Справа № 755/7303/25
№ 1-кп/755/1086/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" червня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000943 від 17.03.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, працюючого неофіційно різноробочим, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним

У невстановлені час та місці, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, з корисливих мотивів, а саме відділення банку «БАНК ВОСТОК», що належить потерпілому ПАТ «БАНК ВОСТОК» () та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 12. Так, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, заздалегідь підготував знаряддя вчинення злочину, а саме залив до пляшок, об`ємом 0,5 літра та 0,3 літри, горючу рідину, підготував камінь, з метою розбиття скла вікна вказаного відділення банку. У подальшому, ОСОБА_6 , 17.03.2025 року, приблизно о 01 годині 30 хвилин, прибув до будинку № 12 по вул. Гната Хоткевича у м. Києві та достовірно знаючи адресу відділення банку «БАНК ВОСТОК», підійшов до вікна вказаного відділення банку, де продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, а саме відділення вказаного банку, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, обравши метод підпалу, як спосіб пошкодження чужого майна, що є загально небезпечним способом, усвідомлюючи, що своїми діями створює реальну небезпеку для життя та здоров`я мешканців багатоквартирного будинку АДРЕСА_2, в якому розміщено відділення банку, за допомогою завчасно підготовленого каменю розбив вікно відділення банку та в подальшому, за допомогою завчасно підготовлених пляшок, об`ємом 0,5 літра та 0,3 літри, горючої речовини та стороннього джерела запалювання, планував здійснити підпал. Після чого, ОСОБА_6 , не виконавши всі дії, що були направлені на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, які він вважав необхідними, не зміг довести до кінця, з причин, які не залежали від його волі, а саме втручанням у процес підпалу працівників поліції.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе ч. 3 ст. 15 за ч. 2 ст. 194 КК України визнав у повному обсязі та показав, що дуже шкодує про вчинене, однак, на той час він підробляв різноробочим та був у пошуках додаткового заробітку, у зв`язку з чим, напередодні події розмістив оголошення в інтернеті про пошук роботи і в подальшому, йому було запропоновано вчинити дії з підпалу деяких об`єктів і він, не обдумавши свої дії, обрав відділення банківської установи, так як хотів розбити. Тому, у подальшому, вночі, він прийшов до відділення банку «БАНК ВОСТОК», що за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 12, взявши пляшки з горючою рідиною, та каменем розбив скло вікна відділення банку, планував здійснити підпал, однак, був затриманий працівниками поліції. Крім того, зазначив, що за цей час усвідомив свої протиправні дії, щиро кається, цивільний позов визнав повністю та буде вчиняти всі дії щодо його відшкодування, прохав призначити міру покарання, не пов`язану з позбавленням волі, запевнюючи, що в подальшому, нічого протиправного вчиняти не буде. Зокрема, пояснив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час, місце скоєння ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності.

Показання ОСОБА_6 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: постанов про визнання речових доказів від 17.03.2025 року та 18.03.2025 року; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 17.03.2025 року; протоколу особистого обшуку затриманої особи за підозрою у вчиненні злочину від 17.03.2025 року; постанов про передачу речових доказів від 18.03.2025 року, 20.03.2025 року, 25.04.2025 року та 28.04.2025 року; повідомлення про підозру від 17.03.2025 року; висновку експерта № СЕ-19/111-25/17858-ФХД від 28.04.2025 року; висновку експерта № СЕ-19/111-25/191439-ФХД від 23.04.2025 року; протоколу проведення слідчого експерименту від 28.04.2025 року та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та наведеними вище письмовими доказами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 у тому, що він своїми діями вчинив незакінчений замах на пошкодження чужого майна шляхом підпалу, тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій ч. 3 ст. 15 за ч. 2 ст. 194 КК України.

Щодо призначення покарання

Прокурор просив визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення та, враховуючи пом`якшуючу обставину, цивільний позов визнав повністю, особу останнього (є особою молодого віку), призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 3 роки.

Захисник обвинуваченого прохав суд врахувати щире каяття, особу його підзахисного, характеризуючі дані та призначити покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 194 КК України, із застосуванням ст. 75 КК України.

Позиція суду щодо призначення покарання

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують (обтяжують) покарання.

Водночас, згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, зокрема: під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, у скоєному щиро розкаявся, вину та цивільний позов визнав повністю, раніше не судимий, працює неофіційно, є особою молодого віку.

Згідно зі ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого (щиро каявся, вину та цивільний позов визнав повністю, жалкує, що так сталося, є особою молодого віку, раніше не судимий), наявності пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих обставин, а також промову прокурора в судових дебатах про те, що обвинуваченого можливо звільнити від відбування покарання з випробовуванням, суд дійшов висновку, що перевиховання й виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені п. п. 1-2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Так, згідно з приписами ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Кримінально-правові норми, що визначають загальні засади та правила призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Зваживши всі наведені обставини, суд, з урахуванням положень, зокрема ст. 75 КК України, приймає рішення про можливість чи неможливість звільнити особу від відбування покарання з випробуванням.

Призначення ОСОБА_6 саме такого покарання із застосуванням ст. 75 КК України буде відповідати принципу необхідності і достатності для його виправлення, випливає з дотримання судом принципів рівних можливостей та справедливого судового розгляду. Адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь. Бо контроль над поведінкою, способом життя та роботи, протягом всього строку відбуття покарання із випробуванням, надає можливість органу пробації аналізувати інформацію з метою визначення рівня ресоціалізації (виправлення засуджених).

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

Щодо тривалості іспитового строку, то суд зауважує, що іспитовий строк містить у собі погрозу реального виконання покарання, якщо засуджений не буде виконувати умови випробування, і можливість остаточного звільнення від відбування покарання і погашення судимості, якщо особа виконає покладені на неї обов`язки. Встановлення іспитового строку полягає і в тому, що за засудженою особою здійснюється контроль з боку органів виконання покарання. Крім того, іспитовий строк дисциплінує засудженого, привчає його до додержання законів, нагадує йому, що він не виправданий, а проходить випробування, від результату якого залежить його подальша доля звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Встановлення у даному випадку судом іспитового строку 1 (один) рік 6 (шести) місяців обвинуваченому ОСОБА_6 є виправданим із врахуванням особи обвинуваченого, раніше не судимий, є особою молодого віку, і достатнім для того, щоб останній довів своє виправлення без реального відбування покарання.

Щодо інших питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Відповідно до положень ч. 1 ст. 377 КПК України, обвинуваченого ОСОБА_6 слід звільнити з-під варти в залі судового засідання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою скасувати.

Цивільний позов представника потерпілого ПАТ «БАНК ВОСТОК» - ОСОБА_7 задовольнити, оскільки визнаний обвинуваченим ОСОБА_6 у повному обсязі.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 50, 65-67, 75-76, 194 КК України, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 100, 124, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою скасувати та звільнити останнього з-під варти в залі суду.

Цивільний позов представника потерпілого ПАТ «БАНК ВОСТОК» - ОСОБА_7 задовольнити та стягнути з ОСОБА_6 на користь ПАТ «БАНК ВОСТОК» матеріальну шкоду в розмірі 7 914 гривень.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз, а саме: № СЕ-19/111-25/17858-ФХД від 28.04.2025 року в розмірі 4 457 гривень та № СЕ-19/111-25/19139-ФХД від 23.04.2025 року в розмірі 4 457 гривень, а всього на загальну суму в розмірі 8 914 гривень.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: скляну прозору пляшку з надписом «longer mango», об`ємом 0,5 л, із невідомою речовиною та серветкою всередині, що поміщена до картонної коробки, обмотану клейкою стрічкою НПУ та заклеєну пломбами № NPU1411910, № NPU1411911, № NPU 1411912; скляну прозору пляшку з надписом «shake cocktails daiquiri», об`ємом 0,3 л, із невідомою речовиною та серветкою всередині, що поміщена до картонної коробки, обмотану клейкою стрічкою НПУ та заклеєну пломбами № NPU1411907, № NPU1411908, № NPU1411909; фрагменти цеглин, які поміщено до спеціальних пакетів № CRI 1007344 та № CRI 1007345; пластмасову пляшку з написом «АКВАЛАЙФ» з рідиною прозорого кольору, яку поміщено до спеціального пакету № 3287182; дві пари рукавиць та змив, поміщені до спеціального пакету № 0022723; зрізи з нігтьових пластин, поміщені до паперових конвертів, опломбованих бирками № NPU-1411917, № NPU1411916; цеглини, поміщені до спеціальних пакетів № WAR1948340 та № WAR1948339; етикетки з рукавиць у кількості 2 шт., ганчірку, чорний поліетиленовий пакет, чек, упакування, білий поліетиленовий пакет із кофтою білого кольору, поміщені до спеціального пакету № HYQ0119119, що передані на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві - знищити;

- мобільний телефон марки iPhone XR, серійний номер НОМЕР_1 , imei1: НОМЕР_2 , іmеі2: НОМЕР_3 , з абонентським номером НОМЕР_4 , пароль від телефону « НОМЕР_5 », червоного кольору, який поміщено до спеціального пакету № WAR0098884 та передано на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві - повернути ОСОБА_8 ;

- павербанк, зарядку, дві пари шнурків, запальничку, банківську картку, які поміщено до спеціального пакету № NPU1411759; мобільний телефон «Iphone 6s Plus», сірого кольору ІМЕІ: НОМЕР_6 , із sim-карткою НОМЕР_7 , який поміщено спеціального пакету № WAR0101217 та електронну сигарету, поміщену до спеціального пакету № NPU1411759, що передані на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві - повернути ОСОБА_6 ;

- DVD-R диск із відеозаписами з камер відеоспостереження, які встановленні на приміщенні відділення банку «Восток» за адресою: м. Київ, вул. Хоткевича, 12; чотири DVD-R диски з відеозаписами з портативних відео реєстраторів працівників Управління патрульної поліції у місті Києві; DVD-R диск із відеозаписами з камер відеоспостереження, які встановленні на приміщенні автозаправної станції «БРСМ Нафта» за адресою: м. Київ, пр-т Леоніда Каденюка, 21, що приєднані до матеріалів кримінального провадження - залишити у матеріалах.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 21 березня 2025 року на: мобільний телефон марки «Iphone 6s Plus», сірого кольору ІМЕІ: НОМЕР_6 , з sim-карткою НОМЕР_7 , поміщений до спец. пакету NPU 1403907, що був вилучений 17.03.2025 року під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_6 - скасувати після набрання вироком законної сили.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19 березня 2025 року на: мобільний телефон марки iPhone XR, серійний номер НОМЕР_1 , imeil НОМЕР_2 , imei2 НОМЕР_3 з абонентським номером НОМЕР_4 , червоного кольору, який на належить ОСОБА_8 , що був вилучений у ході проведення огляду місця події 17.03.2025 року за адресою: м. Київ, вул. Юрія Поправки, 14-А, каб. 535 - скасувати після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_6 , захиснику, представнику потерпілого та прокурору.

Головуючий суддя