Справа № 569/2195/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року

м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне кримінальне провадження за №0000088 від 28.01.2025 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, громадянина України, українця за національністю, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, не одруженого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

26 січня 2025 року, приблизно о 21 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи у дворі загального користування поблизу, під`їзду №3, будинку №16, що по вул. Єдності у м. Рівне, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, під час конфлікту умисно наніс йому один удар ногою по лівій нозі в області гомілки та повалив його на землю, після чого сів потерпілому на спину та наніс кулаками три удари по голові та обличчі, внаслідок чого спричинив для потерпілого ОСОБА_5 такі тілесні ушкодження: садно на лівій щоці, садно в лобній ділянці голови справа, крововилив на правій вушній раковині, забій м`яких тканин передньої поверхні нижньої третини лівої гомілки, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Будучи допитаним в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 повністю визнав вину по обставинам зазначених у даному вироці. Суду показав, що 26 січня 2025 року, перебуваючи у дворі загального користування поблизу, під`їзду №3, будинку №16, що по вул. Єдності у м. Рівне, наніс ОСОБА_5 один удар ногою по лівій нозі та повалив його на землю, після чого сів потерпілому на спину та наніс кулаками три удари по голові та обличчі. У вчиненому щиро розкаюється та просить врахувати його каяття при обранні покарання. Крім того, зазначив, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 визнає в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив покази обвинуваченого. Свій цивільний позов підтримав та просив його задоволити в повному обсязі. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Фактичні обставини справи, встановлені даним вироком, а саме, місце, час, спосіб вчинення та наслідки злочину, форма вини і мотиви злочину, ніким із учасників судового розгляду, в тому числі, і самим обвинуваченим не оспорюються. За таких обставин, в силу ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно вказаних фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Обвинуваченому та потерпілому роз`яснено, що у такому випадку у них відсутнє право подальшого оспорювання цих фактичних обставин справи в апеляційному порядку. Судом з`ясовано, що обвинувачений та потерпілий правильно розуміють зміст цих обставин та наслідки їх не оспорювання. Сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у суду немає.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення поза розумним сумнівом, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Суд вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, в ході судового розгляду є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Крім цього, при призначенні покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_4 , раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Згідно частини 3 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального проступку, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що до ОСОБА_4 , необхідно і доцільно обрати покарання у вигляді штрафу.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім, справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню злочинів як ним, так і іншими особами.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався.

Крім того, потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 цивільний позов визнав повністю.

При вирішенні цивільного позову суд виходить з наступного.

Визначаючи розмір матеріальної шкоди, суд виходить із вимог ст. 1166 ЦК України, яка передбачає, що майнова шкода завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою яка її завдала.

Згідно ст. 1192 ч. 2 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

А тому цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення задоволити.

В даному кримінальному провадженні експертиза не проводилась, витрати пов`язаних із залучення експерта - відсутні.

Керуючись ст. ст. 373-374, 381-382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди завданої злочином - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 2 196 грн. 53 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 15 000 грн.

На вирок суду може бути подана апеляція до судової палати у кримінальних справах Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів моменту проголошення вироку через Рівненський міський суд.

Згідно ст. 376 ч 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_7