Справа № 606/1079/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження №0000097, внесеного 08.04.2025до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя жит. АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, на утриманні дітей не має, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 299 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Теребовля зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ:

05.04.2025 приблизно о 21 год 40 хв. точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_3 , який із території домогосподарства ОСОБА_5 , вивів собаку та ідучи разом із нею по лісопосадці в с. Мшанець Тернопільського району Тернопільської області, виник злочинний умисел, спрямований на жорстоке поводження з твариною.

Реалізуючи свій злочинний умисел 05.04.2025 приблизно о 21 год 40 хв. ОСОБА_3 , неподалік автотраси Е85 в лісопосадці с. Мшанець Тернопільського району Тернопільської області, завалившись масою свого тіла на собаку, взяв до рук предмет схожий на дерев`яну палицю усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер і значення своїх дій, спрямованих на жорстоке поводження з твариною, що відноситься до хребетних, зневажаючи загальноприйняті в суспільстві норми моралі щодо ставлення до тварин, грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті норми поведінки з тваринами, у порушення ст. ст. 4, 18, 22 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», якими передбачено, що при поводженні з тваринами не допускається нанесення побоїв, травм, отруєння тварин та забороняються інші дії чи бездіяльність, що суперечать принципам захисту тварин від жорстокого поводження,з метою заподіяння тілесних ушкоджень тварині, а саме собаці, що відноситься до хребетних, яка в цей час була разом із ОСОБА_3 у лісопосадці в с. Мшанець Тернопільського району Тернопільської області, діючи умисно та цілеспрямовано, активним способом вчинив знущання над твариною, а саме наніс дерев`яним предметом декілька ударів по тулубу собаки, чим спричинив їй тілесні ушкодження, внаслідок чого тварина відчувала фізичний біль, проявляла страждання та мучення від спричинених травм перед смертю.

В результаті своїх умисних дій ОСОБА_3 спричинив собаці тілесні ушкодження, а саме: проникаючі ушкодження у грудну клітку, проникаючі ушкодження у черевну порожнину, відкриті ушкодження внутрішніх органів, масивна крововтрата та ушкодження великих кровоносних судин, відноситься до тілесних ушкоджень тяжкого ступеня, які є небезпечним для життя тварини. Ушкодження портальної вени печінки, яке спричинило кровотечу з гострою крововтратою є смертельним ушкодженням.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 299 КК України жорстоке поводження з твариною, що відноситься до хребетних, що вчинене умисно та призвело до загибелі тварини, вчинене активним способом.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав, що дійсно вчинив кримінальне правопорушення за обставин, зазначених у обвинувальному акті. Пояснив, що 05.04.2025 він пішов до будинку його троюрідної сестри щоб забрати собаку, бо сестра поїхала закордон, а сусіди почали скаржитись у поліцію, що собака голодна. Собака трошки йшов спокійно, а потім почав пручатись і ОСОБА_3 взяв палицю, яка потрапила йому під руки і штрикнув собаку. Потім, коли собака вже не подавала ознак життя, обвинувачений на повідку затягнув її в посадку і там під кущем залишив.

Обвинувачений не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих під час досудового розслідування, при цьому показав, що щиро розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Просив суворо не карати його.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми діями, що виразились в жорстокому поводжені з твариною, що відноситься до хребетних, що вчинене умисно та призвело до загибелі тварини, вчинене активним способом, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.3 ст.299 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, у відповідності до вимог статті 65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, який згідно статті 12 КК України є тяжким злочином.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до статті 67 КК України відсутні.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого згідно статті 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог, визначених у статтях 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом враховується, особа винного, його молодий вік, а також те, що такий раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, вкрай негативне відношення обвинуваченого до вчиненого.

Враховуючи наведене, керуючись принципами індивідуалізації покарання, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання новим кримінальним правопорушенням, з врахуванням позиції прокурора, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі.

Разом з тим, на підставі ст. 75 КК України, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання із випробуванням, встановивши при цьому іспитовий строк, із покладенням на нього обов`язків, згідно ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

При цьому, судом не може бути застосовано покарання у виді конфіскації тварини, оскільки обвинувачений жорстоко поводився з собакою, яка належить не йому, та яка загинула. Із відомостей Кобиловолоцького старостинського округу від 25.06.2025 слідує, що ОСОБА_3 домашніх тварин не утримує та не має зареєстрованих.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення: судової ветеринарної експертизи № 6287 від 11.06.2025 у сумі 16 963, 20 грн., судової експертизи відео-, звукозапису № СЕ-19/120-25/4826ВЗ від 29.04.2025 у сумі 7131,20 грн., всього на загальну суму 24 094,40 грн, які суд вважає слід стягнути з ОСОБА_3 в користь держави, оскільки вони виникли у зв`язку із проведенням експертиз в межах даного кримінального провадження.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання обвинуваченому ОСОБА_3 слід залишити без змін, до набрання вироком законної сили.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.299 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації тварини.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , до набрання вироком законної сили, залишити попередній, особисте зобов`язання.

Процесуальні витрати за проведення експертиз на загальну суму 24 094 (двадцять чотири тисячі дев`яносто чотири) грн 40 коп. стягнути з ОСОБА_3 в користь держави.

Речові докази у справі, а саме: оптичний диск з відеозаписом із камери відеоспостереження ОСОБА_6 , який поміщено у паперовий конверт - залишити у матеріалах кримінального провадження №0000097.

На вирок може бути подано апеляцію до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1