УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2025 Справа №607/9432/13-к Провадження №1-кп/607/839/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження №0001325 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мар`янівка, Тернопільського району Тернопільської області, українця, громадянина України, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудженого, про обвинувачення за ч.1 ст.125 та ч.1 ст.185 КК України, -

встановив:

Згідно обвинувального акту із зміненим обвинуваченням, 02.04.2013 близько 12:00 години у ОСОБА_4 , який перебував у барі «Збруч», що по вул. Живова, 1 у м.Тернополі, виник протиправний умисел, направлений на спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел, 02.04.2013 близько 12:00 години, ОСОБА_4 , перебуваючи у барі «Збруч», що по вул. Живова, 11в, у м.Тернополі, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, в ході словесного конфлікту із ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, наніс потерпілому ОСОБА_6 один удар долонею руки у обличчя.

Внаслідок умисних неправомірних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця і садна в ділянці носа з поширенням на повіки очей, садна і крововилив у слизову оболонку нижньої губи та синець підборіддя. Виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження згідно п. 2.3.5 "Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (МОЗ України, Київ, 1995), за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

У суді обвинувачений ОСОБА_4 на запитання, в порядку передбаченому ч.1 ст.348 КПК України, відповів: суть обвинувачення зрозуміла, вину не визнає, бажає надавати показання.

Свідок ОСОБА_8 надав показання: безпосереднім свідком подій зазначених в обвинувальному акті він не був. До нього звернувся потерпілий ОСОБА_6 та попросив допомогу, оскільки у нього викрали мобільний телефон. Разом вони пішли до місця, де за словами ОСОБА_6 було здійснено крадіжку. У приміщення бару він не заходив. Через деякий час він пішов до свого автомобіля.

Свідок ОСОБА_9 надала показання: у квітні 2013 року вона працювала у кафе Збруч. У кафе неодноразово відбувались конфлікти між відвідувачами. Чи була у барі бійка 02 квітня 2013 року та чи брав у ній участь ОСОБА_4 не пригадує.

Обвинувачений ОСОБА_4 надав показання: у 2013 році, в обідню пору доби, точну дату та час не пригадує, він перебував у кафе Збруч по вул.Живова, м.Тернопіль та побачив на столі мобільний телефон Nokia, який належав ОСОБА_6 . Після цього він взяв вказаний мобільний телефон та намагався залишити приміщення вказаного кафе. Через деякий час вказаний мобільний телефон у нього вилучили працівники поліції.

В судовому засіданні 27 лютого 2025 року ОСОБА_4 пояснив, що його правова позиція змінилась та він визнає вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 та ч.1 ст.185 КК України.

Крім цього, стороною обвинувачення надано суду матеріали кримінального провадження, як докази винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а саме:

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 02 квітня 2013 року, згідно якої ОСОБА_6 просить притягнути до кримінальної відповідальності невідомих йому осіб, які відкрито викрали у нього два мобільних телефони торгової марки «NOKIA» та нанесли йому тілесні ушкодження;

- протокол пред`явлення особи до впізнання від 03 квітня 2013 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_6 під №4 впізнав особу, яка 02 квітня 2013 року відкрито викрала у нього два мобільних телефони в барі «Збруч» м.Тернопіль та нанесла йому тілесні ушкодження;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 03 квітня 2013 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_6 під №3 впізнав особу, з якою у нього 02 квітня 2013 року виник конфлікт в барі «Збруч» м.Тернопіль і яка можливо спричинила йому тілесні ушкодження;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 02 квітня 2013 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_10 під №3 впізнав особу, яка 02 квітня 2013 року близько 12 год. перебуваючи в барі «Збруч» в м.Тернопіль була ініціатором бійки;

- заяву ОСОБА_4 від 02 квітня 2013 року, згідно якої ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон торгової марки Нокіа;

- довідку видану ТОВ «МОБАЙЛ ГРУП» про вартість стартового пакету «Діджус»;

- протокол огляду предмету від 04 квітня 2013 року, відповідно до якого об`єктом огляду є мобільний телефон торгової марки «Nolia 7310»;

- протокол огляду предмету від 04 квітня 2013 року, відповідно до якого об`єктом огляду є мобільний телефон торгової марки «Nokia X200»;

- висновок експерта Тернопільського НДЕКЦ МВС України №6-161/13 від 17 квітня 2013 року з таблицею ілюстрацій до нього, відповідно до якого залишкова вартість мобільного телефону торгової марки «Nokia» модель «7310» станом на 02 квітня 2013 року може становити 240 грн.;

- висновок експерта Тернопільського НДЕКЦ МВС України №6-228/13 від 27 травня 2013 року з таблицею ілюстрацій до нього, відповідно до якого залишкова вартість мобільного телефону торгової марки «Nokia» модель «Х2-00» станом на 02 квітня 2013 року може становити 360 грн.;

- висновок експерта Тернопільського обласного бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України №401 від 03 квітня 2013 року, відповідно до якого при судово-медичній експертизі 03 квітня 2013 року у ОСОБА_6 виявлено синець і садно в ділянці носа з поширенням на повіки очей, садна і крововилив у слизову оболонку нижньої губи та синець підборіддя. Ці ушкодження утворились від дії тупих предметів приблизно за добу до експертизи, що підтверджується їх характером і властивостями. Утворення зазначених вище ушкоджень за наведених у постанові обставин не виключається. Виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження за ступенем тяжкості належать до легких.

В ході судового розгляду захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 клопотання підтримав та пояснив, що йому зрозуміло те, що підстава звільнення від кримінальної відповідальності нереабілітуюча, просить звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження.

Прокурор ОСОБА_3 щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження не заперечила.

Відповідно до статей 44, 49 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули відповідні строки, зокрема: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Отже, підставою звільнення від кримінальної відповідальності є закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків та відсутність обставин, що зупиняли їх перебіг. Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, тому закон надає право обвинуваченому заперечувати проти закриття провадження і в такому разі судовий розгляд продовжується у загальному порядку.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Початком перебігу строку давності є день, коли було скоєно суспільно небезпечне діяння. Кримінальне правопорушення вчинено 02 квітня 2013 року, і з цього дня минуло більше двох років. Обвинувачений ОСОБА_4 нового кримінального правопорушення не вчинив, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчились. Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечує щодо закриття кримінального провадження з нереабілітуючої підстави.

Оскільки, у разі настання обставин передбачених законом і згоди на це обвинуваченого звільнення його від кримінальної відповідальності є обов`язком суду, враховуючи наведені обставини справи, ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження стосовно нього закриттю.

Окрім цього, згідно обвинувального акту 02.04.2013 близько 13:00 години у ОСОБА_4 , який перебував у барі «Збруч», що по вул. Живова, 11в, у м.Тернополі, виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, 02.04.2013 близько 13:00 години, ОСОБА_4 , перебуваючи у барі «Збруч», що по вул. Живова, 11 в у м.Тернополі, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, взяв зі столу мобільний телефон торгової марки «Nokia Х2» вартістю 360 гривень, в якому знаходилась картка оператора мобільного зв`язку «Діджус» вартістю 10 гривень, на рахунку якої було 30 гривень, та мобільний телефон торгової марки «Nokia 7310» вартістю 240 гривень, належні ОСОБА_6 , після чого покинув приміщення бару «Збруч». Своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 640 гривень.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про закриття кримінального провадження №0001325, в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечив щодо закриття кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_11 клопотань та заперечень не заявила.

Закон України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» набрав чинності 09 серпня 2024 року.

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» передбачено, що з 01.01.2023 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць становить 1147 грн.

Таким чином відповідно до статті 51 КУпАП (в редакції закону станом на 09.08.2024), крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1134 грн. у 2013 році.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, де сума завданої потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди становить 640 грн.

Згідно ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається вразі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Вартість викраденого майна є меншою 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на дату вчинення кримінального правопорушення, який за нормами кримінального законодавства для кваліфікації злочинів встановлюється виходячи з суми прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи наведене та те, що обвинувачений ОСОБА_4 не заперечує щодо закриття кримінального провадження, клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 284, 285, 286, 392, 395 КПК України, статтями 12, 44, 49 КК України, суд, -

постановив:

Клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України та закриття кримінального провадження на підставі ст..49 КК України,задовільнити.

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності передбаченої ч.1 ст.125 КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження стосовно нього в цій частині закрити.

Клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_4 про обвинувачення за ч.1 ст.185 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України задовільнити.

Кримінальне провадження №0001325 від 02 квітня 2013 року в частині обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст.185 КК України, закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у звязку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддя ОСОБА_12