Номер провадження: 11-кп/813/1113/25
Справа № 497/2244/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Болградської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_9 на вирок Болградського районного суду Одеської обл. від 13.11.2024 у к/п № 0000341 від 20.06.2024 стосовно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Табаки Болградського р-ну Одеської обл., громадянина України, із неповною середньою освітою, офіційно непрацевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 24.05.2023 Болградським райсудом Одеської обл. за ч. 1 ст. 249 КК України до обмеження волі строком на 1 рік з випробуванням та іспитовим строком 1 рік,

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 317 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Оскаржуваним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 310, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 194 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років;

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки;

- за ч. 1 ст. 310 КК України у виді обмеження волі строком на 3 роки;

- за ч. 2 ст. 317 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Запобіжний захід ОСОБА_7 обрано у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання на підставі вимог ч. 5 ст. 72 КК України відраховано з дня затримання з 17.07.2024.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Згодом, ухвалою суду 1-ої інстанції від 14.11.2024 було виправлено описку у згаданому вироку від 13.11.2024 наступним чином:

«У вступній частині вироку та в третьому, десятому і п`ятнадцятому абзацах його мотивувальної частини, а також в першому абзаці резолютивної частини вказаного вироку - вважити правильним та правильно слід читати частину ст. 310 КК України, за якою кваліфіковані дії обвинуваченого - як ч. 2 ст. 310 КК України;

- у третьому підпункті першого абзацу резолютивної частини вироку вважати правильним та правильно слід читати покарання, призначене обвинуваченому за ч. 2 ст.310 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки».

Інші частини тексту вироку, в тому числі - в частині призначення остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років залишено без змін.

Мотивуючи прийняте рішення суд зазначив, що допущені у вироку описки є очевидними за відсутності факту перекваліфікації дій засудженого, та не впливають на остаточне рішення суду, а тому підлягають виправленню.

Відповідно до вироку суду 1-ої інстанції, ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин.

Навесні 2023 року (більш точний час та дату не встановлено) у с. Табаки Болградського району Одеської області, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні кухні домоволодіння АДРЕСА_1 , - де проживає разом зі своєю матір`ю - потерпілою ОСОБА_11 та братами: ОСОБА_12 і ОСОБА_11 , будучи особою, яка періодично вживає наркотичні засоби, та, в силу цього, достовірно знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів на території України, умисно надав своїм знайомим, мешканцям с.Табаки Болградського району Одеської області - ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вказане приміщення кухні для незаконного вживання наркотичних засобів з метою приховування незаконного вживання наркотичних засобів, а також саморобний пристрій для вживання канабісу шляхом паління, - яким ОСОБА_13 та ОСОБА_14 скористалися для незаконного вживання наркотичного засобу - канабісу. Цими діями ОСОБА_7 порушив вимоги ст.ст. 7, 12, 17, 25 ЗУ «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, ЗУ «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів і зловживання ними» від 15.02.1995, та Постанову КМУ «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» №770 від 06.05.2000.

Приблизно в квітні 2024 року (більш точний час не встановлено), обвинувачений ОСОБА_7 , продовжуючи свої неправомірні дії, за вищевказаним місцем свого проживання на огородженій присадибній земельній ділянці будинку АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом - усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи передбаченої Законом відповідної ліцензії, вчинив дії щодо вирощування самопроростаючих рослин виду мак снотворний у порушення діючого законодавства України, та у період з квітня 2024 до 20.06.2024 виростив на вказаній земельній ділянці 435 кущів рослин роду мак снотворний (Papaversomniferum L), що містять у своєму складі основний компонент - морфін, культивування та вирощування яких заборонено Законом.

В подальшому, на початку травня 2024 року (більш точний час не встановлено), обвинувачений ОСОБА_7 , продовжуючи свої неправомірні дії, за вищевказаним місцем свого проживання - на огородженій присадибній земельній ділянці будинку АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом - усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи передбаченої Законом відповідної ліцензії, посіяв насіння коноплі, придбане за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, - вніс його в ґрунт для подальшого культивування та вирощування, чим порушив «Порядок провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», що встановлений Постановою КМУ №589 від 03.06.2009.

На продовження своїх неправомірних дій, у період часу з травня 2024 до 20.06.2024 обвинувачений ОСОБА_7 , за вищевказаною адресою - за місцем свого проживання, продовжуючи реалізацію свого неправомірного наміру, здійснював відповідні агротехнічні заходи шляхом поливу водою, прорідження ґрунту та видалення з нього рослин-шкідників, здійснив вирощування 56 рослин роду коноплі (Cannabis), що містять у своєму складі основний психоактивний компонент - тетрагідроканнабіонол, культивування та вирощування яких заборонено Законом. Цими своїми діями ОСОБА_7 порушив вимоги ст.ст. 7, 12, 15 ЗУ «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 та вчинив діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до таблиці І, визначеної Постановою КМУ №770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», - згідно яких на території України забороняється, окрім як певними суб`єктами господарювання (юридичними особами) за наявності в них відповідної ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, що видається у відповідності до Постанови КМУ №589 від 03.06.2009, якою затверджено «Порядок провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом».

На початку червня 2024 (більш точний час не встановлено), на вищевказаній присадибній земельній ділянці вищезазначеного домоволодіння, обвинувачений ОСОБА_7 незаконно - не маючи передбаченої Законом відповідної ліцензії, - зібрав листя та суцвіття з вищевказаних рослин роду коноплі - культивовані та вирощені ним за вищезазначених обставин,- придбавши, таким чином, речовину рослинного походження для подальшого виготовлення та виробництва наркотичного засобу канабісу, включеного до таблиці І, визначеної Постановою КМУ №770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», та зібрану речовину переніс до приміщення домоволодіння, де проживає і там, шляхом висушування та подальшого подрібнення, - незаконно виробив, виготовив та придбав, таким чином, особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, загальна маса якого у висушеному стані вийшла 240,46 г, - який помістив у скляну банку та поклав до палільника пічки, що знаходиться у приміщенні будинку, почавши незаконне зберігання наркотичного засобу без мети збуту і зберігав його до 20.06.2024, - до того часу, як його було виявлено та вилучено співробітниками поліції.

Згодом, 17.07.2024 приблизно о 05 год. (більш точний час не встановлено), у с. Табаки Болградського району Одеської області, обвинувачений ОСОБА_7 , будучи особою, якій обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, перебуваючи на вул. Виноградна біля домоволодіння АДРЕСА_2 - де проживають його мати - потерпіла ОСОБА_11 та рідні брати ОСОБА_12 і ОСОБА_11 і де у купі зберігалися 275 тюків сіна та 100 тюків соломи, що належали його матері - потерпілій ОСОБА_11 , з прямим умислом на протиправне умисне знищення вказаних тюків, з мотивів особистих неприязних відносин, що виникли після сварки, яка сталася між обвинуваченим і його рідними напередодні 16.07.2024 приблизно о 21 год. під час якої обвинувачений висловив погрозу знищення майна родичів шляхом підпалу - бажаючи помститись ОСОБА_11 за її висловлювання, які він вважав образливими для себе, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків та реалізуючи свій намір та бажаючи досягнення наслідків, з використанням невстановленої паливної суміші підпалив зазначені вище тюки з соломою та сіном.

В результаті вказаних умисних дій ОСОБА_7 загорілися зазначені тюки з сіном та соломою і виникла пожежа, внаслідок якої вогнем їх було знищено та вони повністю втратили свою споживчу цінність, причому втрачене майно не може бути відновлене і перестало існувати.

На початку липня 2024 року (більш точну дату та час не встановлено), ОСОБА_7 , повторно, перебуваючи за вищевказаною адресою свого проживання - на огородженій присадибній земельній ділянці буд. АДРЕСА_1 , знову, умисно, засобів, без мети збуту - з мотивів забезпечення себе наркотичними засобами для власного вживання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знову, реалізуючи свій намір незаконно - за відсутності передбаченої Законом відповідної ліцензії, зібрав листя та суцвіття з рослин роду коноплі, що самовільно проросли наприкінці червня 2024 - придбавши, таким чином, речовину рослинного походження для подальшого виготовлення і виробництва наркотичного засобу - канабісу, включеного до таблиці І, визначеної Постановою КМУ №770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», переніс зібрану речовину до приміщення вказаного домоволодіння, де, шляхом висушування та подальшого подрібнення незаконно виробив, виготовив та придбав, таким чином, особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, загальна маса якого у висушеному стані становить не менше 25 гр. - який помістив до згортку паперу та поклав до пальника пічки, що знаходиться у приміщенні будинку чим забезпечив незаконне зберігання наркотичного засобу без мети збуту до 19.07.2024 до того часу, коли його було виявлено та вилучено співробітниками поліції.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор Болградської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_9 на вирок Болградського районного суду Одеської обл. від 13.11.2024, не оспорюючи висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, вказує на те, що оскаржуваний вирок підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає в неправильній кваліфікації дій обвинуваченого,істотного порушення вимог КПК України, у зв`язку з невчиненням судом дій, які перешкоджали суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а також з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення, з огляду на те, що:

- суд 1-ої інстанції, не дотримуючись вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині не зазначив формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним відносно обвинуваченого, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; відповідного висновку щодо винуватості обвинуваченого з наведенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; відповідні докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів;

- згідно обвинувального акту від 23.09.2024 ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні 6 кримінальних правопорушень, водночас, суд кваліфікував дії ОСОБА_15 тільки по 5-ти епізодам та не зазначив у вироку дії, кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України за епізодом, який вчинено 20.06.2024;

- суд 1-ої інстанції в порушення вимог ст. 374 КПК України в резолютивній частині вироку призначив покарання за частинами статей, за якими ОСОБА_7 не було визнано винуватим, а саме: ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 310 КК України, при цьому не вказав мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованим, а отже безпідставно перекваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 з ч. 2 на ч. 1 ст. 310 та з ч. 1 на ч. 2 ст. 317 КК України;

- органом досудового розслідування встановлено, що саме під час іспитового строку за вироком суду від 24.05.2023 ОСОБА_7 вчинено нові кримінальні правопорушення, які вказані в обвинувальному акті від 23.09.2024, а саме: епізод за ч. 1 ст. 317, епізод за ч. 2 ст. 310, епізод за ч. 2 ст. 310, епізод за ч. 1 ст. 309 КК України, крім того встановлено під час судового розгляду, що ОСОБА_7 після закінчення іспитового строку також вчинив декілька кримінальних правопорушень, а саме: 20.06.2024 з ч. 1 ст. 309 КК України, 16.07.2024 за ч. 2 ст. 194 КК України, водночас суд в порушення вимог закону за ці злочини не призначив остаточного покарання згідно ст.ст. 70, 71 КК України в частині повного або часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Болградського райсуду Одеської обл. від 24.05.2023; натомість ухвалою Болградського райсуду Одеської обл. від 09.08.2024 відмовлено у задоволенні подання начальника Болградського сектору № 1 філії ДУ «Центр пробації» про звільнення ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Болградського райсуду Одеської обл. від 24.05.2023 внаслідок відсутності інформації про вчинення ОСОБА_7 інших кримінальних правопорушень під час іспитового строку.

За таких обставин прокурор ОСОБА_9 просить вирок Болградського райсуду Одеської обл. від 13.11.2024 скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 194 КК України та призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 317 КК України 3 роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 310 КК України 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань, визначити 2 роки позбавлення волі.

Відповідно ч.ч. 1, 5 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до цього покарання приєднати частково невідбуте покарання за попереднім вироком Болградського райсуду Одеської обл. від 24.05.2023 та визначити покарання 3 роки 2 місяці позбавлення волі.

Призначити покарання за:

- ч. 1 ст. 309 КК України 1 рік обмеження волі;

- ч. 2 ст. 194 КК України 5 років позбавлення волі.

На підстави ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим - остаточно визначити 5 років позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 частково підтримала апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 та просила скасувати вирок, а провадження направити на новий розгляд до суду 1-ої інстанції.

Також прокурор ОСОБА_6 заявила клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 не заперечували проти позиції прокурора ОСОБА_6 , водночас просили змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників апеляційного провадження, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз вказаного вироку свідчить про те, що він вказаним вимогам відповідає не в повному обсязі з огляду на такі обставини.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 374 КПК України передбачено, що у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановлені стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до ст. 96 КК України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Так, за результатами судового розгляду, суд 1-ої інстанції прийшов до висновку, що в діях обвинуваченого ОСОБА_7 наявні склади злочинів, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 317 КК України.

Проте, всупереч приписам п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України в мотивувальній частині оскаржуваного вироку, судом 1-ої інстанції не сформульоване обвинувачення, яке було визнано ним доведеним за результатами судового розгляду та відповідно відсутня стаття закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

За обставинами кримінального провадження обвинуваченому інкримінується 6 епізодів вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 309 (2 епізоди), ч. 2 ст. 310 (2 епізоди), ч. 1 ст. 317 КК України

Водночас, суд 1-ої інстанції в мотивувальній частині вироку зазначив, що за сукупністю вчиненого, ОСОБА_7 умисно скоїв лише 5 кримінальних правопорушень:

1) ч. 1 ст.317 КК України - організація місця для незаконного вживання наркотичних засобів, а також надання приміщення з цією метою;

2) ч. 2 ст. 310 КК України - незаконний посів та незаконне вирощування конопель в кількості п`ятдесят і більше рослин особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.317 КК України;

3) ч. 2 ст. 310 КК України - як незаконний посів та незаконне вирощування снотворного маку в кількості від ста до п`ятисот рослин особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.317 КК України;

4) ч. 1 ст. 309 КК України - незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту;

5) ч. 2 ст. 194 КК України - умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

Отже, судом 1-ої інстанціїне зазначено у вироку дії обвинуваченого ОСОБА_7 , які органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України за епізодом, який вчинено 20.06.2024, тобто порушено вимоги законності судового рішення, яке має бути ухвалене згідно із нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, що істотно вплинули на прийняте судом рішення.

Окрім того, в резолютивній частині вироку суд призначив обвинуваченому покарання за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 310 та ч. 2 ст. 317 КК України, які взагалі не інкримінувалися обвинуваченому. Натомість, обвинувачений звинувачується у вчиненні злочинів, серед іншого, передбачених ч. 2 ст. 310 та ч. 1 ст. 317 КК України. При цьому, жодних обґрунтувань зміни кваліфікації дій обвинуваченого та призначення за них покарання оскаржуваний вирок не містить.

Положеннями п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Пункт 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

За приписами ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме принцип верховенство права.

Відповідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, апеляційний суд також виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК України, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.

В той же час, у відповідності до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження як норм вищого ступеня нормативності є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

Таким чином, оскільки судом 1-ої інстанції при розгляді справи були порушені загальні засади кримінального провадження, а саме законність, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню з призначенням нового судового розгляду.

Встановивши істотні порушення положень кримінального законодавства судом 1-ої інстанції, що є підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду, апеляційний суд не надає оцінку іншим доводам апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України, скасовуючи вирок та призначаючи новий судовий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Під час нового розгляду, суду 1-ої інстанції, неухильно дотримуючись вимог КПК України, необхідно звернути увагу на встановлені під час апеляційного розгляду та зазначені в ухвалі апеляційного суду факти порушення вимог кримінального процесуального закону, провести судовий розгляд кримінального провадження у відповідності до вимог КПК України, та прийняти за його результатами законне і обґрунтоване рішення.

Окрім того, оскаржуваним вироком суду 1-ої інстанції залишено без змін до набрання вироком законної сили обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Беручи до уваги усталену практику ЄСПЛ (зокрема, рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16.10.2014) щодо неприпустимості тримання особи під вартою без судового рішення та у контексті даного кримінального провадження, не вирішуючи наперед питання щодо винуватості чи невинуватості ОСОБА_7 з метою попередження ризику його переховування від суду, оскільки він не може не усвідомлювати імовірність повторного визнання його вини за висунутим йому обвинуваченням у вчиненні інкримінованих злочинів, в тому числі тяжких злочинів, ураховуючи особливості апеляційного розгляду, передбачені главою 31 КПК України та обмежені можливості щодо повноцінного розгляду та вирішення цього питання в межах процедури апеляційного перегляду, апеляційний суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, із визначенням розміру застави та покладанням обов`язків у разі її внесення визначених ухвалою Болградського районного суду Одеської обл. від 27.09.2024.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 183, 199, 370, 373, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Болградської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Болградського районного суду Одеської обл. від 13.11.2024, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 310, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 194 КК України скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 в суді 1-ої інстанції, в іншому складі суду, зі стадії підготовчого провадження.

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 09.08.2025 включно, з утриманням в ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор», із визначенням розміру застави та покладанням обов`язків у разі її внесення визначених ухвалою Болградського районного суду Одеської обл. від 27.09.2024 (т. 1 а.п. 38-39).

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4