Провадження № 1-кп/638/1947/25
УХВАЛА

Іменем України

12 серпня 2025 року Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000791 від 31.05.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону протитанкових засобів військової частини НОМЕР_1 , військове звання солдат, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Харкова знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 28.07.2025 призначено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні.

Захисником ОСОБА_5 подане клопотання, в якому він просив обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 повернути прокурору для усунення недоліків. В обґрунтування зазначив, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки не містить чіткого та повного викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, що підлягають доказуванню відповідно до ст. 91 КПК України. Акт містить лише загальні посилання на нібито вчинення злочину у складі групи, без конкретизації службової особи, що є обов`язковим елементом складу злочину, пов`язаного з діями посадової особи, а також відсутні обов`язкові елементи як об`єктивної сторони, так і суб`єктивної сторони злочину. Зазначена в обвинувальному акті правова кваліфікація за ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369-2, ч. 5 ст. 407 КК України не відповідає обставинам, викладеним в розділі «виклад фактичних обставин кримінального правопорушення». За ч. 3 ст. 332 КК України відсутні відомості про будь-які дії ОСОБА_4 , що утворюють організацію або сприяння незаконному перетину державного кордону, наявність впливу обвинуваченого на посадових осіб. Можливість у обвинуваченого організації незаконного перетину державного кордону іншими особами є припущенням та жодним чином не підтверджена. Також обвинувачення не містить даних щодо конкретної службової особи, на яку мав здійснити вплив ОСОБА_4 , що суперечить правовій позиції Верховного Суду у справі № 160/4044/21. За ст. 407 КК України слідчий та прокурор обмежилися лише загальною фразою про «самовільне залишення місця служби» без встановлення факту прийняття присяги, отримання військової форми, зброї чи військового квитка, що згідно з практикою Верховного Суду (справа №234/6524/21) є обов`язковими ознаками для кваліфікації за цією статтею. Вказана неконкретність обвинувачення порушує право ОСОБА_4 на захист, перешкоджає суду у роз`ясненні суті пред`явленого обвинувачення. Крім того, серед доказів у справі міститься копія військового квитка, підпис у якому від імені обвинуваченого є підробленим. Оригінал військового квитка слідчим не витребувано, почеркознавча експертиза не проведена.

Захисники та обвинувачений підтримали вищевказане клопотання та просили його задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання про повернення обвинувального акту, вказуючи про необґрунтованість позиції захисту та зазначивши, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстави для його повернення прокурору відсутні.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши обвинувальний акт та додані до нього документи, дійшов наступних висновків.

Згідно вимог п. 3 ч. 3ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Вичерпний перелік обов`язкових вимог до змісту та форми обвинувального акта, а також перелік додатків до нього визначено ст. 291 КПК України.

Обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.

Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема, якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Інших вимог до обвинувального акту закон не містить.

Аналізуючи доводи сторони захисту стосовно наявності підстав для повернення обвинувального акту прокурору та вирішуючи питання щодо їх обґрунтованості, суд виходить з наступного.

Згідно з положеннями ст. 291, 314 КПК України єдиними процесуальними документами, що підлягають дослідженню судом під час підготовчого судового засідання є обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, відповідність яких вимогам кримінального процесуального закону має перевірити суд.

При цьому, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню судового розгляду і не можуть бути усунені під час судового розгляду.

Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Згідно з ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу;

9) дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до ч. 3 вказаної статті обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

При цьому, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 332 КК України, не містить даних про місце його вчинення. У формулюванні обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 332 КК України відсутні відомості щодо місця та часу вчинення кримінального правопорушення.

Крім цього, злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України, є триваючим. Початком злочину вважається момент фактичного самовільного залишення військової частини або місця служби, а кінцем - день повернення в частину або затримання поза межами частини.

Разом з тим, у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України, зазначено, що злочинна діяльність ОСОБА_4 була припинена 26.03.2025 співробітниками правоохоронного органу, місце такого припинення, а отже й місце вчинення (закінчення) кримінального правопорушення, не вказано.

Частиною 1 ст. 337 КПК України встановлено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відсутність конкретного викладення формулювання обвинувачення в обвинувальному акті, в частині зазначення часу та місця вчинення кримінального правопорушення, може істотно вплинути на права учасників кримінального провадження щодо забезпечення права на справедливий суд та порушення права на захист обвинуваченого. В подальшому це позбавить суд можливості належним чином роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення на виконання вимог ст.348 КПК України та розглянути кримінальне провадження в його межах.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність повернення обвинувального акту стосовно ОСОБА_4 прокурору для усунення вищевказаних недоліків.

Стосовно інших доводів клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору, суд зазначає наступне.

Як зазначалося вище, дані, які повинен містити обвинувальний акт, викладені в ч. 2 ст. 291 КПК України та наведений перелік є вичерпним.

Згідно з ч. 3 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, що в данному випадку дотримано в повному обсязі.

Частиною 4 ст. 291 даного кодексу встановлено перелік додаткових матеріалів, які долучаються до обвинувального акту.

Вивченням обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369-2 КК України, встановлено, що він містить всі необхідні дані та реквізити, що передбачені кримінальним процесуальним кодексом України, зокрема: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, за виключенням часу та місця вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, та місце вчинення (закінчення) кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, правову кваліфікацію вчинених дій, анкетні дані обвинуваченого та інше.

Дослідженням матеріалів кримінального провадження порушень ч. 4 ст. 291 КПК України не встановлено, до обвинувального акту долучено реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки захисників та підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування.

Посилання сторони захисту на неконкретність та неправильність пред`явленого обвинувачення, неповноту досудового слідства не є предметом судового розгляду на стадії підготовчого судового засідання.

У підготовчому провадженні не вирішується питання про доведеність вини обвинуваченого, наявність складу злочину, правильність кваліфікації його дій, оскільки це прерогатива суду під час судового розгляду справи по суті. Завданням цього провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду. На стадії підготовчого провадження виконується функція контролю за досудовим розслідуванням, відповідність вимогам КПК України обвинувального акта та організаційна (підготовча) функція до наступної стадії судового провадження - судового розгляду з метою створення належних умов для успішного виконання завдань кримінального судочинства.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Таким чином, закон уповноважує прокурора (процесуального керівника) на викладення в обвинувальному акті обставин справи так, як вони ним встановлені.

Суд при розгляді справи по суті має право самостійно та безпосередньо дослідити надані сторонами докази, надати їм відповідну правову оцінку, виклавши висновки у прийнятому рішенні.

Посилання захисника на правові позиції Верховного Суду у справах № 160/4044/21, № 234/6524/21 є помилковими, оскільки за такими справами суд касаційної інстанції рішень не ухвалював, а самі справи стосуються інших правовідносин.

На підставі викладеного, суд визнає наведені доводи захисника необґрунтованими та такими, що не свідчать про необхідність повернення обвинувального акту прокурору саме з цих підстав.

Разом з тим, у зв`язку із встановленими судом та описаними вище недоліками, обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, а клопотання захисника задоволенню.

Керуючись ст. 291, 314, 395, ч. 2 ст. 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_5 задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000791 від 31.05.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369-2 КК України, повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченим у той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1