Справа №345/1481/17
Провадження № 1-кп/345/3/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.09.2025 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Завій Калуського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , освіта повна середня, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, пенсіонера, українця, громадянин України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 умисно заподіяв потерпілій легкі тілесні ушкодження.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

12.04.2016 біля 20.20 год. у АДРЕСА_2 на грунті раптово виниклих неприязних відносин відбувся словесний конфлікт між ОСОБА_3 , ОСОБА (матеріали відноно якого виділено в окреме провадження) з одного боку та ОСОБА_7 з іншого. В ході вказаного конфлікту ОСОБА (матеріали відноно якого виділено в окреме провадження) почав наносити потерпілій ОСОБА_7 удари в область голови та грудної клітки. В цей час до них підбіг ОСОБА_3 та на грунті раптово виниклих неприязних відносин наніс потерпілій ОСОБА_7 руками та ногами декілька ударів по ногах та обличчю.

Внаслідок умисних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці голови, садна на шиї справа, синця в ділянці лівої ноги, які згідно висновків експерта №121 від 18.05.2016 року, №299/121/Д від 19.10.2016 та № 9/299/121-2Д від 12.01.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав і пояснив, що конфлікт спровокувала ОСОБА_7 .. Вона безпідставно звинуватила його у тому, що він незаконно проник у квартиру її сестри та вивіз майно, яке їй належить. Він намагався пояснити, що вивозить свої особисті речі. ОСОБА_7 почала вимагати, щоб він відкрив двері буса, в який погрузив речі. Він відмовився і в той час як мікроавтобус почав рух, остання заблокувала йому рух. Коли ОСОБА (матеріали відноно якого виділено в окреме провадження) відтягнув її з дороги на обочину, та почала його бити. Він намагався розборонити їх, між ними виникла штовханина, однак жодних ударів та тілесних ушкоджень він їй не завдаваав, мети завдати їй шкоди у нього не було. Цивільного позову не визнав, оскільки жодної шкоди ОСОБА_7 не завдавав.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого просила виправдати свого підзахисного, мотивуючи тим, що вся доказова база, слідчі дії, процесуальні рішення уповноваженими особами досудового розслідування проводились тільки з участю та із залученням потерпілої та вся доказова база ґрунтується тільки на свідченнях потерпілої.

Жодний із свідків, які були допитані в судовому засіданні прямо не вказали, що саме ОСОБА_3 наносив ОСОБА_7 тілесні ушкодження. Висновок експерта не є категоричним щодо доведення нанесення вказаних у ньому тілесних ушкоджень саме ОСОБА_3 .. Отже докази, які долучені до кримінального провадження в своїй сукупності не доводять вини її підзахисного, а тому просить його виправдати. Цивільний позов не підлягає задоволенню, оскільки потерпіла, як цивільний позивач в судове засідання не з`явилася та позовні вимоги не обгрунтувала. Цивільний позов задоволенню в частині позовних вимог не підлягає. Оскільки вина ОСОБА_3 у нанесенні ОСОБА_7 тілесних ушкоджень жодними доказами не доведена, він підлягає виправданню, а в задоволенні позову слід відмовити.

У судовому засіданні представник потерпілої адвокат ОСОБА_6 пояснив, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена матеріалами кримінального провадження, зокрема висновком судово-медичної експертизи, показами свідків. Оскільки обвинувальним висновком розмежовано хто з обвинувачених наносив певні тілесні ушкодження потерпілій то просив позов задоволити в частині стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі 50 000 грн.. В решті частині позовних вимог просив позов залишити без розгляду.

Прокурор у судовому засіданні просив визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.Цивільний позов задоволити.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінуються, доводиться наступними доказами: показами потерпілої, свідків, протоколами слідчих дій, висновком експертизи та речовими доказами, які зібрані стороною обвинувачення та безпосередньо досліджені в судовому засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що 12.04.2016 їй зателефонував сусід та повідомив, що в квартирі її покійної сестри вибиті вхідні двері. Коли вона приїхала то виявила, що з квартири пропало майно. Вона викликала поліцію. В той час до 5, 6 під`їзду будинку по АДРЕСА_2 під`їхав мікроавтобус в якому були ОСОБА_3 та ОСОБА (матеріали відноно якого виділено в окреме провадження). Коли вона підійшла блище автобус різко загальмував, з нього вийшов ОСОБА (матеріали відноно якого виділено в окреме провадження) і почав наносити їй удари по голові та грудній клітці. Потім з буса вийшов ОСОБА_3 , який підбіг до них та почав наносити їй удари по спині та ногах. Від нанесених побоїв ОСОБА_3 та ОСОБА (матеріали відноно якого виділено в окреме провадження) їй було зламано палець паравої руки та спричинено струс головного мозку. Внаслідок даних побоїв вона була змушена проходити лікування в медичних установах на яке понесла витрати. Щодо міри покарання обвинуваченому, то поклалася на розсуд суду, цивільний позов підтримала повністю.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що бачила під під`їздом будинку, №49 по вул.Хмельницького у м.Калуш мікроавтобус у який чоловіки грузили якісь речі. Потім почула шум і крики. Коли вона звернула не це увагу то побачила, як ОСОБА_7 сварилася з якимось чоловіком та не пропускала машину. Потім один із тих чоловіків почав відтягувати її від машини. На другий день вона взнала, що ОСОБА_7 при даному конфлікту зламали руку. З самою ОСОБА_7 вона не спілкувалась.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_3 попросив його привезти певні речі з будинку по АДРЕСА_2 , оскільки він мав у власності мікроавтобус. Він погодився та прибувши на місце призначення ОСОБА_3 та ОСОБА (матеріали відноно якого виділено в окреме провадження) почали виносити речі з будинку та грузити в його бус. В цей час до буса підійшла ОСОБА_7 , яка влаштувала сварку з ОСОБА (матеріали відноно якого виділено в окреме провадження) та ОСОБА_3 та забороняла їм виносити речі з квартири. Потім прибули працівники поліції, однак ОСОБА (матеріали відноно якого виділено в окреме провадження) з ОСОБА_3 продовжували грузити речі в бус. Коли він хотів розпочати рух, ОСОБА_7 перегородила дорогу заблокувавши автомобілю рух. Тоді ОСОБА (матеріали відноно якого виділено в окреме провадження) вийшов з буса та почав відтягувати ОСОБА_7 з дороги. Чи завдавав він потерпілій ударів не бачив.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає в будинку АДРЕСА_2 . В квітні місяці 2016 біля 18 - 19 год., вона бачила, як ОСОБА_3 та ОСОБА (матеріали відноно якого виділено в окреме провадження) виносили речі з квартири даного будинку та грузили їх в мікроавтобус. В цей час підійшла ОСОБА_7 , яка почала з ними сваритися та забороняла виносити речі з квартири. Потім прибули працівники поліції. Вона бачила, як ОСОБА (матеріали відноно якого виділено в окреме провадження) заламав ОСОБА_7 руку на зад, повалив її на землю і продовжував наносити їй удари в різні ділянки тіла. Після цього до них підбіг ОСОБА_3 та між ними продовжилася шарпанина. ОСОБА_7 кричала, щоб її відпустили та, що їй боляче. Після цього чоловіки заскочили в мікроавтобус який розпочав рух. ОСОБА_7 відскочила від автомобіля, щоб її не зачіпив. Які саме удари наносив ОСОБА_3 вона не бачила.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що проживає в будинку АДРЕСА_2 . Вона бачила, як в той день біля 18-19 год. під будинком стояв мікроавтобус в який ОСОБА_3 грузив якісь речі. Через деякий час підійшла ОСОБА_7 та почала з ним сваритися і забороняла виносити з квартири речі. Під час сварки між ними виникла бійка. Вона не бачила хто кому наносив удари, але чула жіночі та чоловічі крики.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що обвинувачений ОСОБА_3 є колишнім чоловіком його покійної сестри. 12.04.2016 біля 18-19 год. сусід повідомив його, що з квартири покійної сестри виносять речі і грузять в мікроавтобус. Він повідомив про це свою сестру ОСОБА_7 .. Коли він прибув на місце події то виявив, що ОСОБА_3 зламав у квартирі сестри замок і виносив разом з сином речі в мікроавтобус. Коли він зробив ОСОБА_3 зауваження він його не послухав та почав виганяти з квартири. Згодом прибула сестра ОСОБА_7 та почала забороняти ОСОБА_3 виносити з квартири речі, які йому не належать. ОСОБА_3 не реагував та, погрузивши речі в мікроавтобус намагався покинути місце події. Коли ОСОБА_7 почала йому перешкоджати в цьому, мікроавтобус різко загальмував, з нього вибіг ОСОБА (матеріали відноно якого виділено в окреме провадження) і почав відтягувати в грубій формі її з дороги та при цьому наносити їй удари в ділянку голови, грудної клітки, заламавши їй руку, в результаті чого зламав їй палець. ОСОБА_3 також підбіг до них та почав наносити ОСОБА_7 удари в ділянки спини. Сусіди викликали швидку медичну допомогу. Сестрі надали першу медичну допомогу. Вона жалілась на болі в голові та руки. ОСОБА (матеріали відноно якого виділено в окреме провадження) з місця події втік, а ОСОБА_3 залишився.

Крім того, вина обвинуваченого доводиться наступними письмовими доказами:

- висновком експерта судово-медичної експертизи №121 від 18.05.2016, яким встановлено, що у ОСОБА_7 мались тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку; синці в ділянці голови; садно шиї справа; закритий крайовий перелом основи середньої фаланги 1-го пальця правої кисті; синець в ділянці лівої ноги, які утворились від дії тупих твердих предметів, могли утворитись внаслідок нанесення ударів такими у вказані вище ділянки, можуть відповідати терміну вказаному у у постанові. Закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я; закритий крайовий перелом основи середньої фаланги 1-го пальця правої кисті відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення, а решта описані вище тілесні ушкодження відносяться до легких (т.5 а.с.55-57);

- картою виїзду Калуської ШМД від 12.04.2016, з якої вбачається, що 12.04.2016 було здійснено виїзд Калуської ШМД за викликом по вул.Хмельницького,49/9 в м.Калуші. На місці було надано першу медичну допомогу ОСОБА_7 , яка вказала, що її побили та від неї поступили скарги на біль в ділянці 1-го пальця правої китиці, головну біль, нудоту. Було встановлено діагноз: закритий перелом 1 пальця правої китиці. Гіперт. Хребта1 ст. Неускладнений гіпертонічний криз (т.5 а.с. 58);

- висновком експерта №299/121/Д від 19.10.2016, яким при дослідженні додатково доданої копії карти виїзду Калуської ШМД від 12.04.2016 по факту надання медичної допомоги ОСОБА_7 , встановлено у ОСОБА_7 мались тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку; синці в ділянці голови; садно шиї справа; закритий крайовий перелом основи середньої фаланги 1-го пальця правої кисті; синець в ділянці лівої ноги, які утворились від дії тупих твердих предметів, могли утворитись внаслідок нанесення ударів такими у вказані вище ділянки, можуть відповідати терміну вказаному у постанові. Закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я; закритий крайовий перелом основи середньої фаланги 1-го пальця правої кисті відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення, а решта описані вище тілесні ушкодження відносяться до легких (Т.5 а.с.59-61);

- довідкою Калуської ЦРЛ №1215 від 12.04.2016 та виписками з медичної карти, з яких вбачається 12.04.2016 о 23.10 ОСОБА_7 у приймальному відділенні ЦРЛ надано медичну допомогу та встановлено діагноз: закритий крайовий перелом основи середньої фаланги 1-го пальця правої кисті, струс головного мозку, забій носа (Т.5 ас.51,52,53,54).

- протоколом проведення слідчого експеримента від 26.12.2016 від 26.12.2016 та фото таблицею до нього, яким було відтворено події, які мали місце 12.04.2016 біля 20.20 год. у АДРЕСА_2 ,а саме, що 12.04.2016 близько 20.20 год. в м.Калуш по вул.Б.Хмельницького у дворі будинку №49 в ході конфлікту ОСОБА_3 та ОСОБА (матеріали відноно якого виділено в окреме провадження) нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_7 .. ОСОБА_7 заявила: «12 .04.2016 біля 20.00 год. в м.Калуші біля будинку№49, що по вул.Хмельницького їй спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_3 та ОСОБА (матеріали відноно якого виділено в окреме провадження) та ще двої невідомих громадян. ОСОБА (матеріали відноно якого виділено в окреме провадження) викрутив праву руку, іншою рукою схопився за волосся та вдаряв головою об колінний суглоб. ОСОБА_3 наносив удари кулаками в ділянку голови, грудної клітки, решта наносили удари руками в ділянки голови, обох рук, грудної клітки. Обставини травми пам`ятає. Каретою Калуської ШМД вона була доставлена в приймальне відділення Калуської ЦРЛ (Т.5 а.с. 66, 67-68);

- висновком експерта № 9/299/121-2Д від 12.01.2017 року, яким встановлено, що у ОСОБА_7 мались тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку; синці в ділянці голови; садно шиї справа; закритий крайовий перелом основи середньої фаланги 1-го пальця правої кисті; синець в ділянці лівої ноги, які утворились від дії тупих твердих предметів, могли утворитись внаслідок нанесення ударів такими у вказані вище ділянки , можуть відповідати терміну вказаному у постанові. Закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я; закритий крайовий перелом основи середньої фаланги 1-го пальця правої кисті відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення, а решта описані вище тілесні ушкодження відносяться до легких. Зазначені вище тілесні ушкодження могли утворитись за обставин на які вказує ОСОБА_7 (Т.5 а.с. 71-73).

Наведені вище докази винуватості обвинуваченого у своїй сукупності є логічними і послідовними, взаємоузгоджуються між собою та відтворюють реальні події, що мали місце за вищенаведених фактичних обставин, які обвинуваченим та його захисником не визнаються.

Суд не бере до уваги пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 щодо невизнання вини, так як інкриміновані йому дії ним та його захисником не спростовано на судовому слідстві, а його причетність до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.1 ст.125 КК України відповідає встановленим судом фактичним обставинам, матеріалами кримінального провадження та здобутими судом доказами, зокрема висновками експертів судово-медичної експертизи №121 від 18.05.2016, №299/121/Д від 19.10.2016, № 9/299/121-2Д від 12.01.2017, показами свідків ОСОБА_12 , який прямо вказав, що бачив, як саме ОСОБА_3 підбіг до ОСОБА (матеріали відноно якого виділено в окреме провадження) та ОСОБА_7 , між якими відбулася бійка, та почав наносити ОСОБА_7 удари в ділянки спини. Поясненнями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які вказали, що бачили бійку між ОСОБА_7 , ОСОБА_3 та ОСОБА (матеріали відноно якого виділено в окреме провадження), а також, показами самої потерпілої ОСОБА_7 , яка вказала, що ОСОБА_3 наносив їй удари по спині та ногах.

Доводи обвинуваченого про те, що жодних ударів потерпілій не завдавав повністю спростовуються вище вказаними поясненнями свідків та фактичними обставинами, локалізацією та характером тілесних ушкоджень, їх кількістю, зокрема, у відповідності до висновків експерта №121 від 18.05.2016 року, №299/121/Д від 19.10.2016 та № 9/299/121-2Д від 12.01.2017 року.

Також, в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень потерпілій свідчать зокрема: спосіб заподіяння тілесних ушкоджень, характер та локалізація тілесних ушкоджень, спрямованість ударів, а тому суд вважає, що наносячи потерпілій ОСОБА_7 вище зазначені тілесні ушкодження обвинувачений усвідомлював суспільну небезпеку своїх дій та передбачав їх наслідки.

Зважаючи на характер дій обвинуваченого та локалізацію тілесних ушкоджень потерпілої ОСОБА_7 вказують на те, що ОСОБА_3 не діяв випадково, а навпаки в ситуації, що склалася міг та повинен був передбачати наслідки, що виключає можливість кваліфікувати його дії по іншому.

Слід звернути увагу і на той факт, що до настання події вчиненого, передував конфлікт між потерпілою та обвинуваченим, що не заперечується самим ОСОБА_3 ..

Усі наведені вище обставини спростовують заперечення обвинуваченого та його захисника з приводу інкримінованого йому кримінального правопорушення, а невизнання вини обвинуваченим суд розцінює як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення і цивільного позову визнає такими, що спрямовані на ухилення від кримінальної відповідальності, передбаченої діючим кримінальним законодавством за вчинення кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи та суспільного осуду.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні у судовому засіданні доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст.125 КК України, як умисне заподіяння потерпілій легких тілесних ушкоджень.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, обставини при яких було скоєно кримінальне правопорушення.

Зокрема, призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного та те, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, на обліку у психіатра та нарколога не числиться.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 на підставі ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які відповідно ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Суд приходить до переконання, що обвинуваченому слід призначити покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст.125 КК України у виді штрафу.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Судом встановлено, що подія кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_3 мала місце 12.04.2016 року. Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, вказане кримінальне правопорушення є нетяжким злочином. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вказане кримінальне правопорушення становить два роки і він завершився 12.04.2018 року.

Оскільки строки давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчились, відтак обвинуваченого ОСОБА_3 слід звільнити від призначеного судом покарання.

Щодо цивільного позову, заявленого цивільною позивачкою, суд зазначає наступне.

Потерпіла ОСОБА_7 подала суду цивільний позов до ОСОБА (матеріали відноно якого виділено в окреме провадження) та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, який мотивує тим, що внаслідок протиправних дій останніх, вона отримала тілесні ушкодження. Через отримані травми вимушено зверталася до медичних установ, де проходила тривале лікування. Під час лікування вона перенесла фізичну біль та нервові потрясіння, а також перенесла створені їй побоями незручності в побутовому житті. Все це впливало на її моральний стан, який є пригніченим та психологічно неврівноваженим.

10.12.2018 потерпіла подала суду заяву про збільшення позовних вимог у якій вказала, що з часу подачі первинного цивільного позову вона внаслідок нанесених їй обвинуваченими тілесних ушкоджень продовжує лікування по даний час. Вартість лікування збільшилась. 22.02.2018 р. вона отримала ІІ групу інвалідності. Внаслідок тривалого лікування вона перенесла додаткові моральні чи фізичні страждання. На підставі наведеного просить стягнути в солідарному порядку з ОСОБА (матеріали відноно якого виділено в окреме провадження) та ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 212542,82 грн. та моральну шкоду в розмірі по 50 000 грн. з кожного. На підтвердження позовних вимог долучила до позову виписки з історій хвороб та чеки про оплату грошових коштів за придбані медичні препарати та надання медичних послуг.

29.11.2021 провадження відносно обвинуваченого ОСОБА (матеріали відноно якого виділено в окреме провадження) було зупинено на час його розшуку.

Представник позивачки адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн.. Позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди просив залишити без розгляду.

Відповідно ч. 6 ст.188 ЦПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

Згідно пункту 15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог може мати місце лише за умови, що їх сумісний розгляд ускладнює вирішення справи. У разі роз`єднання позовів підставою для провадження щодо вимог, виділених у самостійне провадження, є ухвала суду про роз`єднання позовів і копія пред`явленого позову з додатками.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що, оскільки сумісний розгляд цивільного позову у якому відносно одного з відповідачів, а саме ОСОБА_13 провадження зупинено на час його розшуку ускладнює вирішення даної справи в цілому, не сприятиме захисту порушеного права позивачки за захистом якого вона звернулась до суду, та призведе до порушення вимог ЦПК України, тому вважає доцільним роз`єднати дані позовні вимоги у самостійні провадження, а саме: за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА (матеріали відноно якого виділено в окреме провадження) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди; за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди слід розглянути в даному кримінальному провадженні.

Враховуючи клопотання представника позивачки, позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_7 матеріальної шкоди слід залишити без розгляду.

Згідно вимог ст.127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Крім цього, згідно із вимогами ст.22 ЦК України, передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.23 ЦК України,моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку ушкодженням здоров`я.

Частиною 3 статті 23 ЦК України передбачена можливість відшкодування моральної шкоди грішми. При цьому розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуютьсявимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, звернути увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди.

Згідно п. 3 даної Постанови, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи обставини справи, суд вважає, що неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_3 цивільній позивачці ОСОБА_7 була заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, негативних емоціях та переживаннях з приводу ушкодження її здоров`я та тривалого лікування; у порушенні звичного способу життя та необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, а також обставини, при яких потерпіла отримала тілесні ушкодження, ступінь їх тяжкості та глибину її страждань. Дотримуючись принципу розумності та справедливості, ступінь вини обвинуваченого, суд вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 50000,00 грн. заявлений потерпілою є завищеним, в повному обсязі позивачкою та її представником не обґрунтований, а тому приходить до переконання про часткове задоволення позову і вважає достатнім для компенсації моральної шкоди є стягнення з обвинуваченого/цивільного відповідача на користь потерпілої /цивільної позивачки в розмірі 10 000 гривень.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

У відповідності до ч.1 ст.334 КПК України матеріали кримінального провадження, у тому числі матеріали щодо кримінального проступку та щодо злочину, можуть виділятися в окреме провадження, згідно з правилами , передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України слід виділити в окреме провадження.

Керуючись ст. ст. 368-371, 374, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України - виділити в окреме провадження.

Цивільній позов ОСОБА_7 до ОСОБА (матеріали відноно якого виділено в окреме провадження) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити для розгляду при кримінальному провадженні №345/1481/17.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК Українита призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят),00 гривень.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди - задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн..

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з дня отримання копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя