караних дій особи під час досудового розслідування. Повідомлення про підозру, у випадку виникнення підстав, може бути змінене слідчим чи прокурором шляхом ухвалення відповідної постанови. Таку позицію висловив Кримінальний касаційний суд Верховного Суду у постанові від 20 січня 2025 року по справі №357/12623/21. Суд зазначив,що системний аналіз положень кримінального процесуального закону свідчить про те, що KПK не містить імперативних норм, які б забороняли зміну правової кваліфікації кримінально караних дій особи під час досудового розслідування.

Це також узгоджується з положеннями глави 22 KПK, зі змісту якої вбачається, що повідомлення про підозру (у якому, з-поміж іншого, має бути указана правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у випадку виникнення підстав, може бути змінене слідчим чи прокурором, відповідно до вимог ст..ст. 277279 KПK України.

Отже судом доведено, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_4 своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, районному бюджету Роздільнянської районної ради Одеської області спричинено збитки на загальну суму 944800,00 грн., що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам.

Зважаючи на це, з урахуванням всіх зібраних доказів, які були надано суду та досліджено в судовому засіданні, вважаю що вина ОСОБА_15 доведена повністю, а його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 367 KK України, як неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам. Тому суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 367 KK України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з медичною діяльністю, без сплати штрафу.

У відповідності зі ст. ст. 49, ч. 5 ст. 74 KK України та враховуючи правову позицію Верховного суду (Постанова від 18.06.2020 у справі №756/6876/19/ ухвалити вирок, призначити покарання та звільнити ОСОБА_4 від покарання внаслідок закінчення строків давності

Згідно ст. 66 KK України, обставин, які пом`якшують покарання не встановлено.

Згідно ст. 67 KK України, обставив, які обтяжують покарання не встановлено.

Обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 367 КК України, є не тяжким кримінальним правопорушенням, за вчинення якого передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Згідно ст. 49 КК України (зі змінами внесеними Законом № 2617-VIIІ від 22.11.2018 та Законом № 720-ІХ від 17.06.2020), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі та п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину.

Враховуючи те, що з дня вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України минуло п`ять років, при цьому перебіг давності не зупинявся і не переривався, тому він підлягає звільненню від покарання на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

Водночас, відповідно до приписів ч. 6 ст. 368 КПК України обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, як вбачається з положень ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно висновку Верховного Суду щодо застосування норм права, зокрема, ст. 74 КПК України, який викладено у постанові від 18.06.2020 у справі № 756/6876/19 (провадження № 51-5464км19) системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання (ч. ч. 4, 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), «звільнення від відбування покарання» ( ст. ст. 75, 79, 104 КК України), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення, як виду примусових заходів в цілому. Таким чином, суд, приймаючи рішення про звільнення від покарання, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині та звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру.

На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку, що ухвалюючи вирок у даному кримінальному провадженні, визнає обвинуваченого ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України та керуючись ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру.

Потерпілою стороною Роздільнянською районною радою Одеської області до ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у даному кримінальному проваджені подано цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину.

В ході розгляду кримінального провадження представник Роздільнянської районної ради Одеської області позовні вимоги до ОСОБА_6 просили залишити без розгляду та надали уточнено позовну заяву, яку обґрунтували тим, що своїми протиправними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 367 КК України, та спричинив Роздільнянській районній раді Одеської області майнову шкоду в розмірі 944880 грн. 00 коп., яка прийнята судом до розгляду.

ОСОБА_4 не визнає свою вину у даному кримінальному правопорушенні передбаченому ч.2 ст. 367 КК України та заперечує проти задоволення цивільного позову та просив відмовити у його задоволенні.

Суд розглянувши цивільний позов в межах позовних вимог прийшов до наступного.

Положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

ч.5 ст.128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Ч.1 ст.129 КПК України регламентує, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).

Статтею 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Суд вважає позовну вимога до ОСОБА_4 обґрунтованою, оскільки стороною обвинувачення доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.367 КК України та цивільним позивачем доведений факт завдання матеріальної шкоди даним злочином вчиненим ОСОБА_4 Роздільнянській районній раді у розмірі 944800,0 гривень, що підтверджується висновком експерта №143Е від 29.11.2016 року; висновком експерта 2/07/17 від 06.07.2017 року.

Тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Речові докази відсутні.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у сумі 4925,76 грн.

У вказаному кримінальному провадженні обвинувачений не затримувався та відносно нього запобіжний захід не застосовувався.

Суд не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, оскільки прокурором не подавалося відповідне клопотання про це.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з медичною діяльністю, без сплати штрафу.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, в розмірі 4925,76 гривень.

Цивільний позов задовольнити, стягнути з ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 944800,00 гривень на користь Роздільнянської районної ради Одеської області.

Речові докази відсутні.

Запобіжний захід не застосовувався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_16