Справа № 191/920/25
Провадження № 1-кп/191/39/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000019 від 21.01.2025 року відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Лисичанськ, Луганської області, громадянин України, не

працюючого, неодруженого, з базовою середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого як ВПО АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-26.04.2023 Казанківським районним судом Миколаївської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік;

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Синельникове, Дніпропетровської області, громадянина України,

не працюючого, неодруженого, з базовою середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

за участю в судовому розгляді:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

18.01.2025 приблизно о 21.00 годині ОСОБА_3 разом зі своїм знайомим ОСОБА_4 рухались по вул. Локомотивна, м. Синельникове, Дніпропетровської області. По ходу свого руху, напроти території домоволодіння за адресою: буд. 86 по вул. Локомотивна, м. Синельникове, Дніпропетровської області побачили припаркований автомобіль марки ВАЗ 21074 р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , в цей час, у ОСОБА_7 та ОСОБА_4 раптово виник спільний злочинний умисел, направлений на хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Реалізуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 діючи спільно, групою осіб, умисно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, побачивши, що вказаний автомобіль марки ВАЗ 21074 р.н. НОМЕР_1 незачинений та необладнаний засобами охорони, у тому числі і технічними, що обмежують вільний доступ сторонніх осіб, проникли у салон вказаного автомобіля, де почали голосно кричати. Далі, в цей же день, (тобто 18.01.2025) приблизно о 21.30 годин, власник автомобіля ОСОБА_6 , почувши сторонні звуки за межами свого двору, вийшов з території домоволодіння за вищезазначеною адресою, де побачив двох невідомих чоловіків у салоні свого автомобіля марки ВАЗ 21074 р.н. НОМЕР_1 .

Після чого, ОСОБА_6 почав вимагати у вказаних чоловіків покинути салон його автомобіля, але ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ігноруючи вимогу останнього, почали висловлюватись на його адресу нецензурною лайкою, та продовжуючи реалізовувати свої злочинні дії, діючи спільно, групою осіб, умисно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю вийшли з салону автомобіля марки ВАЗ 21074 р.н. НОМЕР_1 та застосовуючи каміння безпричинно пошкодили цілісність вказаного автомобіля.

На дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , власник автомобіля ОСОБА_6 продовжив вимогу припинити свої хуліганські дії, при цьому попередив про намір виклику поліції і почав прямувати у протилежну сторону від ОСОБА_3 , тобто розташувавшись спиною до останнього. У цей час, ОСОБА_3 піднявши з землі уламок каміння, кинув його у бік потерпілого ОСОБА_6 , який потрапив у тім`яну ділянку голови зліва, чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді садна шкіри, яке відноситься до категорії легких ( п. 2.3,5. правил визначення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень, затверджених наказом №6 МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17 січня 1995 року).

Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_8 діючи групою осіб своїми злочинними діями грубо порушили громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю безпричинно пошкодили цілісність автомобіля марки ВАЗ 21074 р.н. НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_6 , завдавши останньому матеріальну шкоду на суму 7886 гривень 11 копійок.

Умисні дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кваліфіковано як хуліганство, тобто грубому порушенні громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, передбачене, ч. 2 ст. 296 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, суду пояснив, що він дійсно 18.01.2025 року, приблизно о 21-00 годині, разом із своїм знайомим ОСОБА_4 побачили припаркований автомобіль марки ВАЗ 21074 р.н. НОМЕР_1 біля будинку буд. 86 по вул. Локомотивна, м. Синельникове, Дніпропетровської області та вирішили штовхнути вищевказаний автомобіль і залізли в середину, авто було незамкнуте. Вийшов потерпілий ОСОБА_6 та почав робити зауваження, кричати. Він та ОСОБА_4 почали висловлюватися нецензурною лайкою на адресу потерпілого, а потім він взяв камінь та кинув в голову потерпілого. Потім розбив три скла в автомобілі. Перед потерпілим вибачився, просив призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він дійсно 18.01.2025 року о 21-00 годині, разом із своїм знайомим ОСОБА_3 побачили припаркований автомобіль марки ВАЗ 21074 р.н. НОМЕР_1 біля будинку буд. 86 по вул. Локомотивна, м. Синельникове, Дніпропетровської області. Вони вирішили сісти в авто, оскільки воно було незамкнуте. ОСОБА_3 сів за кермо, а він на пасажирське сидіння. Вийшов потерпілий та почалась сварка, він та ОСОБА_3 почали кричати та висловлюватися нецензурною лайко. ОСОБА_3 вийшов з авто і розбив переднє скло, а він вийшов і розбив заднє скло автомобіля. Потім ОСОБА_3 взяв камінь і кинув у голову потерпілого. Вони потім пішли з місця події, але потім повернулися і приїхала поліція. У скоєному щиро кається, відшкодував потерпілому збитки в сумі 1000 грн. Просив призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Потерпілий ОСОБА_6 надав заяву про розгляд справи без його участі, претензій матеріальних та моральних до обвинувачених не має.

Враховуючи те, що обвинувачені не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачених та дослідженням письмових доказів, які характеризують особу обвинувачених, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Крім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, оцінивши показання обвинувачених в сукупності з відомостями про предмет злочинів і про обстановку їх виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченими добровільно, значення змісту яких вони правильно розуміють, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та кваліфікує їх дії за ч.2 ст.296 КК України, а саме, хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, передбаченого, ч. 2 ст. 296 КК України.

Суд вважає, що таке доведення випливає із сукупності ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою та відповідає критерію доведеності вини «поза розумним сумнівом». Вина обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні ними кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю. Вони діяли з хуліганських мотивів, грубо порушили громадський порядок з мотивів неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, групою осіб. Обвинувачені є суб`єктами цього злочину, оскільки є осудними та повнолітніми особами.

При призначенні покарання обвинуваченим суд враховує ступінь тяжкості скоєного кожним кримінального правопорушення, особу винних, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

До пом`якшуючих обставин ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згідно положень ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття часткове відшкодування завданих збитків.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_3 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України, не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченим суд враховує положення ст. ст. 50, 65 КК України, нормами яких встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами і особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, неодружений, на утриманні нікого не має.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працює, на утриманні нікого не має.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , після вчинення злочину, який є нетяжкими, їх щире каяття, посередню характеристику обвинувачених, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, частково відшкодування шкоди, також враховуючи, що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд вважає за необхідне для виправлення обвинувачених призначити їм покарання відповідно до ролі кожного у скоєні злочину. ОСОБА_4 в межах санкції статті у виді позбавлення волі, в мінімальному розмірі, а ОСОБА_3 , враховуючи його зухвалу поведінку під час вчинення та спричинення ушкоджень потерпілому, покарання наближене до мінімального у виді 2 років позбавлення волі. Враховуючи особи обвинувачених, їх ставлення до скоєного, суд вважає за можливе призначити покарання із застосування ст. 75, 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде достатнє для їх виправлення.

Суд, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 не вбачає підстав для застосування ст. 71 КК України, оскільки злочин, останній вчинив поза межами іспитового строку визначеного за вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 26.04.2023 року.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Судові витрати вирішити на підставі ст. 124 КПК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Заходи забезпечення у кримінальному провадженні до обвинувачених не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.296 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 не обирати.

Визнати винуватим ОСОБА_4 у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.296 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , витрати на користь держави на проведення судової трасологічної експертизи № СЕ-19/104-25/4757-Д у розмірі 795,90 грн. та витрати транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/104-25/4200-АВ в розмірі 3183,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , витрати на користь держави на проведення судової трасологічної експертизи № СЕ-19/104-25/4757-Д у розмірі 795,90 грн. та витрати транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/104-25/4200-АВ, в розмірі 3183,60 грн.

Речові докази оптичний диск (а.с. 42 т.2) та три пакети з дактокартами ( а.с. 97 т.2) зберігати при матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1