Справа № 296/8081/25
У Х В А Л А

Іменем України

01 серпня 2025 рокум. Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника потерпілої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , дізнавача ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на дії сектору дізнання Житомирського районного управління №2 Головного управління Національної поліції України в Житомирській області про закриття кримінального провадження № 0001678 від 26.12.2024,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира надійшла скарга ОСОБА_3 на дії сектору дізнання Житомирського районного управління №2 Головного управління Національної поліції України в Житомирській області про закриття кримінального провадження № 0001678 від 26.12.2024.

Під час розгляду скарги представник скаржника повністю її підтримав та просила її задовільнити.

Так представник скаржника вказував, що ОСОБА_3 має конфлфкт з сусідом з приводу земельної ділянки, під час одного з таких конфліктів він її мало не вбив, проте поліція не хотіла вносити відомості в ЄРД тому їх змусив зробити це слідчий суддя Богунського районного суду м.Житомира.

Наразі ОСОБА_3 є потерпілою у кримінальному провадженні №0001678 від 26.12.2024 за ст.356 КК України.

Постановою від 15.05.2025 начальник СД Житомирського районного управління №2 Головного управління Національної поліції України в Житомирській області закрив кримінальне провадження не вчинивши всіх необхідних дій передбачених КПК України, зокрема:

- не проводила будь-яких допитів незацікавлених у справі осіб, не проводила судову експертизу з питань землеустрою щодо встановлення дійсних меж земельних ділянок тощо.

Також не вмотвувала свою постанову, а лише вказала, що відсутній склад кримінального правопорушення

Це само - по - собі свідчить про безвідповідальне відношення до проведення розслідування.

Дізнавач ОСОБА_5 під час розгляду скарги заперечив прот її задоволення вказуючи, що насправіді між сусідами наявний цивільно-правовий спір щодо користування земельною ділянкою.

Заслухавши пояснення представника скаржника про наявність підстав для задоволення скарги, дізнавача ОСОБА_6 , слідчий суддя приходить до наступного.

Кримінальне провадження № 0001678 від 26.12.2024 за ст.356 КК України перебувало у проваджені Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області, згодом за підслідністю перейшло до Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області.

20.03.2025 ОСОБА_3 була допитана Житомирським РУП №1 ГУНП в Житомирській області та визнана потерпілою у кримінальному провадженні №0001678 від 26.12.2024 за ст.356.

Постановою заступника начальника сектору дізнання Житомирського районного управління поліції №2 ГУНП у Житомирській області ОСОБА_7 від 15 травня 2025 року закрито кримінальне провадження №0001678 від 26.12.2024 за ст.356 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутності складу кримінального правопорушення.

Відповідно до норм ст.303 КПК України законодавець передбачив виключний перелік рішень та дій слідчого і прокурора, які можуть бути оскарженні на стадії досудового розслідування в тому числі і рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження на досудовому розслідуванні може бути оскаржене заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Скаржник ОСОБА_3 є потерпілою у вищевказаному кримінальному провадженні, тобто належним носієм права на оскарження постанови слідчого про закриття вказаного кримінального провадження в порядку ст.303 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчиненні дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

З оскаржуваної постанови вбачається, що в ході проведення досудового розслідування слідчим встановлено, що відсутній склад кримінального правопорушення за ст.356 КК України, кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Слідчий у своїй постанові зазначив, що в даному випадку не було встановлено неправомірних дій відносно ОСОБА_3 , оскільки будь-яких самоправних дій відносно неї та її майна не вчинялось. Перешкоджання у праві користування або розпорядженні її земельною ділянкою не виявлено. Крім того, однією з ознак самоправства є наявність значної шкоди, проте потерпіла не надала будь-яких документів, які б підтверджували заподіяння будь-якої матеріальної шкоди та не вказала це під час допитів та у своїх заявах.

Самовільне вчинення будь-яких дій має місце тоді, коли винний реалізує своє дійсне або уявне право незаконними методами. проте у діях ОСОБА_8 не виявлено протиправної поведінки або умисних дій, так як обов?язки особи реалізуються відповідно до закону чи іншого нормативно-правового акта. Самоправство, яке не завдало значної шкоди інтересам зазначених осіб. тягне за собою відповідальність за ст. 186 КУпАП як адміністративний проступок.

Відповідальність за ст. 356 КК виключається, якщо особа сумлінно помиляється у законності своїх дій.

Враховуючи вишевикладене зроблено висногвок, що в діях ОСОБА_8 відсутній склад кримінального проступку, передбаченого ст.356 КК України.

Слідчий суддя не погоджується з вищевикладеним з огляду на таке.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів , а також у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до ч.2 ст.91 КПК України доказування підлягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема , в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу ( ст.. 110 КПК України).

На слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Згідно ст.284 КПК України передбачено підстави до закриття кримінального провадження.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

Постанова слідчого про закриття провадження у кримінальній справі повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Законність закриття провадження та відповідного рішення (постанови) буде зумовлюватися тим, що воно:

-винесене компетентним органом чи особою своєчасно,

-йому передувало проведення здійснених відповідно до закону процесуальних дій, які призвели до встановлення обставин, за наявності яких може бути винесено це рішення;

-правильно застосовано кримінальний закон України

-рішення має своїм вираженням установлену законом процесуальну форму й містить необхідні реквізити.

За сенсом ч.5 ст.110 КПК України обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти вираження в його мотивуванні.

Мотивування постанови про закриття кримінального провадження виражається в детальному викладенні тих обставин, які є підставами до закриття розслідування та наведення необхідних доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Як вбачається з вищезазначеної постанови про закриття кримінального провадження дізнавач послався, що під час проведення досудового розслідування встановлено відсутність в діянні складу кримінального правопорушення за ч.2 ст.190 КК України, оскільки потерпіла не надала доказів шкоди. Разом з цим матеріали кримінального провадження не містять доказів, яким чином дізання перевірило факт завдання шкоди. Не надано мотивів які нгасаправді між потерпілою та Заремським виникли правовідносини, якщо вони цивільно-правові то то які підстави так вважати

Таким чином, висновки про необхідність закриття кримінального провадження №0001678 від 26.12.2024 за ст.356 КК України викладені в постанові від 15.05.2025 є передчасними та необгрунтованими належним чином.

Слідчий суддя погоджується, що більшість питаннь, які потребують відповідей в даному кримінальному проваджені дізнавачем досліджено та їм надано відповідну оцінку.

Разом з цим,с лідчий суддя, виходячи з приписів частини 5 статті 40 КПК України, позбавлений змоги надати вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування й він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст.3, ч. 3 ст.22 КПК України), однак слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що після розгляду скарги, слідчим суддею можуть бути прийняті ухвали про, зокрема: скасування рішення слідчого чи прокурора.

Виходячи з наведеного, подана скарга підлягає задоволенню, а постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 15.05.2025 скасуванню.

Згідно із ч. 3ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 110, 117, 284, 303-310, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 - задовільнити.

Скасувати постанову Житомирського районного управління № 2 Головного управління Національної поліції України в Житомирській області від 15.05.2025 про закриття кримінального провадження № 0001678 від 26.12.2024 за ст.356 КК України

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 04.08.2025

Слідчий суддя ОСОБА_1