Справа №760/1195/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1748/2025 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

15 квітня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого в режимі ВКЗ з ДУ «Райківська виправна колонія (№73)» - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 22 січня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком у кримінальному провадженні №0000348 обвинуваченого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Фастів Київської області, офіційно не працевлаштованого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 22.05.2001 Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 81, ст. 43 КК України до позбавлення волі строком 4 роки; 20.02.2008 Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком 1 рік; 10.03.2009 Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком 2 роки 6 місяців; 17.10.2011 Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 359, ст. 70, ст. 71 КК України до позбавлення волі 3 роки 4 місяці; 16.05.2014 Фастівським міськрайонним судом Київський області за ст. ч 1 ст. 395, ст. 71 КК України, до позбавлення волі строком 9 місяців, 16.02.2015 звільненого з ДУ «Бучанська виправна колонія Київської області (№85)»; 18.06.2018 Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців, 17.12.2021 звільненого Райківською виправною колонією Житомирської області (№73)»,

визнано винуватим за ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбуття покарання з випробуванням - іспитовим строком на 1 рік.

Згідно ст. 76 КК України покладенона обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; періодично з`являтися в цей орган для реєстрації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу, без мети збуту, за наступних обставин.

ОСОБА_7 02.11.2023 приблизно о 12 год. 00 хв. перебуваючи на платформі центрального залізничного вокзалу, поруч із станцією метро «Вокзальна» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, на асфальті побачив та підібрав паперовий згорток, при візуальному огляді вмісту якого виявив, що в середині знаходиться речовини рослинного походження зеленого кольору, а саме наркотичний засіб - канабіс. В цей час, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на незаконне придбання та зберігання даного наркотичного засобу для особистого вживання без мети збуту.

Діючи умисно з метою реалізації злочинного умислу, направленого на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу - канабіс, ОСОБА_7 , вказаний паперовий згорток, із вмістом речовини рослинного походження зеленого кольору - канабіс, помістив до центрального відділення рюкзака, який знаходився при ньому, чим незаконно придбав та розпочав незаконно зберігати наркотичний засіб - канабіс, при собі для особливого вживання без мети збуту.

У подальшому, 02.11.2023 ОСОБА_7 , незаконно зберігаючи наркотичний засіб - канабіс, попрямував до станції метро «Вокзальна» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, де був зупинений близько 13 год. 50 хв., працівником поліції та на запитання щодо наявності предметів та речей, обіг яких обмежений або заборонений законом, повідомив, що у центральному відділенні рюкзака, знаходиться наркотичний засіб - канабіс, який він за вищевикладених обставин незаконно придбав та зберігав при собі для особистого вживання без мети збуту.

У зв`язку з чим, ОСОБА_7 затримано, в порядку ст. 298-2 КПК України, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені кримінального проступку та в ході особистого обшуку останнього у присутності двох понятих із центрального відділення рюкзака, який знаходився при ньому, вилучено паперовий згорток із вмістом речовини рослинного походження зеленого кольору - канабіс.

Маса канабісу в речовині становить 8,98 грам, що підтверджено висновком експерта Київського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/111-23/59381-НЗПРАП від 16.11.2023, згідно якого надані на дослідження речовини рослинного походження зеленого кольору, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс.

Канабіс, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів». «Список №1 наркотичні засоби, обіг яких обмежено» в «Таблиці 1», є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено.

Відповідно до таблиці 1 наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» невеликі розміри особливо небезпечного наркотичного засобу обіг якого заборонено канабіс становлять до 5,0 г., великі розміри - від 500 до 2500 г., особливо великі - 2500 г. і більше.

На вказаний вирок прокурор подала апеляційну скаргу, в якій просить дослідити матеріали, що характеризують особу ОСОБА_7 . Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 22.01.2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України - у виді 1 року обмеження волі. В решті вироку залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення про вид кримінальної відповідальності щодо ОСОБА_7 , та про звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, належним чином не мотивував прийнятого рішення. Крім того, звільнюючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, місцевий суд належним чином не надав правової оцінки тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставинам справи, даним про особу обвинуваченого, характеру та ступеню суспільної небезпечності.

Так, судом не враховано, що ОСОБА_7 , раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а саме: 18.06.2018 року Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців. Також, ОСОБА_7 17.12.2021 року звільнений Райківською виправною колонією Житомирської області (№73) по відбуттю строку покарання. Через короткий проміжок час ОСОБА_7 вчинив нове умисне кримінальне правопорушення.

Вказує, що на час скоєння проступку та розгляду справи в суді, ОСОБА_7 не був працевлаштований та будь-якого суспільно корисною працею не займався, не мав офіційного зареєстрованого місця проживання на території України, лише тимчасову адресу в м. Фастові, що також не враховано судом. Дане свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи ОСОБА_7 , його схильність до вчинення злочинів, стійку антисоціальну спрямованість та небажання стати на шлях виправлення.

Звертає увагу на те, що правопорушення за яким ОСОБА_7 , визнано винуватим відноситься до категорії кримінальних проступків, за вчинення якого, передбачено покарання у виді обмеження волі строком до п`яти років, однак судом першої інстанції до останнього застосовано непомірно м`який вид покарання, а саме покарання у вигляді мінімального строку обмеження волі з одночасним звільненням на підставі ст. 75 КК України. Дане покарання жодним чином не сприятиме виправленню ОСОБА_7 , а навпаки призведе до продовження ним злочинної діяльності.

Вважає, що місцевий суд, звільнивши ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, застосувавши кримінальний закон, який не підлягає застосуванню та призначив покарання, яке за своїм змістом є таким, що не відповідає як тяжкості скоєного кримінального правопорушення, так і особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнав щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання останнього, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкції інкримінованого кримінального проступку, але з урахуванням обставин кримінального провадження, наявності пом`якшуючої обставини, даних про особу обвинуваченого, його щирого каяття, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому визнав за доцільне застосувати до ОСОБА_7 положення ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки в даному випадку звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням є обґрунтованим, а встановлений іспитовий строк буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо неврахування даних про особу обвинуваченого колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд надав оцінку всім даним про особу обвинуваченого в їх сукупності, що відображено у вироку.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що доводи прокурора про м`якість призначеного обвинуваченому покарання внаслідок безпідставного застосування до нього положень ст. 75 КК України та звільнення від відбування покарання з випробуванням, є необґрунтованими.

Доказів на спростування висновків місцевого суду прокурором в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстави для скасування вироку суду першої інстанції відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргупрокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 22 січня 2024 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя