ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/6363/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/332/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1,2 ст. 190 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 190, частиною 2 статті 190 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000289 від 13.12.2023, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2024 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, із вищою освітою, який офіційно не працює, неодружений, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше судимим не був, визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 190, частиною 2 статті 190 КК України та призначено покарання: за частиною 1 статті 190 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік; за частиною 2 статті 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі частини 1 статті 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі статті 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно вироку, ОСОБА_8 у лютому 2022 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебував за адресою: АДРЕСА_1 , де отримав доступ до банківської картки банку АТ КБ «Приват Банк» розрахунковий рахунок НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на яку нараховувалась пенсія останнього за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 08.10.2000. При цьому, ОСОБА_8 достовірно було відомо про смерть 24.02.2022 його батька, ОСОБА_10 , відомості про яку, внесено до актового запису про смерть № 6453 від 14.07.2022 (свідоцтво про смерть від 12.10.2022 серія НОМЕР_2 ). В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману. Реалізовуючи вказаний умисел, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_8 ввів в оману представників Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, шляхом укриття відомостей про факт смерті свого батька, ОСОБА_10 , з метою заволодіння грошовими коштами у вигляді пенсії за віком останнього, достовірно знаючи про те, що в такому випадку вказані кошти будуть в подальшому неправомірно нараховані на вказаний рахунок, до якого у ОСОБА_8 був доступ. Далі, 11.03.2022, близько 10:20, ОСОБА_8 , виявив зарахування грошових коштів у сумі 10 605,47 грн. на рахунок НОМЕР_1 АТ КБ «Приват Банк», на ім`я ОСОБА_10 . У зв`язку з цим, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння спрямованого на заволодіння чужим майном, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в той же день, о 10:27, ОСОБА_8 , здійснив переказ з рахунку НОМЕР_1 АТ КБ «Приват Банк», відкритого на ім`я ОСОБА_10 , на власну банківську картку АТ КБ «Приват Банк» з номером НОМЕР_3 на суму 4 900 грн, 12.03.2022, о 09:37, здійснив переказ з рахунку НОМЕР_1 АТ КБ «ПриватБанк», відкритого на ім`я ОСОБА_10 , на власну банківську картку АТ КБ «Приват Банк» з номером НОМЕР_3 в сумі 4 900 грн., а також 17.03.2022, о 10:33, здійснив переказ з рахунку НОМЕР_1 АТ КБ «Приват Банк», відкритого на ім`я ОСОБА_10 , на власну банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» з номером НОМЕР_3 в сумі 1 373 грн. Заволодівши вказаними грошовими коштами, ОСОБА_8 , розпорядився ними на власний розсуд, завдавши таким чином державі в особі головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області майнову шкоду на суму 10 605,47 грн.

Відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається ОСОБА_8 , передбачена частиною 1 статті 190 КК України.

Крім того, ОСОБА_8 вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_8 у лютому 2022 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебував за адресою: АДРЕСА_1 , де отримав доступ до банківської картки банку АТ КБ «ПриватБанк» розрахунковий рахунок НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на яку нараховувалась пенсія останнього за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 08.10.2000. При цьому, ОСОБА_8 достовірно було відомо про смерть 24.02.2022 його батька, ОСОБА_10 , відомості про яку, внесено до актового запису про смерть № 6453 від 14.07.2022 (свідоцтво про смерть від 12.10.2022 серія НОМЕР_2 ). В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману. Реалізовуючи вказаний умисел, діючи умисно, повторно, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_8 ввів в оману представників Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, шляхом укриття відомостей про факт смерті свого батька, ОСОБА_10 , з метою заволодіння грошовими коштами у вигляді пенсії за віком останнього, достовірно знаючи про те, що в такому випадку вказані кошти будуть в подальшому неправомірно нараховані на вказаний рахунок, до якого у ОСОБА_8 був доступ. Далі, 15.04.2022, близько 16:45, ОСОБА_8 , виявив зарахування грошових коштів у сумі 10 605,47 грн. на рахунок НОМЕР_1 АТ КБ «ПриватБанк», на ім`я ОСОБА_10 . У зв`язку з цим, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, повторно усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння спрямованого на заволодіння чужим майном, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в той же день, о 17:36, ОСОБА_8 , здійснив переказ з рахунку НОМЕР_1 АТ КБ «ПриватБанк», відкритого на ім`я ОСОБА_10 , на банківську картку АТ КБ «Приват Банк» з номером НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_11 на суму 4 629,15 грн., 15.04.2022, о 17:38, здійснив переказ з рахунку НОМЕР_1 АТ КБ «ПриватБанк», відкритого на ім`я ОСОБА_10 , на власну банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» з номером НОМЕР_3 в сумі 5 977 грн.

Заволодівши вказаними грошовими коштами, ОСОБА_8 , розпорядився ними на власний розсуд, завдавши таким чином державі в особі головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області майнову шкоду на суму 10 606,15 грн.

Відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається ОСОБА_8 , передбачена частиною 2 статті 190 КК України.

Крім того, ОСОБА_8 вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за наступних обставин, у лютому 2022 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 перебував за адресою: АДРЕСА_1 , де отримав доступ до банківської картки банку АТ КБ «Приват Банк» розрахунковий рахунок НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на яку нараховувалась пенсія останнього за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 08.10.2000. При цьому, ОСОБА_8 достовірно було відомо про смерть 24.02.2022 його батька, ОСОБА_10 , відомості про яку, внесено до актового запису про смерть № 6453 від 14.07.2022 (свідоцтво про смерть від 12.10.2022 серія НОМЕР_2 ). В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману. Реалізовуючи вказаний умисел, діючи умисно, повторно, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_8 ввів в оману представників Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, шляхом укриття відомостей про факт смерті свого батька, ОСОБА_10 , з метою заволодіння грошовими коштами у вигляді пенсії за віком останнього, достовірно знаючи про те, що в такому випадку вказані кошти будуть в подальшому неправомірно нараховані на вказаний рахунок, до якого у ОСОБА_8 був доступ. Далі, 17.05.2022, близько 14:05, ОСОБА_8 , виявив зарахування грошових коштів у сумі 10 605,47 грн. на рахунок НОМЕР_1 АТ КБ «Приват Банк», на ім`я ОСОБА_10 . У зв`язку з цим, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння спрямованого на заволодіння чужим майном, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в той же день, о 15:06, ОСОБА_8 , здійснив переказ з рахунку НОМЕР_1 АТ КБ «Приват Банк», відкритого на ім`я ОСОБА_10 , на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» з номером НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_11 на суму 2 010,05 грн., 17.05.2022, о 15:08, здійснив переказ з рахунку НОМЕР_1 АТ КБ «Приват Банк», відкритого на ім`я ОСОБА_10 , на власну банківську картку АТ КБ «Приват Банк» з номером НОМЕР_3 в сумі 7 025,29 грн., 19.05.2022, о 03:05, здійснив переказ з рахунку НОМЕР_1 АТ КБ «Приват Банк», відкритого на ім`я ОСОБА_10 , на власну банківську картку АТ КБ «Приват Банк» з номером НОМЕР_3 в сумі 4 02,01 грн., 23.05.2022, о 15:11, здійснив переказ з рахунку НОМЕР_1 АТ КБ «Приват Банк», відкритого на ім`я ОСОБА_10 , на власну банківську картку АТ КБ «Приват Банк» з номером НОМЕР_3 в сумі 1 005,03 грн.

Заволодівши вказаними грошовими коштами, ОСОБА_8 , розпорядився ними на власний розсуд, завдавши таким чином державі в особі головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області майнову шкоду на суму 10 442,38 грн.

Відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається ОСОБА_8 , передбачена частиною 2 статті 190 КК України.

Крім того, ОСОБА_8 вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за наступних обставин, у лютому 2022 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_12 перебував за адресою: АДРЕСА_1 , де отримав доступ до банківської картки банку АТ КБ «Приват Банк» розрахунковий рахунок НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на яку нараховувалась пенсія останнього за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 08.10.2000. При цьому, ОСОБА_8 достовірно було відомо про смерть 24.02.2022 його батька, ОСОБА_10 , відомості про яку, внесено до актового запису про смерть № 6453 від 14.07.2022 (свідоцтво про смерть від 12.10.2022 серія НОМЕР_2 ). В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману. Реалізовуючи вказаний умисел, діючи умисно, повторно, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_8 ввів в оману представників Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, шляхом укриття відомостей про факт смерті свого батька, ОСОБА_10 , з метою заволодіння грошовими коштами у вигляді пенсії за віком останнього, достовірно знаючи про те, що в такому випадку вказані кошти будуть в подальшому неправомірно нараховані на вказаний рахунок, до якого у ОСОБА_8 був доступ. Далі, 16.06.2022, близько 15:55, ОСОБА_8 , виявив зарахування грошових коштів у сумі 11 670,32 грн. на рахунок НОМЕР_1 АТ КБ «ПриватБанк», на ім`я ОСОБА_10 . У зв`язку з цим, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння спрямованого на заволодіння чужим майном, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в той же день, о 16:42, ОСОБА_8 , здійснив переказ з рахунку НОМЕР_1 АТ КБ «ПриватБанк», відкритого на ім`я ОСОБА_10 , на банківську картку АТ КБ «Приват Банк» з номером НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_11 на суму 1 507,54 грн., 16.06.2022, о 16:44, здійснив переказ з рахунку НОМЕР_1 АТ КБ «Приват Банк», відкритого на ім`я ОСОБА_10 , на власну банківську картку АТ КБ «Приват Банк» з номером НОМЕР_3 в сумі 5 025,13 грн., 16.06.2022, о 16:53, здійснив переказ з рахунку НОМЕР_1 АТ КБ «Приват Банк», відкритого на ім`я ОСОБА_10 , на власну банківську картку АТ КБ «Приват Банк» з номером НОМЕР_3 в сумі 5 045,23 грн.

Заволодівши вказаними грошовими коштами, ОСОБА_8 , розпорядився ними на власний розсуд, завдавши таким чином державі в особі головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області майнову шкоду на суму 11 577,90 грн.

Відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається ОСОБА_8 , передбачена частиною 2 статті 190 КК України.

Крім того, ОСОБА_8 вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за наступних обставин, у лютому 2022 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебував за адресою: АДРЕСА_1 , де отримав доступ до банківської картки банку АТ КБ «Приват Банк» розрахунковий рахунок НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на яку нараховувалась пенсія останнього за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 08.10.2000. При цьому, ОСОБА_8 достовірно було відомо про смерть 24.02.2022 його батька, ОСОБА_10 , відомості про яку, внесено до актового запису про смерть № 6453 від 14.07.2022 (свідоцтво про смерть від 12.10.2022 серія НОМЕР_2 ). В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману. Реалізовуючи вказаний умисел, діючи умисно, повторно, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_8 ввів в оману представників Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, шляхом укриття відомостей про факт смерті свого батька, ОСОБА_10 , з метою заволодіння грошовими коштами у вигляді пенсії за віком останнього, достовірно знаючи про те, що в такому випадку вказані кошти будуть в подальшому неправомірно нараховані на вказаний рахунок, до якого у ОСОБА_8 був доступ. Далі, 15.07.2022, близько 17:53, ОСОБА_8 , виявив зарахування грошових коштів у сумі 10 959,36 грн. на рахунок НОМЕР_1 АТ КБ «Приват Банк», на ім`я ОСОБА_10 . У зв`язку з цим, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння спрямованого на заволодіння чужим майном, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в той же день, о 20:54, ОСОБА_8 , здійснив переказ з рахунку НОМЕР_1 АТ КБ «Приват Банк», відкритого на ім`я ОСОБА_10 , на власну банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» з номером НОМЕР_3 на суму 4 974,87 грн., 15.07.2022, о 20:55, здійснив переказ з рахунку НОМЕР_1 АТ КБ «Приват Банк», відкритого на ім`я ОСОБА_10 , на банківську картку АТ КБ «Приват Банк» з номером НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_11 на суму 1 005,03 грн., 16.07.2022, о 02:57, здійснив переказ з рахунку НОМЕР_1 АТ КБ «Приват Банк», відкритого на ім`я ОСОБА_10 , на власну банківську картку АТ КБ «Приват Банк» з номером НОМЕР_3 в сумі 4 979 грн.

Заволодівши вказаними грошовими коштами, ОСОБА_8 , розпорядився ними на власний розсуд, завдавши таким чином державі в особі головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області майнову шкоду на суму 10 958 грн.

Загальна сума майнової шкоди державі в особі головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області спричинених незаконними діями ОСОБА_8 , склала 54 189,09 грн.

Відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається ОСОБА_8 , передбачена частиною 2 статті 190 КК України.

Не погодившись з зазначеним вироком, прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить вирок Київського районного суду м. Харкова від 05.08.2024 скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосуванням зайвої кваліфікації дій ОСОБА_8 за частиною 2 статі 190 КК України, та призначення покарання за сукупністю злочинів на підставі частини 1 статті 70 КК України, а також необґрунтованого застосування статті 75 КК України, що потягло безпідставне та неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

З мотивувальної частини вироку виключити щире каяття, як обставину, яка пом`якшує покарання ОСОБА_8 . Кваліфікувати дії ОСОБА_8 за частиною 1 статті 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство). З мотивувальної та резолютивної частин вироку виключити посилання на частину 1 статті 70 КК України щодо призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень. Ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_8 покарання за частиною 1 статті 190 КК України у виді 3 років обмеження волі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вказує на те, що відповідно до статті 32 КК України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Повторність, передбачена частиною першою цієї статті, відсутня при вчиненні продовжуваного злочину, який складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним злочинним наміром.

Від повторності злочинів необхідно відрізняти продовжуваний злочин, що складається із двох або більше вчинених у різний час тотожних їх чинних діянь, які об`єднані єдиним злочинним наміром. Об`єднання тотожних діянь єдиним злочинним наміром означає, що до вчинення першого з низки тотожних діянь особа усвідомлює, що для реалізації її злочинного наміру необхідно вчинити декілька таких діянь, кожне з яких спрямовано на реалізацію цього наміру. Такі діяння не утворюють повторності, оскільки кожне з них стає елементом одиничного (єдиного) злочину і окремим (самостійним) злочином щодо будь-якого іншого з цих діянь бути не може.

При повторності ж тотожних злочинів кожен із них має власну суб`єктивну сторону, зокрема самостійний умисел, який виникає щоразу перед вчиненням окремого злочину.

Прокурор звертає увагу, що ОСОБА_8 регулярно, у період з 11.03.2022 по 15.07.2022, достовірно знаючи що його батько ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом обману, не повідомляючи органи Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області про наявність підстав для призупинення нарахування пенсії, утримуючи при собі банківську картку, яка належала його померлому батьку, щомісяця здійснював транзакції зі зняття коштів з пенсійної карти АТ КБ «ПриватБанку» на загальну суму 54 189,09 гривень за вищевказаний період.

Прокурор вважає, що вчинені ОСОБА_8 тотожні діяння, які мали загальну мету, від самого початку охоплювались єдиним злочинним наміром на заволодіння конкретними грошовими коштами та були скоєні у період з 11.03.2022 по 15.07.2023 повторності не утворюють, а є одним продовжуваним злочином. Суд першої інстанції правильно встановивши фактичні обставини кримінального провадження, надав неправильну кримінально-правову оцінку діям обвинуваченого. Отже необхідно виключити як зайву кваліфікацію дій ОСОБА_8 за частиною 2 статті 190 КК України, а у зв`язку з цим і призначення покарання за сукупністю злочинів на підставі частини 1 статті 70 КК України.

Крім цього, на думку прокурора, судом першої інстанції при звільненні ОСОБА_8 від призначеного покарання, на підставі статті 75 КК України, не в повній мірі враховані дані про особу обвинуваченого, та характер вчинених ним дій.

Прокурор звертає увагу, що ОСОБА_8 не працює, не одружений, не пов`язаний з соціальними інститутами, які могли б сприяти його перевихованню без тривалої ізоляції від суспільства. Не відшкодував спричинену злочином шкоду. Судом першої інстанції визнано обставиною, що пом`якшує покарання щире каяття обвинуваченого, однак не наведено в чому саме воно виразилось, що само по собі, на думку прокурора, не є підставою для звільнення ОСОБА_8 від призначеного покарання, а лише характеризує суб`єктивне ставлення особи до вчиненого злочину.

Вважає, що висновок суду першої інстанції про щире каяття ОСОБА_8 є невмотивованим, та не вбачається підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, відповідно до положень статті 75 КК України.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, просив виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання суду на кваліфікацію дій ОСОБА_8 за частиною 2 статті 190 КК України та призначення остаточного покарання на підставі частини 1 статті 70 КК України, вважав за необхідне кваліфікувати його дії за частиною 1 статті 190 КК України з призначенням покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, та з урахування того, що обвинувачений у повному обсязі відшкодував спричинену злочином шкоду, не заперечував проти звільнення ОСОБА_8 від призначеного покарання з випробуванням, відповідно до положень статті 75 КК України; думку обвинуваченого та захисника, які підтримали позицію прокурора; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши оскаржуваний вирок, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, зважаючи на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_8 , маючи доступ до банківської картки банку AT КБ «ПриватБанк», яка належала його померлому батьку ОСОБА_10 та на яку відповідно до Закону України «Про загально обов`язкове державне пенсійне страхування» від 08.10.2000 здійснювались нарахування пенсії за віком, в період з 11.03.2022 по 15.07.2022 достовірно знаючи що його батько ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом обману, не повідомляючи органи Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області про наявність підстав для призупинення нарахування пенсії, утримуючи при собі банківську картку, яка належала його померлому батьку, щомісяця здійснював транзакції зі зняття коштів з пенсійної карти АТ КБ «ПриватБанку», які були нараховані ОСОБА_10 після його смерті, як пенсія за віком та які перебували на вказаній картці, якими розпорядився у подальшому на свій власний розсуд. Загальна сума майнової шкоди державі в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області спричинених незаконними діями ОСОБА_8 склала 54 189, 09 гривень.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_8 вчинені тотожні діяння, які не утворюють повторності в розумінні статті 32 КК України, оскільки вчинені діяння стосуються одного і того ж предмета, а саме пенсії, були об`єднані єдиним наміром, враховуючи, що обвинувачений з самого початку не повідомив Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області про наявність підстав для призупинення нарахування пенсії за віком, та вчинені без значного розриву у часі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 32 КК України повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Не є повторністю продовжуваний злочин, що складається з двох або більше вчинених в різний час тотожних злочинних діянь, об`єднаний єдиним кримінально протиправним наміром.

Продовжуваний злочин зовні схожий на повторність тотожних злочинів тому, що також складається з кількох тотожних діянь. Але між ними є суттєві відмінності. Так, при продовжуваному злочині особа має єдиний злочинний намір, що охоплює заздалегідь поставлену загальну мету і єдиний умисел, об`єднує вчинені нею всі тотожні діяння, вчиненні діяння щодо одного й того ж предмета злочину, без значного розриву у часі. При повторному вчиненні тотожних злочинів кожен з них має суб`єктивну сторону і самостійний умисел, який виникає щоразу перед вчиненням окремого злочину.

У зв`язку із наведеним, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обґрунтованість апеляційних вимог прокурора та необхідність кваліфікації дій ОСОБА_8 за частиною 1 статті 190 КК України, що є підставою для зміни вироку суду, з урахуванням пункту 2 частини 1 статті 413 КПК України.

Враховуючи, що діяння обвинуваченого вчинені в період з 11.03.2022 по 15.07.2022, такі дії слід кваліфікувати за частиною 1 статті 190 КК України, а тому з мотивувальної та резолютивної частини необхідно виключити посилання суду на кваліфікацію дій ОСОБА_8 за частиною 2 статті 190 КК України та на призначення йому остаточного покарання на підставі частини 1 статті 70 КК України.

Вирішуючи питання щодо покарання, необхідного для виправлення обвинуваченого, колегія суддів враховує, що обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що він раніше судимим не був, не одружений, не працює, на спеціалізованих обліках не перебуває, вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке є кримінальним проступком, шкоду спричинену злочином відшкодував в повному обсязі.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації таке покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Під час вибору заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що призначене судом першої інстанції обвинуваченій покарання за частиною 1 статті 190 КК України у виді обмеження волі строком на 1(один) рік зі звільненням обвинуваченого від його відбування, відповідно до положень статті 75 КК України з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 (два) роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктом 1,2 частини 1 статті 76 КК України, є обгрунтованим та достатнім для досягнення мети покарання.

Керуючись статтями 405, пунктом 2 частини 1 статті 407, пунктом 2 частини 1 статті 413, 414, 418, 419 КПК України,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 - змінити.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання суду на кваліфікацію дій ОСОБА_8 за частиною 2 статті 190 КК України та на призначення йому остаточного покарання на підставі частини 1 статті 70 КК України.

Дії ОСОБА_8 кваліфікувати за частиною 1 статті 190 КК України та вважати його засудженим за цією статтею до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, на підставі статті 75 КК України звільнивши останнього від відбування цього покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок Київського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: