У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 липня 2025 року, якою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,громадянина України, українця, уродженця Херсонської області, м. Херсон, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14.09.2025 року (включно). Визначено розмір застави, у межах 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн.

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_9

підозрюваний ОСОБА_8

захисник ОСОБА_10

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора .

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначення застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою слідчого судді до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14.09.2025 року (включно). Визначено розмір застави, у межах 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн.

Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.

Вважає ухвалу слідчого судді в частині визначення розміру застави незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що визначений слідчим суддею розмір застави, не в змозі забезпечити виконання підозрюваним покладних на нього обов`язків.

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.

Захисник не погоджуючись з рішенням слідчого судді, щодо обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначає, що суд не встановив, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зазначає, що тяжкість кримінального правопорушення не може бути підставою для обрання відносно підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу, слідчим суддею встановлені наступні обставини.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливою метою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої дій, порушуючи вимоги положень Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15 лютого 1995 року, ст. 12 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», ст. ст. 4, 6, 7 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» та Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 03 червня 2009 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, незаконно, з метою збуту придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи наркотичний засіб обіг, якого обмежено, зберігав з метою збуту у невстановленому досудовим розслідуванням місці та 15.05.2025 близько 13:41 год., знаходячись на відкритій території, розташованої на перетині вулиць Університетська та проспекту Текстильників в м. Херсон, Херсонської області, збув його шляхом продажу за 2000 гривень ОСОБА_12 (анкетні дані якого змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві»), який відповідно до висновку експерта № СЕ-19/122-25/2923-НЗПРАП від 22.05.2025 є наркотичним засобом, обіг якого обмежено кнабіс, масою 4, 485 г, яку в подальшому вилучили працівники поліції в ході огляду 15.05.2025 за адресою: АДРЕСА_3 .

16.07.2025 ОСОБА_8 затриманий в порядку ст. 208, п.6 ч.1 ст.615 КПК України.

17.07.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 в обґрунтування клопотання зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 , інкримінованого кримінального правопорушення та про наявність ризиків, передбачених п.1, 2,5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 , у вчиненні інкримінованого злочину, вагомість наявних доказів, а також тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених п. 1,2,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливою метою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої дій, порушуючи вимоги положень Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15 лютого 1995 року, ст. 12 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», ст. ст. 4, 6, 7 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» та Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 03 червня 2009 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, незаконно, з метою збуту придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи наркотичний засіб обіг, якого обмежено, зберігав з метою збуту у невстановленому досудовим розслідуванням місці та 15.05.2025 близько 13:41 год., знаходячись на відкритій території, розташованої на перетині вулиць Університетська та проспекту Текстильників в м. Херсон, Херсонської області, збув його шляхом продажу за 2000 гривень ОСОБА_12 (анкетні дані якого змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві»), який відповідно до висновку експерта № СЕ-19/122-25/2923-НЗПРАП від 22.05.2025 є наркотичним засобом, обіг якого обмежено кнабіс, масою 4, 485 г, яку в подальшому вилучили працівники поліції в ході огляду 15.05.2025 за адресою: АДРЕСА_3 .

16.07.2025 ОСОБА_8 затриманий в порядку ст. 208, п.6 ч.1 ст.615 КПК України.

17.07.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що є значна ймовірність того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду оскільки, підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України, який відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України за ступенем тяжкості відноситься до категорії тяжких злочинів санкція, якого передбачає покарання у ви ді позбавленням волі на строк від 4 до 8 років, а тому, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим за ч. 1 ст. 307 КК України, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, на даний час не допитано всіх свідків у цьому кримінальному провадженні, встановлюється їх місцезнаходження, тому знаходячись на свободі, підозрюваний може на них незаконно впливати з метою не надавати свідчення або змінити раніше надані свідчення, як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Таким чином, є достатні підстави вважати, що наявний ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім цього наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України адже підозрюваний ОСОБА_8 підозрюється у скоєні кримінального правопорушення, пов`язаного із незаконним придбанням, зберіганням з метою збуту, а також незаконним збутом наркотичних засобів, а також враховуючи, системний характер кримінальних правопорушень, у яких він підозрюється, є підстави вважати, що останній може продовжити свою злочинну діяльність, так як у нього, у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, зникнуть перешкоди для вільного замовлення наркотичних засобів для їх подальшого збуту, з метою власного збагачення.

Вищезазначені обставини вказують на наявність ризиків передбачених п. 1, 2, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Не погоджуючись із доводами апеляційної скарги захисника про те, що ризики, на які вказує слідчий суддя в оскаржуваному рішенні, не підтверджені, апеляційний суд наголошує на таких обставинах.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Апеляційний суд, враховує, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, у зв`язку з чим тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному є достатнім мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому, всупереч доводам апелянта, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, а така можливість в даному кримінальному провадженні, з огляду на характер злочинів, що розслідуються та наразі інкримінуються ОСОБА_8 , об`єктивно та беззаперечно, існує.

Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 та особу підозрюваного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Що стосується питання визначення розміру застави, з яким не погоджується сторона обвинувачення, то слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про необхідність визначення застави у межах 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку колегії суддів, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Так при визначенні розміру застави стосовно підозрюваного, слідчим суддею було враховано обставини кримінального правопорушення, те що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України, санкція, якого передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 4 до 8 років. Враховано, що ОСОБА_8 у скоєному розкаявся, має офіційне місце роботи, у нього на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, а також те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийняв рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та правильно визначив розмір застави, який, з урахуванням наведених ризиків і особи підозрюваного, повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, забезпечити його належну процесуальну поведінку у кримінальному провадженні.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Колегія суддів не вбачає, підстав для збільшення розміру застави, як про це просить сторона обвинувачення, з урахуванням того, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, вину визнає, співпрацює зі слідством.

На думку колегії суддів, запропонований прокурором розмір застави носить каральний характер для підозрюваного, оскільки фактично унеможливлює існування «альтернативи» яка закладена в правовому інституті застави та буде завідомо непомірним для особи, що притягується до кримінальної відповідальності, в той час як сума застави повинна бути такою, аби забезпечити стримуючий фактор.

Сторона державного обвинувачення зобов`язана належним чином виправдати суму застави, та прийняти до уваги фінансовий стан обвинуваченого та його спроможність сплатити необхідну суму (Мангурас проти Іспанії п. п. 78-80).

Статтею 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі Конвенція) кожному гарантується право на свободу та особисту недоторканність, яке може бути обмежене лише у виключних випадках та відповідно до встановленої законом процедури, якими є законні затримання, арешт та ув`язнення.

Розмір застави повинен бути помірним та пропорційним щодо конкретної людини та обставин, вчиненого ним кримінального правопорушення.

На думку колегії суддів, тяжкість покарання, не може бути єдиним обґрунтуванням застосування щодо підозрюваного більшого розміру застави аніж визначеного в передбачених законом межах, оскільки в такому випадку нівелюється інститут застави, як альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника та прокурора, про які йдеться в апеляційних скаргах, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги прокурора Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 липня 2025 року, щодо ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді