ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/818/1032/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст. 537, 539 КК України
УХВАЛА

Іменем України

30 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадженняза апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 14.02.2025 року стосовно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вищевказаною ухвалою частково задоволено заяву засудженого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 .На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від зазначеного покарання за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 12.02.2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку із усуненням караності діяння.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від призначеного покарання за вироком Київського районного суду м. Полтави від 17.02.2021 року за ч. 1 ст. 185 КК України за епізодами від 01.12.2020 року та від 14.12.2020 року у зв`язку із усуненням караності діяння. Виключити із даного вироку посилання на ст. 71 КК України, в інший частині вирок залишити без змін.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 - визначеного покарання за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 24.09.2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку із усуненням караності діяння. В іншій частині вирок залишити без змін.

Вважати ОСОБА_7 таким, що засуджений вироком Октябрському районного суду м. Полтави від 24.09.2021 року за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, виключивши посилання на ч. 1 ст. 70 КК України.

Суд першої інстанції вказав, що вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України, за яке засуджено ОСОБА_7 вироком Київського районного суду м. Полтави від 17.02.2021 року за епізодами від 01.12.2020 року та від 14.12.2020 року, наразі не можуть вважатися кримінально караними правопорушеннями, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено саме кримінальну відповідальність - 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян. В той час за іншими епізодами ОСОБА_7 вчинив крадіжки майна, які є кримінально караними діяннями.

Також за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 29.04.2021 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України за крадіжку майна, вартість якого не перевищує і граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено кримінальну відповідальність. Але цим же вироком він засуджений за ч. 2 ст.186 КК України, яке є кримінально караним діянням.

Крім того, ОСОБА_7 засуджений вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 12.02.2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України за крадіжку майна, вартість якого не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено кримінальну відповідальність.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу та призначити остаточне покарання 4 років 6 місяців.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дотримався в повній мірі таких вимог закону при ухваленні рішення.

З матеріалів провадження вбачається, що суду першої інстанції надійшла заява засудженого ОСОБА_7 про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у зв`язку з набранням чинності Законом України №3886- IX від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів.

Судом встановлено, що вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 24.09.2021 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання даного покарання та покарання за вироком Київського районного суду м. Полтави від 17.02.2021 року, остаточно призначене покарання у виді 5 років позбавлення волі.

За цим вироком ОСОБА_7 24.11.2020 року вчинив крадіжку майна на суму 1524.66 грн., що станом на день вчинення протиправного діяння складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 01.01.2020 року (менше 2102 грн.).

В той же час цим вироком ОСОБА_7 засуджений за вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України, яке є кримінально караним діянням.

Вироком Київського районного суду м. Полтави від 17.02.2021 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, приєднано невідбуту частину покарання за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 12.02.2020 року та остаточно визначено покарання у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі.

За цим вироком ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України за крадіжки майна 11 .11.2020 року на суму 3000 грн., 20.11.2020 року на суму 3755,24 грн., 01.12.2020 року на суму 633,33 грн., 14.12.2020 року на суму 779,16 грн.

Таким чином ОСОБА_7 01.12.2020 року та 14.12.2020 року вчинив крадіжки майна на суму, що станом на день вчинення протиправного діяння складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 01.01.2020 року (менше 2102 грн.).

В той же час крадіжки майна за іншими епізодами складають суму більшу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 01.01.2020 року.

Вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 12.02.2020 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, із іспитовим строком 2 роки за вчинення крадіжки майна на суму 394 грн., що станом на день вчинення протиправного діяння складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 01.01.2020 року (менше 2102 грн.).

Так, Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон №3886-ІХ, який набрав чинності 09 серпня 2024 року.

З набранням чинності Законом №3886-IX зазнали змін положення ст. 51 КУпАП.

Порівняно з попередньою редакцією цієї статті зазначені зміни передбачають, зокрема збільшення мінімального порогу відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, шахрайства, привласнення або розтрати з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року (справа №278/1566/21) зміна в ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта неоподатковуваного мінімуму для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) в тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.

Отже, діяння, вчинене як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караним, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.

Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян грошова сума розміром у 17 грн., встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня звітного року.

Оскільки кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України, за яке засуджено ОСОБА_7 вироком Київського районного суду м. Полтави від 17.02.2021 року за епізодами від 01.12.2020 року та від 14.12.2020 року, наразі не можуть вважатися кримінально караними правопорушеннями, тому що вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено саме кримінальну відповідальність - 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян. В той час за іншими епізодами ОСОБА_7 вчинив крадіжки майна, які є кримінально караними діяннями.

За вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 29.04.2021 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України за крадіжку майна, вартість якого не перевищує і граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено кримінальну відповідальність. Однак за цим же вироком він засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України, яке є кримінально караним діянням.

За вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 12.02.2020 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України за крадіжку майна, вартість якого не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено кримінальну відповідальність.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що вчинені обвинуваченим діяння не підпадають під кримінально карані, передбачені Особливою частиною КК України.

Разом з цим, що стосується прохання засудженого про пом`якшення призначеного йому остаточного покарання, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Зміна обсягу обвинувачення у даному випадку не впливає на призначене судом першої інстанції остаточного покарання, враховуючи обставини скоєних ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та особу засудженого, який раніше неодноразово судимий, зокрема за вчинення злочинів, які під дію Закону №3886-IX не підпадають та за вчинення яких йому і було призначено реальне покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, саме питання про пом`якшення призначеного покарання не вирішується у порядку передбаченому ст. 537, 539 КПК України оскільки воно не відноситься до питань, пов`язаних із виконанням вироку.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, розглядаючи заяву засудженого про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, повно з`ясував обставини, які мають значення для прийняття законного і обґрунтованого рішення, а тому ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 14.02.2025 року слід залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ч. 6 ст. 9, ст. 7, 392, 393, 404, 405, п.4 ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426, 537-539 КПК України, ст. 81 КК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 14.02.2025 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді