В И Р О К

іменем України

Справа № 126/2629/24

Провадження № 1-кп/126/165/2025

"22" серпня 2025 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

зі секретарем ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бершадь кримінальне провадження №0000431 від 10.09.2024 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Устя Бершадського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з середньою освітою, раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ст. 336 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», являючись військовозобов`язаним, визнаним придатним за станом здоров`я до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК за СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах(установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії № 100/902 від 17.05.2024, являючись відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022 особою, яка підлягає призову на військову службу під час мобілізації, будучи 17.05.2024 у встановленому законом порядку повідомленим про час, дату та місце прибуття для відправки до військової частини, що підтверджується розпискою №12/17.05, діючи всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого протиправного діяння, маючи для цього можливість та не маючи права на відстроку) від призову за мобілізацією, з метою ухилення віч проходження військової служби під час мобілізації, без поважних на те причин, умисно не прибув о 14 годині 22.05.2024 до призовного пункту (дільниці) ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 , внаслідок чого порушив процес комплектування Збройних Сил України під час мобілізації, чим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Органом досудового розслідування вищевказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав публічне обвинувачення по справі, вважає, що вина ОСОБА_4 в інкриміновану кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у справі доказами та зважаючи на ситуацію, яка наразі склалася в країні - збройною агресією рф та конституційним обов`язком кожного громадянина по захисту Батьківщини, просив призначити покарання у виді позбавлення волі, строком на 3 роки 6 місяців.

Обвинувачений, ОСОБА_4 , в судовому засіданні свою вину визнав частково, зокрема останній не заперечує факту свого не прибуття по повістці до призовного пункту (дільниці) ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак, вважає, що працівники ТЦК не мали права призивати його, оскільки він з дитинства має тяжке захворювання, зокрема "енурез".

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 , вказав, що вони з його підзахисним не оспорюють наявність складу злочину, передбаченого ст. 336 КК України, проте просив при призначенні покарання ОСОБА_4 прийняти до уваги, наявність у нього тяжкого захворювання та застосувати ст. 75 КК України.

Також в судовому засіданні було допитано свідків.

Свідок, ОСОБА_6 , надала суду покази, в яких зазначила, що ОСОБА_4 являється її сином та з дитинства має захворювання "енурез". Також, повідомила суд, що їй було відомо про те, що сина було призвано на військово службу, проте він не з`явився до ТЦК.

Свідок, ОСОБА_7 , надав суду покази, в яких зазначив, що є працівником ІНФОРМАЦІЯ_2 та підтвердив, що ОСОБА_4 перебуває в них на обліку, а також те, що останній був призваний для проходження військової служби та у визначений у повістці день та час не з`явився до ТЦК, причини своєї неявки не повідомив, у зв`язку з чим була проведена фіксація його неприбуття, у встановленому законом порядку.

Свідок, ОСОБА_6 , надала суду покази, в яких зазначила, що обвинувачений являється її колишнім чоловіком та підтвердила факт того, що він має з дитинства хворобу енурез. Крім того, свідок вказала, що обвинувачений проходив лікування у психіатричній лікарні, так як мав проблеми з тиском. Також, зазначила, що їй відомо про обставини, що ОСОБА_4 не з`явився до ТЦК по повістці.

Крім допиту обвинуваченого та свідків, в судовому засіданні було досліджено письмові докази, зокрема:

- копію війського квитка серії НОМЕР_1 , з якого вбачається, що ОСОБА_4 , перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- довідку військово-лікарської комісії, згідно якої відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1, було проведено огляд позаштатною постійно-діючою ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 . Діагноз: енурез неорганічної природи, артроз лівого плечевого суглобу І ст, остеохондроз поперекового відділу хребта. Придатний до служби у військових частинах забезпечення, ІНФОРМАЦІЯ_3, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони;

- карту обстеження та медичного огляду для визначення придатності до військової служби;

- висновок лікаря від 17.05.2024 №100/902, згідно якого ОСОБА_4 має діагноз енурез неорганічної природи;

- акт №3 обстеження стану здоров`я призовника, ОСОБА_4 , згідно якого висновок ЛКК - енурез неорганічної природи;

- акт фіксування неприбуття військовозобов`язаного по повістці від 22.05.2024 року, згідно якого ОСОБА_4 , не з`явився по повістці 22.05.2024 на 14:00, у зв`язку з чим дії ОСОБА_4 розцінюються як свідоме ухилення від призову по мобілізації та небажання виконувати свій конституційний обов`язок, що має ознаки ухилення від призову на військову службу під час мобілізації та відповідно до ст. 336 КК України;

- акт фіксування неприбуття військовозобов`язаного по повістці від 22.05.2024 року, згідно якого ОСОБА_4 , не з`явився по повістці 22.05.2024 на 14:00, у зв`язку з чим дії ОСОБА_4 розцінюються як свідоме ухилення від призову по мобілізації та небажання виконувати свій конституційний обов`язок, що має ознаки ухилення від призову на військову службу під час мобілізації та відповідно до ст. 336 КК України;

- довідку директора КНП "Бершадська ОЛІЛ" Бершадської міської ради №832 від 28.05.2024, згідно якої, начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 , повідомлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 21.05.2024 за амбулаторною медичною допомогою та стаціонарною медичною допомогою не звертався;

- витяг із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 22.05.2024 №360, згідно якого призвано та направлено для проходження військової служби за мобілізацією з першого відділу: солдата ОСОБА_4 , 1994 року народження4

- витяг із поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_3 і відправлені у складі команди НОМЕР_2 , з якого вбачається, що солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не прибув до військової частини;

- повідомлення ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 , адресоване слідчому СВ вП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, ОСОБА_9 , згідно якого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не звертався до ІНФОРМАЦІЯ_7 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу по мобілізації, а також ОСОБА_4 не повідомляв, що не може мобілізуватися через незадовільний стан;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.09.2024 року, згідно якого свідок ОСОБА_10 , впізнав серед пред`явлених йому осіб, ОСОБА_4 , на фото №2;

- довідку, видану директором КНП "Бершадська ОЛІЛ Бершадської міської ради" ОСОБА_11 за вих. №1676 від 24.09.2024, в якій остання повідомила слідчого СВ вП №1 Гайсинського рУП ГШУНП у Вінницькій області, ОСОБА_12 , що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1, звертався за медичною допомогою: 12.09.2024 - проводилась рентгенографія органів грудної клітки, 14.05.2024-15.05.2024 проходив обстеження призовників під час набору на військову службу;

- довідку Департаменту охорони здоров`я та реабілітації Вінницької обласної військової адміністрації від 24.09.2024 №13-4288, з якої вбачається, що директор Департаменту, ОСОБА_13 , повідомила слідчого СВ ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, ОСОБА_12 , що ОСОБА_4 звертався за медичною допомогою 30.01.2024 в КНП "Бершадський центр первинної медико-санітарної допомоги" та 15.05.2024 в КНП "Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування Бершадської міської ради". Перебував на стаціонарному лікуванні з 30.01.2024 по 07.02.2024 в КНП "Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради";

- довідку №1458 від 29.08.2024, видану директором КНП "Бершадська ОЛІЛ" Бершадської міської ради, ОСОБА_11 , в якій остання повідомила,що ОСОБА_4 , з 17.05.2025 по теперішній час за амбулаторною медичною допомогою та стаціонарною медичною допомогою не звертався;

Також, судом було досліджені характеризуючі дані на особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

Аналізуючи всі докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ст. 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

На думку суду, окрім часткового визнання обвинуваченими своєї вини, його вина повністю підтверджується письмовими доказами та матеріалами кримінального провадження.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Зокрема, судом враховано особу ОСОБА_4 , який раніше не судимий, на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, по місцю проживання характеризується посередньо.

Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання та відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Судом враховано зазначені в досудовій доповіді характеризуючи ознаки обвинуваченого ОСОБА_4 ..

Однак, призначаючи ОСОБА_4 покарання за вчинений злочин, суд не погоджується з думкою органу пробації стосовно визначення міри покарання останньому, без позбавлення або обмеження волі на певний строк, а також не погоджується з твердженням обвинуваченого та його захисника про можливість застосування статті 75 КК України з огляду на наступне.

Так, частиною першою статті 75 КК України встановлено, якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільненні від відбування покарання з випробуванням.

Підстави звільнення особи від відбування покарання з випробуванням також визначив Верховний Суд у постанові від 19 липня 2018 року у справі № 755/6254/17, де указав, що:

«згідно з законом ст. 75 КК України може бути застосована у тому разі, коли при призначенні покарання, ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, оскільки звільнення з випробуванням має на меті настання позитивних змін в особистості засудженого та створення в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві».

Відтак умовою звільнення від відбування покарання з випробуванням є наявність таких соціальних чинників, які б давали суду підставу дійти висновку про виправлення і перевиховання без відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 , у період дії воєнного стану та оголошеної загальної мобілізації свідомо ухилився від виконання свого конституційного обов`язку із захисту Батьківщини.

Слід зауважити, що в умовах воєнного стану вказане кримінальне правопорушення має особливий суспільний резонанс, а дії обвинуваченого, який ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, нівелюють важливість виконання конституційного обов`язку іншими громадянами.

Обвинувачений ОСОБА_4 з моменту вчинення кримінального правопорушення не вжив жодних заходів на підтвердження щирого усвідомлення своєї вини, зокрема не подав заяву про намір проходити військову службу. Натомість, його поведінка свідчить про свідому відмову від виконання конституційного обов`язку щодо захисту Батьківщини, її територіальної цілісності та недоторканності. Зокрема, під час допиту обвинувачений ОСОБА_4 поряд з фактичним визнанням вини у вчиненні вказаного злочину та підтвердженням обставин обвинувачення, викладеного у обвинувальному акті, при з`ясуванні відношення до вчиненого ним злочину висловив позицію про небажання у подальшому проходити військову службу та про продовження ухилення від призову під час мобілізації, оскільки вважає, що наявна у нього хвороба перешкоджає його призову на військову службу.

Проте, на думку суду, ОСОБА_4 у разі наявності, сумніву щодо правильності висновку ВЛК щодо придатності до військової служби, мав право, відповідно до п. п. 2.3.3 п. 2.3 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, звернутись до Центральної військово-лікарської комісії для перегляду відповідного висновку, однак він цим правом не скористався.

Водночас слід зазначити, що судовий контроль за рішеннями ВЛК здійснюється в межах компетенції адміністративних судів, а не судів загальної юрисдикції. Саме адміністративні суди, не підміняючи собою ВЛК та самостійно не визначаючи ступінь втрати працездатності, придатності до військової служби, а також причинного зв`язку хвороби з проходженням військової служби, мають право: оцінювати повноту й об`єктивність проведеного медичного огляду та встановлення причинного зв`язку захворювання; перевірити дотримання процедури проведення медичного огляду та прийняття рішення ВЛК; аналізувати наявність усіх необхідних документів, на підставі яких приймалося рішення; у випадку встановлення недоліків у процедурі проведення медичного огляду або прийняття рішення ВЛК, визнавати незаконною та скасовувати постанови ВЛК із зобов`язанням провести повторний медичний огляд.

Наведене узгоджується з позицією, викладеною у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 12 червня 2020 року (справа № 810/5009/18, провадження № К/9901/24943/19).

Ураховуючи ситуацію, яка наразі склалася в країні (збройна агресія рф) та конституційний обов`язок кожного громадянина по захисту Батьківщини, вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 умисний нетяжкий злочин представляє значну суспільну небезпеку, тому звільнення останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням створює в очах громадян та суспільства в цілому негативне враження безладдя та безкарності, може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, що в умовах воєнного стану є неприпустимим.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

В умовах збройної агресії з боку іншої держави захист Вітчизни набуває особливого значення. Відтак наслідки ухилення від військової служби в таких умовах мають через призначення покарання досягати мети, яка полягає у запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, як того вимагають положення ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України.

У постанові Верховного Суду від 21 травня 2025 року у справі № 636/6354/23 (провадження № 51-341км25) зроблено висновок, що:

«відсутність належного реагування держави, зокрема суду під час призначення покарання за вчинення військовозобов`язаними кримінальних правопорушень у сфері забезпечення призову та мобілізації під час збройної агресії та повномасштабного вторгнення збройних сил російської федерації на територію України, нівелює визначену статями 50, 65 КК України мету покарання і може призвести до збільшення кількості аналогічних кримінальних правопорушень іншими особами, а також неспроможності забезпечення належного виконання завдань з оборони держави, захисту незалежності й територіальної цілісності України, що призведе до порушення прав та інтересів суспільства і держави в цілому».

Указані обставини у сукупності з іншими даними про особу ОСОБА_4 виключають можливість його звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, адже навіть здійснення нагляду з боку органів пробації не забезпечить виправлення і перевиховання винного.

Разом з тим, ураховуючи викладене, а також дані про особу винного, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання, яке запропоноване прокурором у виді трьох років та шести місяців позбавлення волі, натомість вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити мінімальне покарання в межах санкції ст. 336 КК України, яке належить відбувати реально, а саме у виді трьох років позбавлення волі.

Таке покарання відповідає принципам законності, індивідуалізації та справедливості, є необхідним для досягнення його мети, тобто, необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Початок строку відбування покарання рахувати з часу затримання ОСОБА_4 на виконання вироку.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Бершадський районний суд Вінницької області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1