Номер провадження: 11-сс/813/210/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника власників майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 в інтересах власників майна ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ БУДПЕРСПЕКТИВА» та ТОВ «МЕТПРОЕКТ» на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 25.12.2024 про накладення арешту на майно в межах к/п №0000001 від 06.06.2024 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскарженою ухвалою слідчого судді в межах к/п №0000001 від 06.06.2024 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України було задоволено клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 та накладено арешт шляхом заборони користування та розпорядження на майно, вилучене в ході проведення 17.10.2024 обшуку в офісних приміщеннях, що використовуються ТОВ «БК БУДПЕРСПЕКТИВА» (), ТОВ «МЕТПРОЕКТ» () та ТОВ «ГРАДИЄНТ СВ» () за адресою: м. Одеса, Італійський бульвар, буд. №1Г, зокрема, на речі та документи відповідно до переліку в резолютивній частині ухвали, всього 95 позицій.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України, зокрема, вилучені в ході обшуку документи ймовірно можуть містити відомості про заниження податку на додану вартість, завищення вартості робіт та послуг за обставинами, що встановлюються в межах даного кримінального провадження; інформація, яка міститься на вказаних документах, має значення для вказаного кримінального провадження, виявлені документи ймовірно можуть бути беззаперечними доказами вчинення протиправних дій та потребують дослідження; вилучені мобільні телефони, ноутбуки та флеш-носії можуть містити на собі відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження (дзвінки, листування, фото, номери телефонів, файлів, документів); не виключається можливість того, що вказані телефони, ноутбуки використовувалися при спілкуванні з особами, які перевіряються на причетність щодо вчинення злочинів у даному провадженні, при цьому, органом досудового розслідування призначено ряд експертиз вилученого майна, що є додатковою підставою у арешті виявленого та вилученого майна з метою забезпечення його збереження для можливості проведення експертних досліджень.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_8 , в інтересах власників майна ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ БУДПЕРСПЕКТИВА» та ТОВ «МЕТПРОЕКТ» не погодився із оскаржуваною ухвалою, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість з огляду на наступні обставини:

- слідчий суддя залишив поза увагою те, що прокурором при повторному зверненні із клопотанням про арешт майна не були усунені недоліки, зазначені в ухвалі суду апеляційної інстанції стосовно відсутності ідентифікаційних ознак вилученого майна, зокрема, документи, зазначені в п.п. 66-70, 72-79 прохальної частини клопотання, не містять конкретних ідентифікаційних ознак кожного документа, а саме назви, дати, суб`єкта видання чи укладення, суті договору, кількості аркушів, кількості документів тощо;

- з поданого прокурором клопотання не вбачається, яке саме доказове значення має вилучене майно та які саме ознаки такого майна вказують на його відповідність критеріям речових доказів з урахуванням відомостей, внесених до ЄРДР, а постанова детектива про визнання речей та документів речовими доказами є формальною та фіктивною, оскільки огляд вилученого майна відбувся лише 17.12.2024, тобто через 2 місяці після його вилучення, тобто на час винесення постанови зміст документів досліджено не було;

- слідчим суддею не враховано того, що правових підстав для накладення арешту на частину майна не існує, оскільки його не було накладено попередньою ухвалою слідчого судді від 07.11.2024, а в новій редакції ухвали деяке майно, а саме папка червоного кольору з написом «Текущая документация ноябрь 2018-май 2021 года ГРАДИЕНТ СВ», взагалі ідентифіковане як інше майно;

- під час проведення обшуку було вилучено майно та документи, дозвіл на вилучення яких не було надано ухвалою слідчого судді, зокрема, печатки та штампи, документи, які стосуються діяльності інших суб`єктів господарської діяльності, не пов`язаних із кримінальним провадженням, документів за період, який не розслідується органом досудового розслідування в межах даного кримінального провадження, при цьому, за весь час з моменту вилучення даного майна органом досудового розслідування не було встановлено будь-яке відношення таких речей та документів до кримінального провадження та їх доказове значення;

- слідчим суддею було залишено поза увагою те, що під час проведення обшуку було вилучено ноутбуки, мобільні телефони, флеш-носії разом із паролями до них або взагалі без паролів, проте органом досудового розслідування з моменту вилучення вказаних речей не було здійснено огляду цих технічних засобів та копіювання наявної в них інформації у випадку її важливості для досудового розслідування;

- прокурором не було надано документів, які підтверджують право власності на вилучене майно, не наведено фактів та доказів, що свідчать про право володіння, користування чи розпорядження майном;

- всупереч висновкам слідчого судді, долучені до клопотання про арешт майна копії супровідних листів жодним чином не підтверджують факт здійснення експертних досліджень із відповідним майном, оскільки факт прийняття експертною установою вхідної кореспонденції не підтверджує прийняття відповідних постанов в роботу.

Посилаючись на викладені обставини, представник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власників майна ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання прокурора про арешт майна, зазначених вимог закону не дотримався з огляду на наступне.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми основного закону узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

При цьому ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні... ; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В свою чергу, п.п. 1 та 3 ч. 2 ст. 171 КПК України встановлює, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, а також документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

На підставі аналізу змісту клопотання в зазначеному к/п №0000001 вбачається, що прокурор просив накласти арешт на зазначене у ньому майно, зокрема, на документи, речі та технічні пристрої, відповідно до переліку в прохальній частині клопотання, з метою забезпечення збереження такого майна як речового доказу (т. 1, а.с. 1-43).

Окрім того, відповідно до клопотання прокурора про накладення арешту на майно, витягу з ЄРДР у вищевказаному к/п (т. 1, а.с. 44) та інших матеріалів провадження, відділом детективів Підрозділу детективів ТУ БЕБ в Одеській обл. здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України за матеріалами правоохоронних та контролюючих органів стосовно ухилення ТОВ «МЕТПРОЕКТ» () у період часу з 2021-2024 року від сплати податків на загальну суму 14 196 588 грн.

Підставою для реєстрації вказаного кримінального провадження став аналітичний продукт УАІУР ТУ БЕБ в Одеській обл. №39/0/23.13-02-29-24 від 29.05.2024 «Щодо дослідження фінансово-господарської діяльності ТОВ «МЕТПРОЕКТ».

Встановлено, що за період з 01.01.2021 по теперішній час ТОВ «МЕТПРОЕКТ» укладено 37 договорів з Філіями АМПУ на загальну суму 155 млн. 445 тис., предметом яких були поточний ремонт та будівництво залізничних колій та причалів.

Співставним аналізом товарів, робіт та послуг, придбаних ТОВ «МЕТПРОЕКТ» у контрагентів-постачальників (ТОВ «ГРАДІЄНТ СВ», ТОВ «БК «БУДПЕРСПЕКТИВА», ТОВ «МАЙРІН», ТОВ «БАРС» та ін.) та реалізованих на адресу контрагентів-покупців встановлено, що частина придбаних ТМЦ (тканина синтетична, сонячні модулі, тощо) не реалізовувалась по ланцюгу постачання та не могла бути використана у господарській діяльності підприємства, на загальну суму 68 319 810 грн. (з ПДВ).

Одночасно, відповідно до поданих Балансів (Форма №1-м) за період 2021-2023 років ТОВ «МЕТПРОЕКТ» задекларовано залишки запасів станом на 30.06.2024 становить 170 тис. грн., що свідчить про те, що вищевказані ТМЦ станом на 30.06.2024 відсутні на балансі ТОВ «МЕТПРОЕКТ».

Зважаючи на вищевикладене, можливо зробити висновок, що ТОВ «МЕТПРОЕКТ» реалізувало вищевказані ТМЦ на невстановлених фізичних та юридичних осіб без відображення даних операцій в бухгалтерському та податковому обліку та/або не використав у власній господарській діяльності у загальній сумі 68 319 810 грн. з ПДВ, що можливо призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 14 196 588 грн.

Окрім цього, в ході досудового розслідування встановлено, що ТОВ «МЕТПРОЕКТ» декларували взаємовідносини з придбання ТМЦ (тканина синтетична, пісок кварцовий, сонячні модулі, тощо) на загальну суму 30 971 100 грн. (з ПДВ), з них: у ТОВ «ГРАДИЄНТ СВ» () на загальну суму 16 728 400 грн. (з ПДВ), ТОВ «БК БУДПЕРСПЕКТИВА» () на загальну суму 14 242 700 грн. (з ПДВ), які підконтрольні одним і тим самим особам, що може свідчити про безтоварний характер вказаних операцій, у зв`язку з чим службові особи ТОВ «МЕТПРОЕКТ» можливо ухились від сплати податку на додану вартість 6 194 220 грн.

В ході проведення 17.10.2024 обшуку в офісних приміщеннях, що використовуються ТОВ «БК БУДПЕРСПЕКТИВА», ТОВ «МЕТПРОЕКТ» та ТОВ «ГРАДИЄНТ СВ» за адресою: м. Одеса, Італійський бульвар, буд. №1Г, було виявлено та вилучено певні речі та документи, перелік яких міститься в протоколі обшуку (т. 1, а.с. 70-78).

В подальшому, оскаржуваною ухвалою слідчого судді на все майно, вилучене під час проведення вищезгаданого обшуку офісних приміщень, що використовуються ТОВ «БК БУДПЕРСПЕКТИВА», ТОВ «МЕТПРОЕКТ» та ТОВ «ГРАДИЄНТ СВ», було накладено арешт із забороною користування та розпорядження (т. 1, а.с. 185-222а).

Разом із тим, на переконання апеляційного суду, слідчий суддя залишив поза увагою той факт, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно не відповідає вимогам ст. 171 КПК України в частині обґрунтування необхідності накладення арешту на все перераховане у клопотанні майно з огляду на наступні обставини.

Згідно із ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

В цьому контексті суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що клопотання прокурора про арешт майна в межах даного к/п №0000001 раніше вже поверталось прокурору ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.12.2024 для усунення недоліків протягом 72 годин з моменту отримання копії повного тексту судового рішення (т. 1, а.с. 102-113).

Підставою для повернення клопотання прокурору для усунення недоліків послугувало те, що воно не містило ідентифікуючих ознак вилученого майна, прокурор просив накласти арешт на печатки, штампи, електронні ключі, флешки, ноутбуки, жорсткі диски, блокноти з чорновими записами, чекові книжки, документи та папки з документами відповідного кольору, папки-швидкозшивачі різних кольорів із загальними назвами, без повного опису їх вмісту, назви/реквізитів документів, які містяться у вилучених папках, тощо.

Разом із тим, апеляційний суд вважає обґрунтованими твердження представника власників майна про те, що в повторно поданому клопотанні прокурором не в повному обсязі було усунуто встановлені вищезгаданою ухвалою суду апеляційної інстанції недоліки.

Зокрема, наголошуючи у клопотанні про арешт майна на тому, що вилучене під час проведення обшуку офісних приміщень ТОВ «БК БУДПЕРСПЕКТИВА», ТОВ «МЕТПРОЕКТ» та ТОВ «ГРАДИЄНТ СВ» майно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування даного кримінального провадження, прокурор не наводить ідентифікаційних ознак деякого із вилученого майна, а саме:

1. п.п. 66 та 67 прохальної частини поданого клопотання містять лише загальні назви вилучених предметів «дві коробки з технічними звітами на 1548 арк.» та «одна коробка з робочими проектами по об`єктах ДП «АМПУ» на 2240 арк.», без конкретизації стосовно переліку наявних у зазначених папках документів, їх назви, суб`єкта та дати видання, кількості аркушів та змісту документів, тощо;

2. п.п. 72-79 прохальної частини поданого клопотання містять зауваження стосовно вилучення документів щодо здійснення фінансово-господарської діяльності ТОВ «МЕТПРОЕКТ», ТОВ «БК БУДПЕРСПЕКТИВА» та ТОВ «ГРАДИЄНТ СВ», при цьому, так само відсутні конкретні ідентифікаційні ознаки кожного документа.

Зазначені обставини стосовно відсутності конкретних ідентифікуючих ознак документів та речей позбавляють можливості однозначно пересвідчитись у відповідному доказовому значенні такого майна в межах даного кримінального провадження, а також чітко ідентифікувати вилучені під час проведення обшуку документи, що в подальшому може мати негативні наслідки для даного кримінального провадження, перешкоджатиме досягнення його завдань, а також може призвести до втрати та спотворення вилучених документів та речей, неможливості їх повернення власнику.

За встановлених обставин, колегія суддів констатує, що прокурором при повторному зверненні з клопотанням про арешт майна не було належним чином усунуто недоліків, встановлених ухвалою суду апеляційної інстанції.

Водночас, є обґрунтованими посилання представника власників майна на те, що під час проведення обшуку органом досудового розслідування було вилучено документи загалом приблизно на 19 000 арк., 11 печаток, 2 штампи, 13 електронних ключів, 2 чекові книжки та 3 блокноти з чорновими записами, при цьому, для проведення експертних досліджень органом досудового розслідування було спрямовано 10 томів документів загальною кількістю 2675 арк.

При цьому, органом досудового розслідування на адресу експертних установ для проведення відповідних комп`ютерно-технічних експертиз було направлено лише деякі об`єкти дослідження із вилучених одиниць техніки 4 ноутбуки та 4 флеш-носії (т. 1, а.с. 160-167).

Відтак, наразі не є зрозумілим, які саме дії проводяться детективами БЕБ з іншим вилученим майном, не спрямованим для проведення відповідних експертних досліджень, а також на якій підставі таке майно наразі залишається в розпорядженні органу досудового розслідування, з урахуванням проведення його огляду ще 17.12.2024 (т. 1, а.с. 114-159).

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор зауважив на тому, що на теперішній час орган досудового розслідування готовий повернути власникам майна частину вилученого майна, необхідність арешту якого наразі відпала в межах даного кримінального провадження та яке, на переконання прокурора, не має доказового значення в межах зазначеного провадження.

Разом із тим, не є зрозумілим на якій підставі органом досудового розслідування не було повернуто вилучене майно власникам раніше, у разі встановлення невідповідності такого майна критеріям речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України, з урахуванням факту неодноразового звернення представника власників майна до слідчого та прокурора із відповідними клопотаннями про повернення тимчасово вилученого майна та відмови в задоволенні таких клопотань (т. 2, а.с. 53-56, 58-59, 62-65, 67-68, 70-71, 73-75, 77-79, 81-84, 86-88, 90-92, 94-96, 98-101).

Зазначені обставини в їх сукупності залишились поза увагою слідчого судді під час постановлення оскаржуваної на теперішній час ухвали, внаслідок чого слідчий суддя дійшов безпідставного та такого, що не відповідає фактичним обставинам провадження висновку стосовно усунення прокурором встановлених колегією суддів суду апеляційної інстанції недоліків, пов`язаних із відсутністю повного переліку наявних документів із чітким їх описом задля можливості їх ідентифікації та унеможливлення подальшої втрати або спотворення.

Частина 3 ст. 172 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя суду 1-ої інстанції при прийнятті до розгляду клопотання прокурора про накладення арешту на майно не звернув уваги на його невідповідність вимогам ст. 171 КПК України та не виконав приписів ч. 3 ст. 172 КПК України, згідно яких, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, слідчий суддя своєю ухвалою повертає клопотання прокурору з встановленням строку в 72 години для усунення недоліків.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді передчасною та доходить висновку про те, що при розгляді клопотання прокурора та постановлення ухвали були допущені перелічені вище істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили прийняттю законного та обґрунтованого рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

При цьому, п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

За приписами ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких підстав, апеляційна скарга представника власників майна підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню, з постановленням нової ухвали про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин з моменту отримання копії повного тексту ухвали.

Керуючись ст.ст. 24, 170-173, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 , в інтересах власників майна ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ БУДПЕРСПЕКТИВА» та ТОВ «МЕТПРОЕКТ» задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 25.12.2024, якою накладено арешт на майно, відповідно до переліку в мотивувальній частині ухвали, вилучене 17.10.2024 в ході проведення обшуку в офісних приміщеннях, що використовуються ТОВ «БК БУДПЕРСПЕКТИВА» (), ТОВ «МЕТПРОЕКТ» () та ТОВ «ГРАДИЄНТ СВ» () за адресою: м. Одеса, Італійський бульвар, буд. №1Г скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна, відповідно до мотивувальної частини ухвали, вилученого 17.10.2024 в ході проведення обшуку в офісних приміщеннях, що використовуються ТОВ «БК БУДПЕРСПЕКТИВА» (), ТОВ «МЕТПРОЕКТ» () та ТОВ «ГРАДИЄНТ СВ» () за адресою: м. Одеса, Італійський бульвар, буд. №1Г повернути прокурору-процесуальному керівнику у к/п №0000001 від 06.06.2024, а саме прокурору ОСОБА_6 , для усунення недоліків протягом 72 годин з моменту отримання повного тексту ухвали апеляційного суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4