Справа №237/4168/24
Провадження № 1-кп/211/730/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі колегії:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області кримінальне провадження №1-кп/211/730/25 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянин України, освіта 9 класів, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, раніше не судимий, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.7 ст. 111-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, ІІІ та ХІІІ Основного Закону України Конституції України.

Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ст. 5 Конституції України, носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Відповідно до Рішень Конституційного Суду № 6-рп/2005 від 05.10.2005, № 6-рп/2008 від 16.04.2008 зазначені норми визначають, що влада народу є первинною, єдиною і не відчуженою та здійснюється народом шляхом вільного волевиявлення через вибори, референдум, інші форми безпосередньої демократії у порядку визначеному Конституцією та законами України, через органи державної влади та органи місцевого самоврядування, сформовані відповідно до Конституції та законів України. Тільки народ має право безпосередньо шляхом всеукраїнського референдуму визначати конституційний лад в Україні, який закріплюється Конституцією України, а також змінювати конституційний лад внесенням змін до Основного Закону України в порядку, встановленому його розділом XIII.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 69, 72 та 73 Конституції України передбачено, що народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум та інші форми безпосередньої демократії. Виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно- територіального устрою України входить АР Крим, області, райони, міста, райони у містах, селища і села.

У березні-квітні 2014 року в населених пунктах Луганської та Донецької областей розпочалася збройна агресія рф шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів Збройних Сил та інших силових відомств Російської Федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Донецької області та порушення територіальної цілісності України.

В окремих містах та районах Донецької та Луганської областей всупереч законодавству України 11.05.2014 проведено незаконний референдум з питання «О поддержке акта о государственной независимости Донецкой Народной Республики», «О поддержке акта о государственной независимости Луганской Народной Республики», за результатами якого 12.05.2014 проголошено створення незаконних псевдодержавних утворень «Донецкая Народная Республіка» (далі - «ДНР») та «Луганская Народная Республіка» (далі - «ЛНР»).

В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Донецької області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних об`єднань і підрозділів Збройних Сил та інших військових формувань рф, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18.01.2018 № 2268-VIII, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 № 254-VIII та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» від 16.09.2014 № 1680-VII визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України, бюджетні установи України, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595, припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

Надалі, 24.02.2022, президент рф оголосив початок так званої спеціальної військової операції. Після цього близько четвертої години ранку того ж дня ЗС рф, інші збройні формування рф та підконтрольні їм угруповання іррегулярних незаконних збройних формувань розпочали широкомасштабне військове вторгнення на територію України, увійшовши з боку рф, Республіки Білорусь та тимчасово окупованої території України, що супроводжувалось завданням ракетно-артилерійських ударів та бомбардувань авіацією об`єктів по всій території України.

З того моменту Сили оборони України здійснюють збройну відсіч вздовж всієї лінії фронту.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який діє до теперішнього часу.

Усвідомлюючи вищенаведені обставини, після початку повномасштабного вторгнення ЗС рф на територію України, 09.06.2024 обвинувачений ОСОБА_7 , будучи громадянином України, перебуваючи в м. Краснодар Краснодарського краю рф, за власною ініціативою, з корисливих мотивів, діючи на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, а також на зміну меж території та державного кордону України у спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України, маючи на меті сприяння у будь-який збройній агресії рф проти України, за власною ініціативою звернувся до військової частини № НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , де прийняв пропозицію від невстановлених досудовим розслідуванням представників міністерства оборони рф перейти на бік ворога в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, та добровільно підписав контракт про проходження військової служби в міністерстві оборони рф строком на 1 рік.

12.06.2024 обвинувачений ОСОБА_7 разом з іншими особами, які підписали контракт з міністерством оборони рф, був направлений на військовий полігон поблизу м. Ростов-на-Дону рф, де по прибуттю був забезпечений військовою формою російського зразка, військовим спорядженням та вогнепальною зброєю автоматом АК-12.

В подальшому у період часу з 12.06.2024 по 28.06.2024 обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на полігоні пройшов курси з загальної військової підготовки, вогневої підготовки з практичними стрільбами з автомата АК-12, метання гранат, тактики штурмових дій окопної лінії та її оборони, інженерно-саперної справи, тактичної медицини, практичні заняття з налагодження зв`язку, штурмові дії в складі груп та в умовах міста, практичні стрільби з гранатомету РПГ-7.

28.06.2024 обвинувачений ОСОБА_7 разом із іншими військовослужбовцями рф був переміщений з полігону поблизу м. Ростов-на-Дону рф в житлову забудову станція Мандрикіне Петровського району м. Донецьк, де його було зараховано до 255 гвардійського мотострілецького полку, в/ч НОМЕР_2 , НОМЕР_3 гвардійської мотострілецької дивізії сухопутних військ рф, був призначений на посаду помічника гранатометника 3 штурмової роти 3 мотострілецького батальйону, присвоєно військове звання рядовий та надано позивний « ОСОБА_8 », та поселено в порожній житловий будинок неподалік штабу.

У подальшому з 28.06.2024 по 19.07.2024 обвинувачений ОСОБА_7 у складі підрозділу проходив вогневу підготовку, відпрацювання штурмових дій в траншеї, окопі, бліндажі, та в складі груп, медичну підготовку, інженерно-саперну підготовку, маскування на полігоні поблизу м. Донецьк Донецької області.

20.07.2024 обвинувачений ОСОБА_7 в складі однієї із 4 груп був направлений на виконання бойового завдання зі штурму позицій Сил оборони України поблизу м. Мар`їнка Покровського району Донецької області, однак після знищення частини групи Силами оборони України на підходах до позицій обвинувачений ОСОБА_7 повернувся на вихідний рубіж.

Після повернення в місце дислокації обвинувачений ОСОБА_7 в складі групи продовжив підготовку на полігоні.

18.09.2024 обвинувачений ОСОБА_7 в складі штурмової групи із 6 військовослужбовців, отримав від командира 2 штурмового взводу бойове завдання висунутись в лісосмугу поблизу села Георгіївка Мар`їнської міської громади Покровського району Донецької області захопити позицію «Б 25», закріпитись, провести інженерне облаштування позиції, утримувати позицію протягом 2 днів до приходу зміни.

19.09.2024 обвинувачений ОСОБА_7 в складі штурмової групи на БМП здійснив штурм позиції Сил оборони України в лісосмузі поблизу села Георгіївка Мар`їнської міської громади Покровського району Донецької області, в результаті чого позиція була захоплена.

З 19.09.2024 по 23.09.2024 обвинувачений ОСОБА_7 у складі штурмової групи виконував бойовий наказ командира та утримував зайняту позицію.

23.09.2024 у зв`язку із інтенсивними атаками БПЛА Сил оборони України позиції «Б 25», обвинувачений ОСОБА_7 добровільно здався в полон.

За час проходження військової служби в збройних формування держави-агресора рф обвинувачений ОСОБА_7 отримав виплати за підписання контракту у розмірі близько 1 385 000 рублів російської федерації, а також заробітну плату за кожен місяць проходження військової служби близько 200 000 рублів російської федерації.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 , будучи громадянином України, добровільно, діючи умисно, перебуваючи в АДРЕСА_2 , за власною ініціативою, з корисливих мотивів, вступив до збройних формувань держави-агресора, та добровільно підписав контракт про проходження військової служби в міністерстві оборони рф строком на 1 рік, тим самим почав брати добровільну участь в збройних формуваннях держави-агресора.

У період з 12.06.2024 по 28.06.2024 обвинувачений ОСОБА_7 з метою подальшого надання збройним формуванням держави-агресора рф допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України, продовжуючи брати добровільну участь в збройних формуваннях держави-агресора, проходив курси з загальної військової підготовки, вогневої підготовки з практичними стрільбами з автомата АК-12, метання гранат, тактики штурмових дій окопної лінії та її оборони, інженерно-саперної справи, тактичної медицини, практичних занять з налагодження зв`язку, штурмових дії в складі груп та в умовах міста, практичних стрільб з гранатомету РПГ-7 на полігоні поблизу м. Ростов-на-Дону рф.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 по прибуттю на полігон був забезпечений військовою формою російського зразка, військовим спорядженням та вогнепальною зброєю автомат АК-12.

28.06.2024 обвинувачений ОСОБА_7 по прибуттю в житлову забудову станція Мандрикіне Петровського району м. Донецьк, був зарахований до збройного формування держави-агресора рф 255 гвардійського мотострілецького полку, в/ч НОМЕР_2 , НОМЕР_3 гвардійської мотострілецької дивізії сухопутних військ рф на посаду помічника гранатометника 3 штурмової роти 3 мотострілецького батальйону, присвоєно військове звання рядовий та надано позивний « ОСОБА_8 ».

Далі, з 28.06.2024 по 19.07.2024 обвинувачений ОСОБА_7 у складі збройного формування держави-агресора рф проходив вогневу підготовку, відпрацювання штурмових дій в траншеї, окопі, бліндажі, та в складі груп, медичну підготовку, інженерно-саперну підготовку, маскування на полігоні поблизу м. Донецьк Донецької області.

20.07.2024 обвинувачений ОСОБА_7 в складі збройного формування держави-агресора рф був направлений на виконання бойового завдання зі штурму позицій Збройних Сил України на території Донецької області, однак після знищення половини особового складу Збройними Силами України на підходах до позицій ОСОБА_7 повернувся на вихідний рубіж.

По поверненню в місце дислокації обвинувачений ОСОБА_7 в складі збройного формування держави-агресора рф продовжив підготовку на полігоні.

18.09.2024 обвинувачений ОСОБА_7 в складі штурмової групи із 6 військовослужбовців збройного формування держави-агресора рф отримав від командира 2 штурмового взводу 3 штурмової роти 3 мотострілецького батальйону НОМЕР_4 гвардійського мотострілецького полку, в/ч НОМЕР_2 , НОМЕР_3 гвардійської мотострілецької дивізії сухопутних військ рф бойове завдання висунутись в лісосмугу поблизу села Георгіївка Мар`їнської міської громади Покровського району Донецької області захопити позицію «Б 25» Збройних Сил України, закріпитись, провести інженерне облаштування позиції, утримувати позицію протягом 2 днів до приходу зміни.

19.09.2024 обвинувачений ОСОБА_7 під час здійснення штурму позиції «Б 25» Збройних Сил України в лісосмузі поблизу села Георгіївка Мар`їнської міської громади Покровського району Донецької області надав збройним формуванням держави-агресора рф допомогу у веденні бойових дій проти Збройних Сил України шляхом відкриття вогню із отриманого автомата АК-12 в напрямку військовослужбовців Збройних Сил України, в результаті чого вказана позиція була захоплена.

Протягом 19.09.2024 23.09.2024 обвинувачений ОСОБА_7 виконував бойовий наказ командира та утримував зайняту позицію.

23.09.2024 у зв`язку із інтенсивними атаками БПЛА Збройних Сил України позиції «Б 25» обвинувачений ОСОБА_7 добровільно здався в полон.

За час проходження військової служби в збройних формування держави-агресора рф обвинувачений ОСОБА_7 отримав виплати за підписання контракту у розмірі близько 1 385000 рублів російської федерації, а також заробітну плату за кожен місяць проходження військової служби близько 200 000 рублів російської федерації.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, визнав повністю, від дачі показань відмовився, скориставшись правом, передбаченим ст.63 Конституції України.

Відповідаючи на запитання прокурора обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що контракт на проходження військової служби з міністерством оборони рф він добровільно підписав 12.06.2024. За підписання контракту він одразу отримав 1385000 рублів. В подальшому за кожен місяць проходження військової служби йому платили 200000 рублів. Всі гроші він витратив на погашення кредитів. 23.09.2024 поблизу села Георгіївка він добровільно здався в полон, оскільки закінчилися набої, їжа та вода. Розуміє, що вчинив кримінальні правопорушення, у вчиненому кається, просить суд суворо його не карати.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї винуватості, його вина у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 111, ч.7 ст.111-1 КК України також підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

- протоколом огляду від 15.10.2025 року об`єктом якого є публікації розміщені на інтернет-ресурсі «Вікіпедія», а саме інформація про « НОМЕР_5 гвардійський мотострілецький полк 20 гвардійської мотострілецької дивізії сухопутних військ Російської Федерації» (а.с.81-118);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.10.2025 року, за участю підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника, під час якого ОСОБА_7 добровільно показав на карті місце розташування військової частини №9 в АДРЕСА_2 , де він підписав контракт, місце розташування штабу 3 штурмової роти 3 мотострілецького батальйону НОМЕР_4 гвардійського мотострілецького полку, в/ч НОМЕР_2 , НОМЕР_3 гвардійської мотострілецької дивізії сухопутних військ рф в АДРЕСА_3 та полігон, на якому він проходив підготовку, а також місце розташування позиції «Б 25, поблизу села Георгіївка Мар`їнської міської громади Покровського району Донецької області, яку він штурмував 19.09.2024 та яку утримував до здачі в полон (а.с.125-136);

- протоколом пред`явлення особи для пізнання за фотознімками від 14.10.2024 року, згідно з яким свідок ОСОБА_9 у присутності двох понятих впізнав особу на фото № 2 як ОСОБА_10 , який був одним із військовослужбовців рф, взятих у полон 23.09.2024 року поблизу с. Георгіївка Покровського району Донецької області (а.с.119-122).

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (№0003386) 08.10.2024 року були внесені відомості за ст. 111 ч.2, 111-1 ч.7 КК України. Особу, яку повідомлено про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.68).

Згідно з інформацією про особу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України НОМЕР_6 (а.с.74).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року наголошує, що при оцінки доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумнім сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Суд, після аналізу та оцінки вищевказаних доказів, які містяться у кримінальному провадженні, та досліджених безпосередньо у судовому засіданні, з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи у їх сукупності, дійшов до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України при обставинах вказаних у вироку, у повному обсязі підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами.

Суд, уважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 111 КК України, як державна зрада, тобто діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинене в умовах воєнного стану.

Суд також уважає, що в діях обвинуваченого ОСОБА_7 є кваліфікуюча ознака «вчинене в умовах воєнного стану», оскільки у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив це кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану.

Суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 під час вчинення цього кримінального правопорушення діяв з прямим умислом, оскільки він усвідомлював, що будучи громадянином України він вчиняв протиправні дії проти основ національної безпеки України, передбачав спричинення шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України і бажав спричинити таку шкоду.

Мотивом кримінального правопорушення стало спонукання до незаконного збагачення та корислива мета збагатитися самому.

Суд, також уважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 7 ст. 111-1 КК України, як добровільній участі громадянина України в збройних формуваннях держави-агресора.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно абзацу 2 пункту 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року (в ред. Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009 року) призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно зі ст.12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, особу винного, той факт, що він раніше не судимий, однак будучи громадянином України, діючи умисно, вчинив особливо тяжкі злочини проти основ національної безпеки України, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, даних про особу винного, суд уважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, з конфіскацією майна, належного йому на праві власності та заборони обіймати будь-які посади в органах державної влади та місцевого самоврядування.

На думку суду, такий вид покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання судом не встановлено.

При цьому на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупності кримінальних правопорушень обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити остаточне покарання (основне і додаткове) шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Під час досудового розслідування запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 не обирався.

23.09.2024 року ОСОБА_7 був взятий у полон та утримувався як військовополонений відповідно до Женевської конвенції про поводження з військовополоненими від 12 серпня 1949 року в ДУ «Табір для тримання військовополонених «Центр 5»». Суд уважає, що період перебування обвинуваченого у таборі для тримання військовополонених, не є попереднім ув`язненням і не зараховується у строк відбування покарання.

Аналогічну позицію висловив Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду у своїй постанові від 19 вересня 2024 року у справі № 461/8598/23 (провадження 51-2167км24), в якій вказав, що перебування особи в установі для тримання військовополонених не є попереднім ув`язненням і не зараховується у строк відбування покарання.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 18 жовтня 2024 року був накладений арешт на майно підозрюваного ОСОБА_7 , а саме: житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_4 ; автомобіль ВАЗ 21013, номерний знак НОМЕР_7 , 1986 року випуску, кузов НОМЕР_8 (а.с.137-138).

Суд уважає, що накладений арешт на майно ОСОБА_7 відповідно до ст. 174 КПК України підлягає залишенню без змін до виконання вироку суду в частині конфіскації майна.

Процесуальних витрат немає. Речові докази не долучалися.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотирнадцять років, з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади та місцевого самоврядування строком на десять років, з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ятнадцять років, з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначивши ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на п`ятнадцять років, з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади та місцевого самоврядування строком на десять років, з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.

Строк покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 18 жовтня 2024 року - залишити без змін до виконання вироку суду в частині конфіскації майна засудженого.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення, якщо на нього не було подано апеляційну скаргу.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту проголошення вироку в суді, а обвинуваченим ОСОБА_7 в той же строк з моменту отримання ним копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3