УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу СУ ГУНП у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про арешт майна, мотивуючи свої вимоги тим, що здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000143 від 17.04.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 365-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до розпорядження Чечельницької селищної ради Чечельницького району Вінницької області від 15.04.2016 № 47 ОСОБА_4 призначено на посаду державного реєстратора Чечельницької селищної ради.

Відповідно до посадової інструкції № 7 державного реєстратора виконавчого комітету (апарату) Чечельницької селищної ради, затвердженої рішенням виконавчого комітету Чечельницької селищної ради № 2 від 31.01.2017, останній, окрім іншого: здійснює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно відповідно до закону; встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації права та приймає відповідні рішення; відкриває та/або закриває розділи у Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме мано та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закону) державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Крім того, відповідно до п.п. 5, 11 ч. 1 ст. 24 Закону підставами для відмови в державній реєстрації прав є: суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; подання заявником тих самих документів, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Однак, ОСОБА_4 в порушення вимог посадової інструкції, всупереч «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 (далі - Порядок) та Закону, знаходячись в смт. Чечельник Вінницької області, зловживаючи своїми повноваженнями за допомогою комп`ютера та мережі Інтернет незаконно вніс відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі Державний реєстр прав).

Встановлено, що на баланс Вінницькому обласному навчально-курсовому комбінату аграрної освіти на підставі наказу управління сільського господарства і продовольства Вінницької обласної державної адміністрації № 69 від 16.06.1994 передано приміщення по АДРЕСА_1 .

Також встановлено, що до державного реєстратора Чечельницької селищної ради ОСОБА_4 04.07.2017 звернулися невстановлені на даний час особи з заявами про здійснення реєстраційних дій по скасуванню та подальшій реєстрації права власності на 19/100 частки будівель та споруд по АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 .

До заяв про здійснення реєстраційних дій по скасуванню та подальшій реєстрації права власності вказаними невстановленими особами долучено копію постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 30.03.2017 у справі №137/1842/16-а та ухвалу Вінницького Апеляційного адміністративного суду від 20.06.2017 у справі № 137/1842/16-а згідно яких визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.12.2014 №17768998 щодо державної реєстрації права власності за ОСОБА_5 на 19/100 частки будинковолодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 .

У вказаних рішеннях міститься посилання на постанову Вищого Господарського суду України від 03.06.2013, постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 25.03.2013 у справі № 14/80/2012/5003 згідно яких з володіння суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_5 на користь Вінницької обласної ради та Вінницького обласного навчально-курсового комбінату аграрний будинок електроцеху площею 296,3 кв. м. літера «Л» та навчальні класи на 2-му поверсі виробничого приміщення лінійної монтажно-ремонтної дільниці (ЛМРД) загальною площею 233,75 кв.м літера «К», що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення господарського суду в частині витребування майна у СПД ОСОБА_5 набрали законної сили та є обов`язковими до виконання.

Враховуючи зміст наведених рішень ОСОБА_4 , за наявності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, поданням заявником документів, на підставі яких заявлене речове право та обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав, мав відмовити у державній реєстрації прав та їх обтяжень щодо майна ОСОБА_5 , оскільки право власності на майно йому не належало, а саме майно витребувано з його володіння.

Однак, ОСОБА_4 діючи умисно, в порушення п.п. 5, 11 ч. 1 ст. 24 Закону, зловживаючи своїми повноваженнями, з метою отримання неправомірної вигоди ОСОБА_5 провів державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Так, ОСОБА_4 , 04.07.2017 перебуваючи на робочому місці за адресою АДРЕСА_2 , без участі ОСОБА_5 , сформував в базі даних та роздрукував заяву про скасування права власності на будівлі і споруди по АДРЕСА_1 у розмірі 19/100 частки, що ніби то зареєстровано за ОСОБА_5 . Після чого, того ж дня о 18:27 год. за допомогою комп`ютера, мережі Інтернет та програмних засобів ведення Державного реєстру припинив право приватної власності на вказане нерухоме майно за ОСОБА_5 про що Державного реєстру прав внесено запис за № 35981276.

В подальшому, 31.07.2017 о 11.47 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на робочому місці за адресою АДРЕСА_2 діючи умисно, без участі ОСОБА_5 , сформував, зареєстрував в базі даних та роздрукував заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_5 та зареєстрував право власності за ОСОБА_5 на будівлі і споруди по АДРЕСА_1 у розмірі 19/100 частки, на підставі рішення Третейського суду від 07.11.2006 про що Державного реєстру прав внесено запис за № 35981403.

З урахуванням викладеного, внаслідок зловживання ОСОБА_4 , своїми повноваженнями державного реєстратора ОСОБА_5 04.07.2017 отримав неправомірну вигоду у вигляді набуття права власності на 19/100 частки будівель та споруд, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ринкова вартість якої станом на 04.07.2017, могла становити 3 558 389,00 грн, а Вінницькому обласному навчально-курсовому комбінату аграрної освіти завдано матеріальної шкоди на зазначену суму, що у 3432 рази перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, у 2017 році.

Згідно довідки № 439906463 від 18.08.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, приміщення часткою 19/100 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване на праві власності за ОСОБА_5 .

З метою з`ясування усіх обставин вказаного кримінального правопорушення, всебічного, повного та об`єктивного досудового розслідування, забезпечення збереження майна та не допущення подальшого його реалізації, а також забезпечення проведення необхідних судових експертиз, слідчий просила задовольнити клопотання.

В судове засідання слідчий не з`явилась, однак останньою було подано заяву про розгляд клопотання без її участі. Вимоги клопотання підтримала за обставин, викладених у ньому.

Частиною 2 ст. 172 КПК України, визначено, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчими СУ ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000143 від 17.04.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 365-2 КК України.

20.08.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України, тобто у зловживанні своїми повноваженнями державним реєстратором з метою отримання неправомірної вигоди, що спричинило тяжкі наслідки інтересам юридичних осіб, - карається позбавленням волі від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна або без такої.

З урахуванням викладеного, внаслідок зловживання ОСОБА_4 , своїми повноваженнями державного реєстратора, ОСОБА_5 04.07.2017 отримав неправомірну вигоду у вигляді набуття права власності на 19/100 частки будівель та споруд, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ринкова вартість якої станом на 04.07.2017, могла становити 3 558 389,00 грн, а Вінницькому обласному навчально-курсовому комбінату аграрної освіти завдано матеріальної шкоди на зазначену суму, що у 3432 рази перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, у 2017 році.

Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, приміщення часткою 19/100 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване на праві власності за ОСОБА_5 .

В подальшому вищевказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Таким чином, з метою забезпечення збереження майна та не допущення подальшого його реалізації, а також забезпечення проведення необхідних судових експертиз, виникла необхідність накласти арешт на вищевказане майно.

На підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Так, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 170 КПК заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатись таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 98, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, докази, які наявні в матеріалах клопотання в їх сукупності, а також те, що слідчим доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, слідчий суддя, з метою збереження речових доказів та унеможливлення подальшого відчуження майна на час досудового розслідування, та забезпечення цілей та завдань кримінального провадження, з огляду на розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, дійшов висновку, що клопотання про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, приміщення часткою 19/100 за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності зареєстровано за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Виконання та контроль за виконанням ухвали суду покласти на слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_3 .

На ухвалу судді може бути подана апеляція протягом п`яти діб з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Слідчий суддя