Єдиний унікальний номер № 285/5264/24
Провадження № 1-кп/0285/283/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області

ускладі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони та учасники у справі:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 000787 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград-Волинський, зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , неодруженого, на утриманні осіб не має, не працюючого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, -

установив :

11.08.2024 близько 11 години 20 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керував мотоциклом Lifan LF150-2E, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Рухаючись вказаним транспортним засобом, по вул. Лісова в напрямку вул. Польова с. Ходурки Звягельського району Житомирської області у порушення вимог пункту 2.1.а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів №1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР), згідно якого водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, пункту 2.3.б) ПДР, за яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», пункту 2.9. а) ПДР, відповідно до якого водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та пункту 16.11. ПДР, за яким на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, діючи необережно, а саме з кримінальною протиправною недбалістю, будучи не уважним, не простежив за дорожньою обстановкою, наближаючись до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг вул. Лесі Українки-Лісова-Польова в с. Ходурки Звягельського району по другорядній дорозі не дав дорогу автомобілю Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , що рухався головною дорогою по вул. Лесі Українки в с. Ходурки у напрямку с. Чижівка Звягельського району, що призвело до зіткнення з останнім.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоциклу Lifan LF150-2Е, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді рани на зовнішній (латеральній) поверхні лівого стегна у середній частині з ушкодженням шкіри, підшкірної клітковини, перелом діафаза (тіла) лівої стегнової кістки у середній частині, які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Крім того ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді рани із садном навколо на правій брові, рана із садном навколо в попереково-крижовій ділянці зліва, рани по передній і задній поверхнях тулуба, обох нижніх кінцівок, які належать до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Порушення ОСОБА_4 вимог пункту 16.11. ПДР знаходиться у прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що на передодні події за місцем свого проживання з потерпілим ОСОБА_5 та ще з одним знайомим вжили спиртні напої, так як святкували хрестини найменшої його дитини. Вони випили по шість чарок горілки, кожен. Затим, він запропонував потерпілому ОСОБА_5 поїхати до свого тестя взяти цигарки, на що той погодився. Він сів за кермо мотоцикла Ліфан, а потерпілий позаду. Виїхав на перехрестя вулиць Лісова Лесі Українки в с. Ходурки, де й відбулося ДТП. Винуватим у ДТП вважає себе. Потерпілому шкоду відшкодував, зокрема: надав допомогу під час йому лікування. Розкаявся, вказав, що більше таких дій вчиняти не буде. Проживає з цивільною дружиною, виховує трьох спільних дітей. Прізвище дітей у свідоцтві про їх народження зазначені зі слів матері. Він у свідоцтві дітей не зазначений їх батьком. Сім`ю утримує за рахунок коштів, які отримує у звязку із виконанням робіт у лісі, де офіційно не працевлаштований. Водійського посвідчення не отримував.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні показав, що у день ДТП з обвинуваченим випили по шість чарок горілки. Затим, сіли на мопед, він сів позаду, та виїхали на дорогу, де й відбулася зіткнення. Він прийшов до тями у лікарні. Будь - яких претензій до обвинуваченого не має, просив його не карати.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розумів зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, а також у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження у зв`язку з чим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого та потерпілого, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого, цивільного позову, речових доказів, арештованого майна та судових витрат. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.

Суд, відповідно до загальних засад кримінального судочинства, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, прийшов до висновку, що необережні дії ОСОБА_4 , які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 1 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Під час призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого і зокрема те, що відповідно до ст. 12 КК України обвинуваченим вчинено середньої тяжкості злочин, відповідальність за який передбачає покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом.

Відповідно до ст. 66 КК України, як пом`якшуючі покарання ОСОБА_4 суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до положень ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з цієї мети, а також принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно правової позиції Конституційного Суду України у рішенні № 15-рп/2004, окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Під час обрання виду покарання суд також враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який судимостей немає, неодружений, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в наркологічному кабінеті та психіатричному кабінеті не перебуває, відношення до вчиненого, який свою вину у вчиненому визнав повністю, шкодує про вчинене, шкоду відшкодував, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 не можливе в умовах без ізоляції від суспільства і буде досягнуто при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі, вважаючи його необхідним і достатнім.

При цьому суд дійшов висновку про непризначення обвинуваченому додаткового покарання зокрема позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки останньому не видавалося посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Запобіжний захід в ході кримінального провадження відносно ОСОБА_4 не застосовувався і підстави для його застосування на даній стадії судового провадження відсутні.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20.08.2024 на майно підлягає скасуванню.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 124 КПК України.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 3 (три) місяці, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його затримання у порядку приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судових експертиз, а саме:

- за проведення судової експертизи № СЕ-19/106-24/13248-ІТ від 25.09.2024, у розмірі 2 387 гривні 70 копійок;

- за проведення судової експертизи № СЕ-19/106-24/13248-ІТ від 25.09.2024 у розмірі 2 387 гривні 70 копійки;

- за проведення судової експертизи № СЕ-19/106-24/13251-ІТ від 26.09.2024 у розмірі 2 387 гривні 70 копійки;

- за проведення судової експертизи № СЕ-19/106-24/12831-ІТ від 26.09.2024 у розмірі 3 979 гривень 50 копійки.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20.08.2024, на майно, а саме:

- автомобіль Volkswagen Transporter з реєстраційним номером НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_7 , мотоцикл Lifan LF150-2Е з реєстраційним номером НОМЕР_3 , який належить на праві власності ОСОБА_8 скасувати.

Речові докази в кримінальному провадженні, а саме:

- автомобіль Volkswagen Transporter з реєстраційним номером НОМЕР_2 та мотоцикл Lifan LF150-2Е з реєстраційним номером НОМЕР_3 повернути власникам або володільцям.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Звягельський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1