Провадження №11-сс/801/531/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора

у режимі відеоконференції ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного

у режимі відеоконференції ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01.07.2025, якою задоволено клопотання слідчого та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0002088 внесеного до ЄРДР 09.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01.07.2025 було задоволено клопотання слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Не погодившись із зазначеною ухвалою захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01.07.2025, та постановити нову ухвалу, якою застосувати менш суворий запобіжний захід.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Захисник зазначає, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив клопотання слідчого, не врахувавши положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину є необхідною, але недостатньою умовою для тримання особи під вартою.

У скарзі вказується, що слідчим не доведено наявність жодного з ризиків, передбачених п.п. 1, 5, 6 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ймовірність переховування відсутня, з урахуванням наявності у підозрюваного постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, позитивної характеристики та проходження військової служби; ймовірність впливу на свідків чи інші сторони кримінального провадження не обґрунтована належними доказами; ймовірність перешкоджання слідству шляхом знищення доказів є абстрактною, оскільки матеріали кримінального провадження вже зібрані.

Крім того, апелянт наголошує, що слідчий суддя не врахував положення ст. 178 КПК України щодо врахування особи підозрюваного при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, а також не розглянув можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, як цього вимагає ч. 3 ст. 184 КПК України. З огляду на відсутність доведених ризиків та характеристики особи підозрюваного, тримання під вартою не є пропорційним заходом та порушує право на свободу і особисту недоторканність, гарантоване ст. 29 Конституції України та ст. 5 Конвенції.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, думки захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовільнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши та перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги, прийшла до наступного висновку.

Апеляційний суд розглядає справу відповідно до вимог ст. 404 КПК України, у межах, визначених апеляційною скаргою, перевіряючи законність, обґрунтованість та вмотивованість оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення є

?законним, якщо воно ухвалене компетентним судом відповідно до вимог кримінального процесуального закону;

?обґрунтованим якщо воно ухвалене на підставі належних і допустимих доказів, досліджених у судовому засіданні;

?вмотивованим якщо в ньому наведені фактичні підстави для висновків суду, мотиви відхилення доводів сторін і положення закону, якими керувався суд.

Дана ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01.07.2025 відповідає даним критеріями.

Згідно з ч. 1 ст. 23 КПК України, суд оцінює докази на основі всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом і власним внутрішнім переконанням.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів встановила те, що слідчими четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, за процесуального керівництва Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002088 від 09.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

У межах даного кримінального провадження ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто у самовільному залишені військової частини, вчиненому військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин, тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану.

При цьому, жодного разу військовослужбовець ОСОБА_8 до органу досудового розслідування не з`явився та про причини не повернення на військову службу не пояснив.

Оскільки в даному кримінальному провадженні виникли ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є достатні підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_8 під вартою.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за вчинення якого законом визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, тобто тяжкий злочин, у зв`язку із чим може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Крім того, необхідно врахувати ситуацію, яка склалась в Україні, адже підозрюваний, перебуваючи на волі, може розголосити відомі йому відомості, що містять державну таємницю, громадянам та військовослужбовцям інших держав, що може завдати істотної шкоди суверенітету та територіальній цілісності України, а також підірвати боєздатність Збройних Сил України.

Питання щодо обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України не ставиться, оскільки лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить в подальшому виконання підозрюваним ОСОБА_8 усіх процесуальних рішень та унеможливить спроби останнього перешкоджати досудовому розслідуванню.

З урахуванням ризиків, які виникли внаслідок дій ОСОБА_8 , жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК не забезпечить належну поведінку підозрюваної, виконання з нею процесуальних дій та спробам останньої перешкоджати досудовому розслідуванню.

Колегія суддів звертає увагу на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що військовослужбовець військової служби за мобілізацією солдат ОСОБА_8 , призваний 25.09.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.09.2024 № 274, солдата ОСОБА_8 призначено на посаду солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_1 .

24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією проти України, в Україні введено воєнний стан із 05:30 24.02.2022, строк дії якого продовжено по теперішній час.

Крім того, цього ж дня Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» № 65/2022 у зв`язку з військовою агресією проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової й мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань на території України оголошено проведення загальної мобілізації.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ та організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Солдат ОСОБА_8 будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно й чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки й додержуватись вимог статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, виконувати розпорядок дня військової частини, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників), а також у разі потреби відлучитись питати дозволу у командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Статтею 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що розподіл часу у військовій частині протягом доби та протягом тижня здійснюється згідно з розпорядком дня, яким установлюється виконання основних заходів повсякденної діяльності, навчання та побуту особового складу підрозділів, штабів.

До того ж, статтями 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зазначено, що окрім іншого, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог Статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги Статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства, солдат ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 03.10.2024 у військовослужбовця військової служби за мобілізацією солдата ОСОБА_8 виник злочинний умисел тимчасово ухилитися від проходження військової служби, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 в порушення вищевказаних нормативно - правових актів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, в умовах воєнного стану, 03.10.2024 самовільно залишив розташування базового табору військової частини НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_1 та ухилявся від проходження військової служби понад три доби.

За час відсутності у розташуванні військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_8 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами вказаної військової частини, правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби не повідомляв, та проводив час на власний розсуд.

30 червня 2025 року о 16 год. 35 хв. ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 615 КПК України.

30 червня 2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, у самовільному залишенні військової частини, вчиненому військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причини, тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану.

Отже, підсумовуючи усе вищезазначене Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, солдат ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був призваний на військову службу за мобілізацією 25 вересня 2024 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №?274 та призначений на посаду солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву цієї ж військової частини. Вказана служба відбувалась в умовах дії правового режиму воєнного стану, введеного Указом Президента України №?64/2022 від 24.02.2022 року.

Натомість, 03 жовтня 2024 року, ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою ухилення від виконання обов`язків військової служби, самовільно залишив розташування базового табору військової частини НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_1 , не маючи на те жодних поважних причин, чим порушив вимоги ст.ст. 11, 16, 49, 127128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ та Статуту про військову дисципліну.

Протягом більш як 8 місяців ОСОБА_8 жодним чином не виходив на зв`язок із командуванням військової частини, не повідомляв про своє місцезнаходження, не з`являвся до військової частини чи правоохоронних органів, не вчиняв жодних дій, спрямованих на добровільне повернення до проходження служби. Таким чином, він свідомо уникав виконання обов`язків військовослужбовця та ухилявся від правосуддя.

Лише 30 червня 2025 року о 16 год. 35 хв. ОСОБА_8 було затримано працівниками правоохоронного органу в порядку ст. 615 КПК України. Після затримання йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення військової частини в умовах воєнного стану на строк понад три доби без поважних причин.

Аналіз поведінки підозрюваного ОСОБА_8 та обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення свідчить про наявність кількох ризиків, визначених частиною першою статті 177 КПК України, а саме:

?ризик переховування від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що підозрюваний, будучи призваним на військову службу 25.09.2024, вже 03.10.2024 самовільно залишив військову частину та уникав повернення на службу протягом понад восьми місяців, не повідомляючи про місце свого перебування, що свідчить про свідоме ухилення від виконання обов`язків та взаємодії з державними органами;

?ризик знищення або спотворення доказів з урахуванням тривалого періоду самовільної відсутності, відсутності контакту з командуванням, а також повної ізоляції від слідства, існує небезпека втрати або приховування речей, документів чи інформації, які можуть мати істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема щодо дій підозрюваного після самовільного залишення частини;

?ризик незаконного впливу на свідків враховуючи, що підозрюваний служив у підрозділі з конкретними особами, які можуть бути допитані як свідки, перебування останнього на волі створює можливість впливу на таких свідків, з метою зміни або узгодження показань, особливо якщо вони є службовими особами в межах військової ієрархії;

?ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином обґрунтовується специфікою військової служби в умовах дії воєнного стану, коли підозрюваний, маючи певний обсяг службової інформації, зокрема щодо розташування, логістики або особового складу частини, може розголосити відомості, що становлять державну таємницю, що не лише ускладнить розслідування, а й створить загрозу обороноздатності України.

У сукупності ці ризики є реальними, не абстрактними, належно підтверджуються доказами у справі та виключають можливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування альтернативних запобіжних заходів.

Таким чином, сукупність викладених фактів свідчить про належність та допустимість доказів, які обґрунтовують позицію сторони обвинувачення щодо необхідності застосування до ОСОБА_8 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01.07.2025, якою задоволено клопотання слідчого та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0002088 внесеного до ЄРДР 09.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4