Справа №522/8789/25
Провадження №1-кп/522/2496/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

у спрощеному провадженні щодо кримінального проступку

9 травня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд у спрощеному провадженні, на підставі обвинувального акту, у кримінальному провадженні №0000091 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.03.2025 року, у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Миколаїв, Миколаївської області, громадянки України, із середньою освітою, неодруженої, непрацюючої, яка має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

28.03.2025 року, у денний час доби, ОСОБА_3 , перебуваючи у місті Одесі, більш точного місця не встановлено, шляхом знахідки, придбала особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, яку, з метою особистого вживання, зберігала при собі.

28.03.2025 року приблизно о 15 годині 55 хвилин за адресою: м. Одеса, вул. Ольгіївська, 7, співробітниками СКП відділення поліції N? 1 ОРУП N? 1 ГУНП в Одеській області, під час патрулювання території Приморського району міста Одеси у ОСОБА_3 було виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, після чого було викликано слідчо-оперативну групу.

28.03.2025 року о 18 годині 02 хвилини в ході обшуку ОСОБА_3 начальником сектору дізнання ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області за адресою: м. Одеса, вулиця Ольгіївська, будинок №7 у ОСОБА_3 було вилучено один паперовий згорток з порошкоподібною речовиною білого кольору, який було поміщено в спеціальний пакет та опечатано.

Встановлено, що надана на експертизу грудочкоподібна речовина білого кольору, масою 0,349 грама, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP.

Кількісний вміст PVP в порошкоподібній речовині становить 0,253 грама особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, ОСОБА_3 незаконно придбала, та зберігала при собі з метою особистого вживання.

Як вбачається, із матеріалів кримінального провадження, обвинувачена ОСОБА_3 не оспорювала встановлені під час дізнання обставини, і згодна із розглядом обвинувального акту за її відсутності у спрощеному провадженні, а також беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України у незаконному придбанні, зберіганні особливо небезпечної психотропної речовини, без мети збуту, про що підписала, у присутності захисника ОСОБА_5 відповідну заяву.

У порядку, передбаченому ст.302 КПК України, прокурор надіслала до Приморського районного суду м. Одеси обвинувальний акт, у якому зазначила клопотання про його розгляд у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно до ч.1 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.302 КПК України, встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.381 КПК України, суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до заяв учасників процесу про спрощене провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги вище указане, суд вважає, що винність обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні указаного кримінального правопорушення повністю доведена.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.309 КК України як незаконне придбання, зберігання психотропної речовини, без мети збуту.

Кваліфікуючу ознаку «особливо небезпечної» із обвинувачення ОСОБА_3 необхідно виключити, як помилково зазначену при кваліфікації дій цієї обвинуваченої, так як згідно до ч.1 ст.309 КК України, у редакції Закона від 23.08.2023 року за № 3342-IX, який набув чинності 28.03.2024 року, вище указана кваліфікуюча ознака відсутня у диспозиції ч.1 ст.309 КК України.

У ст.65 КК України передбачено про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд враховує її особу, та те, що вона обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 ,суд враховує те, що вона щиро розкаялась у вчиненні кримінального правопорушення, що вона раніше не судима, що вона має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , та є вагітною, згідно до протоколу ультразвукового дослідження від 21.04.25 року.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 відсутні.

У п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 (у редакції від 06.11.2009 року) зазначено, що призначаючи покарання у виді штрафу або виправних робіт і визначаючи розмір та строки відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо.

На думку суду, призначення покарання у вигляді штрафу є неможливим, так як обвинувачена ОСОБА_3 офіційно не працевлаштована.

Суд приходить до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_3 неможливо призначити покарання у вигляді виправних робіт, так як відповідно до ч.2 ст.57 КК України виправні роботи не застосовується до вагітних жінок.

Суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_3 неможливо призначити покарання у вигляді обмеження волі, так як відповідно до ч.3 ст.61 КК України обмеження волі не застосовується до вагітних жінок, та жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

З урахуванням особи обвинуваченої ОСОБА_3 , ступеню тяжкості кримінального правопорушення, наявності вище зазначених чотирьох пом`якшуючих покарання обставин, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що їй необхідно призначити покарання у вигляді пробаційного нагляду, із покладенням на неї обов`язків, передбачених п.п.1,2,3 ч.2 ст.59-1 КК України, та покладенням на неї додаткового обов`язку, передбаченого п.4 ч.3 ст.59-1 КК України, так як такий вид покарання буде достатній для виправлення указаної обвинуваченої, та для попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, та таке покарання буде відповідати вимогам ч.5 ст.59-1 КК України.

Суд вважає недоцільним покладення на обвинувачену ОСОБА_3 додаткового обов`язку, передбаченого п.1 ч.3 ст.59-1 КК України, а саме використовувати електронний засіб контролю і нагляду та проживати за вказаною у рішенні суду адресою, так як указана обвинувачена є раніше не судима, та є вагітною.

Суд вважає недоцільним покладення на обвинувачену ОСОБА_3 додаткового обов`язку, передбаченого п.2 ч.3 ст.59-1 КК України, а саме дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля, та додаткового обов`язку, передбаченого п.3 ч.3 ст.59-1 КК України, а саме працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітної та працевлаштуватися, якщо їй буде запропоновано посаду (роботу), так як указана обвинувачена є вагітною, згідно до протоколу ультразвукового дослідження від 21.04.25 року.

Суд вважає недоцільним покладення на обвинувачену ОСОБА_3 додаткового обов`язку, передбаченого п.5 ч.3 ст.59-1 КК України, а саме пройти курс лікування від наркотичної залежності, розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб, так як у матеріалах вище зазначеного кримінального провадження відсутні відомості, що указана обвинувачена потребує проходження вище указаного курсу лікування.

На підставі вище зазначеного, із урахуванням особи обвинуваченої ОСОБА_3 , наявності чотирьох пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає недоцільним покладення на указану обвинувачену додаткових обов`язків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.3 ст.59-1 КК України.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.124 КПК України суд вважає необхідним стягнути із обвинуваченої ОСОБА_3 на користь держави України 5348 грн. 40 коп. документально підтверджені витрати на залучення експерта, а саме за проведення судової експертизи від 11.04.2025 року №СЕ-19/116-25/7798-НЗПРАП.

На підставі ст.174 КПК України суд приходить до висновку про необхідність скасування арешту, який був накладений, згідно до ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 7.04.2025 року на речові докази, так як у подальшому застосуванні такого арешту відпала потреба.

Міру запобіжного заходу у зв`язку із відсутністю клопотань учасників судового провадження обвинуваченій ОСОБА_3 не обирати.

Питання про долю речових доказів суд вирішує, відповідно до вимог ч.2 ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 124, 174, 302, 331, 367-371, 373, 374, 376, 381, 382, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначити їй покарання за указаною частиною указаної статті пробаційний нагляд - 1 / один/ рік.

На підставі ч.2 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ,

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання,

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч.3 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 наступний обов`язок:

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня її постановлення на облік органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_3 не обирати.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 7.04.2025 року, а саме на 4 паперових серветки в згорнутому та пом?ятому стані з порошкоподібною речовиною, яку було вилучено в спеціальний пакет N? PSP 1180992.

Речові докази - порошкоподібну речовину, схожою на наркотичну, яку було вилучено, поміщено в спеціальний пакет N? PSP 1180992, та експертний пакет N?100588079 (із залишком після дослідження 0,316 грама речовини, що містить PVP), який було здано на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП N?1 ОРУП N?1 ГУНП в Одеській області - знищити.

Стягнути із ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення експертизи у розмірі 5348 грн. 40 грн. на користь держави України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси у Одеський апеляційний суд.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1