Справа №760/7406/25 1-кс/760/4456/25
У Х В АЛ А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 про скасування повідомлення йому про підозру від 18 січня 2025 року в межах кримінального провадження № 0000228 від 03 червня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_3 подана в межах кримінального провадження № 0000228 від 03 червня 2024 року, в якій він просить скасувати повідомлення про підозру від 18 січня 2025 року відносно нього.

В обґрунтування скарги зазначає, що повідомлення про підозру відносно нього є необґрунтованим, оскільки не містить зазначення часу, місця вчинення, а також інших суттєвих обставин, які б вказували на наявність у нього як підозрюваного умислу, направленого на заволодіння грошовими коштами заявника, обставин щодо способу такого заволодіння, фальсифікації волі потерпілого та отримання грошових коштів як предмету злочину, можливість підозрюваного розпорядитися таким майном та виключали б сумніви щодо того, що кримінальне правопорушення справді відбулося, кримінальне правопорушення вчинене підозрюваною особою, діяння підозрюваної особи містить об`єктивну сторону складу кримінального правопорушення.

При цьому, проведені за місцем штабу, проживання невідкладні обшуки є незаконними, а будь-яких грошових коштів знайдено та вилучено у нього не було.

Крім того, вважає, що склад кримінального правопорушення передбаченого статтею 114-1 КК України у даному випадку відсутній, відносно інших осіб наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого статтею 190 КК України, яка не підслідна слідчим СБУ, що свідчить про ігнорування процесуальним керівником та вищестоящим прокурором вимог статті 216 КПК України та вирішення питання про визначення належного органу досудового розслідування. Зокрема, між ДФТГ «Лівий Берег» та потерпілим, з якого вимагали грошові кошти, не був підписаний контракт, на час затримання ОСОБА_3 такого контракту також не було.

Також, допитані у ході досудового розслідування свідки повідомили, що заявник не вимагав у осіб грошові кошти та не має ніякого відношення до підроблених контрактів.

Чинним законодавством визначено, що контракт з добровольцем не звільняє особу від мобілізації та проходження військової служби в ЗСУ, а у слідства відсутні докази та не встановлено наявності доказів, що підтверджують факт заволодіння заявником грошовими коштами у потерпілого, та не наведено у чому полягає обман заявником відносно потерпілого та у чому саме виражається фіктивність укладення контрактів, перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань.

У зв`язку з викладеним, звернувся до суду з указаною скаргою.

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 20 березня 2025 року для розгляду зазначеної скарги визначено слідчого суддю ОСОБА_1 .

Особа, яка подала скаргу, підозрюваний ОСОБА_3 у попередньому судовому засіданні підтримав подану скаргу у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у ній, просив її задовольнити.

Особа, яка подала скаргу, підозрюваний ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки слідчому судді невідомо.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки слідчому судді невідомо.

У зв`язку з неявкою в судове засідання особи, яка подала скаргу та прокурора, відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України, фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Згідно з частиною третьою статті 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Статтею 26 КПК України передбачено, що, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, що заявник висловив свою позицію у попередньому судовому засіданні, слідчий суддя вважає за можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність особи, яка подала скаргу та прокурора, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Положеннями частини першої статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до пункту десятого частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Судом установлено, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000228, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 червня 2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною статтею 114-1, частиною третьою статті 368, частиною четвертою статті 27, частиною третьою статті 369, частиною другою статті 369-2 КК України.

В межах здійснення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, 18 січня 2025 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 28, частиною першою статті 114-1, частиною другою статті 369-2 КК України, яке того ж дня йому вручено, що підтверджується його особистим підписом.

Як на підставу для скасування підозри підозрюваний посилається на те, що підозра є необґрунтованою, та ґрунтується на недостатніх доказах вчинення ним інкримінованих йому кримінальних правопорушень, наявності об`єктивної сторони вказаних кримінальних правопорушень у його діяннях.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями Глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено статтею 278 КПК України, випадки повідомлення про підозру передбачені статтею 276 КПК України, зміст повідомлення про підозру статтею 277 КПК України.

Статтею 276 КПК України визначено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Зі змісту підозри вбачається, що підставою для повідомлення про підозру у цьому випадку був пункт 3 частини 1 статті 276 КПК України.

Згідно зі статтею 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Відповідно до статті 278 КПК України визначено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З матеріалів справи вбачається, що повідомлення про підозру, як процесуальний документ, складено та підписано з дотриманням норм кримінального процесуального законодавства і стороною обвинувачення вжито заходів для його вручення підозрюваному ОСОБА_3 у спосіб, передбачений КПК України. Так, письмове повідомлення про підозру вручено в день його складення 18 січня 2025 року, що не заперечувалось підозрюваним.

Чинний Кримінальний процесуальний кодекс України не визначає підстав для скасування підозри або визнання її необґрунтованою, а тому вивченню слідчим суддею підлягає сукупність наявних доказів, зібраних під час досудового розслідування, які підтверджують ймовірне судження, припущення, попередній висновок про причетність конкретної особи до вчинення кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи недоведення винуватості особи з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, при вирішенні питання про обґрунтованість підозри ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 28, частиною першою статті 114-1, частиною другою статті 369-2 КК України, слідчий суддя виходить з тих міркувань, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише в тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яке йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 23 жовтня 1994 року № 14310/88 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Оцінюючи в сукупності обставини провадження та враховуючи достатню наявність доказів про вчинення інкримінованих підозрюваному ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 28, частиною першою статті 114-1, частиною другою статті 369-2 КК України, слідчий суддя вважає, що обґрунтованість підозри, в контексті її розуміння Європейським судом з прав людини, присутня, а обставини, на які посилається підозрюваний у своїй скарзі, мають бути вирішені під час судового розгляду.

У той же час, слід зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не наділений процесуальними повноваженнями вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Крім того, підозрюваним жодним чином не підтверджено наведені у скарзі обставини доказами, які б очевидно та беззаперечно вказували на будь-яку непричетність підозрюваного до кримінальних правопорушень, у вчиненні яких йому повідомлено про підозру, або необґрунтованість повідомленої підозри.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_3 від 18 січня 2025 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 28, частиною першою статті 114-1, частиною другою статті 369-2 КК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 24, 36, 276-278, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування повідомлення йому про підозру від 18 січня 2025 року в межах кримінального провадження № 0000228 від 03 червня 2024 року, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії, безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1