Кримінальне провадження № 1-кп/760/2834/25
Справа №760/7187/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року

Солом`янський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР 28.12.2024 № 0001465, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, з вищою освітою, розлучена, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, яка працює на посаді провідного інженера в АТ «Українська Залізниця», зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Водій ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2, приблизно о 00:05 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, будучи обізнаною, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, умисно та зухвало, ігноруючи вимоги Правил дорожнього руху України, а саме пункти 1.3, 1.5, 2.3 підпункт «б», 2.9 підпункт «а», 12.1 та 12.4 та 12.9 підпункт «б», безвідповідально ставлячись до можливості настання негативних наслідків, розпочала керування технічно справним автомобілем марки «Tesla Model 3», р. н. НОМЕР_1 , в салоні якого перебували пасажири ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Рухаючись по проїзній частині вулиці Василя Липківського у м. Києві зі сторони вул. Кавказької, зі швидкістю 97 км/год, наближалась до проїзної частини вул. Солом`янська з метою подальшого руху у напрямку вул. Максима Кривоноса, ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що контроль за швидкісними параметрами руху визначається односторонньою вольовою активністю водія, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, водій повинен враховувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, маючи об`єктивну змогу завчасно проаналізувати межі проїзної частини дороги та обрати безпечні прийоми керування для здійснення маневру повороту ліворуч, не змогла вірно оцінити дорожню обстановку, а також зміну конфігурації проїзної частини, виїхала на проїзну частину дороги вул. Солом`янська, де втратила керування транспортним засобом, допустила його занос ліворуч, і як наслідок, навпроти будинку № 2-А по вул. Солом`янська, виїхала за межі правого краю проїзної частини на тротуар, де скоїла наїзд на паркан, з подальшим перекиданням автомобіля на дах.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, а саме: перелом зовнішньої компактної пластинки правої тім`яної кістки, переломи внутрішньої компактної пластинки основи черепа в зоні малих крил основної кістки; крововиливи під м`які оболонки півкуль мозку, крововилив навколо гіпофізу, крововиливи в шлуночки мозку: забійно-рвана рана в правій тім`яно-скроневій ділянці; крововилив в правий скроневий м`яз, садно між правою бровою та правою вушною раковиною; синець на правій половині обличчя з саднами на його фоні; переломи правих 2-4 ребер і 7-10 ребер з ушкодженням плеври та великим крововиливом у м`які тканини заднього середостіння; крововиливи в легенях; садно і крововиливи у підлеглі м`які тканини в зоні правого плечового суглоба; садно на зовнішній поверхні правого стегна; синець на правій кисті; крововиливи у підшкірну клітковину під надколінниками; садно, синець і крововиливи у підлеглі м`які тканини в зоні лівого гомілково-ступневого суглобу, від яких загинув на місці пригоди, та ОСОБА_10 отримала такі тілесні ушкодження: множинні садна і синці на обличчі (переважно справа); множинні забійні рани в правій лобній ділянці; крововилив в м?яких тканинах голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в лобно-тім?яно-скроневій ділянці справа; перелом склепіння і основи черепу; множинні розриви оболонок головного мозку; поширений субарахноїдальний крововилив, який охоплює усі частки обох півкуль головного мозку, а також мозочка; розміжчення головного мозку на випуклій поверхні лівої частки головного мозку; наявність крові в шлуночках головного мозку; набряк-набухання головного мозку; множинні двобічні переломи ребер по задній поверхні; крайовий перелом нижнього кута лівої лопатки; забої легень та множинні плямисті крововиливи (ознаки струсу тіла) під плеврою обох легень; розрив лівої легені; наявність крові в лівій плевральній порожнині (загальним об?ємом біля 30 мл); два підкапсулярних розриви печінки; множинні синці і садна на нижніх кінцівках; наявність крові в суглобовій сумці правого колінного суглобу; відшарування підшкірно-жирової клітковини у вигляді «карману» на лівій гомілці, від яких загинула на місці пригоди.

Допитана у судому засіданні, обвинувачена ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, що викладені у фабулі даного вироку, визнала повністю та надала пояснення, які відповідають фактичним обставинам провадження. Пояснила, що дійсно ІНФОРМАЦІЯ_2, приблизно о 00:05 годині, під час руху автомобілем марки «Tesla Model 3», р. н. НОМЕР_1 , по вулиці Василя Липківського, в напрямку вулиці Солом`янської в м. Києві, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, нехтуючи вимогами Правил дорожнього руху, почала керування транспортним засобом, допустила його занос ліворуч, і як наслідок, навпроти будинку № 2-А по вул. Солом`янська, виїхала за межі правого краю проїзної частини на тротуар, де скоїла наїзд на паркан, з подальшим перекиданням автомобіля на дах. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажири ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які в той час перебували у автомобілі, отримали тяжкі тілесні ушкодження, від яких загинули на місці.

При цьому, щиро кається у вчиненому, повністю визнає усі обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинуваченні. Також, визнає час, місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення, характер, локалізацію та тяжкість нанесених тілесних ушкоджень, встановлені в ході досудового розслідування. Зазначила суду, що жалкує про те, що сталося, просила вибачення у потерпілих, повідомила про відшкодування завданої шкоди потерпілій ОСОБА_5 та бажання відшкодувати шкоду потерпілому ОСОБА_6 після його волевиявлення.

У зв`язку з цим, після роз`яснення всім учасникам процесу наслідків, передбачених ч. 3 ст. 349 КПК України, та за їх згодою, при дослідженні доказів суд обмежився допитом обвинуваченої ОСОБА_8 , так як немає жодного сумніву в добровільності та істинності її позиції.

Таким чином, обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_8 , визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється.

Суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило загибель кількох осіб.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_8 суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характер суспільної небезпеки скоєного, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як особа, ОСОБА_8 характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працює, раніше не судима, осудна, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває.

Щире розкаяння у вчиненому та добровільне відшкодування завданого збитку потерпілим судом визнаються як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_8 .

Обставин, що обтяжували б покарання обвинуваченої ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Враховуючи наведене та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, думку державного обвинувачення та потерпілої сторони, а також враховуючи те, що вчинений ОСОБА_8 злочин віднесений до категорії особливо тяжких, згідно ст. 12 КК України, суд вважає за необхідне призначити їй покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 286-1 КК України, із врахуванням вимог ст.69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 КК України, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також у зв`язку з визнання обвинуваченою вини.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_8 додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 286-1 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд, проаналізувавши поведінку обвинуваченої після вчинення кримінального правопорушення, крім зазначених вище обставин, враховує та бере до уваги наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності та приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченій додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк, визначений санкцією статті обвинувачення.

Зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до висновку, що обрані обвинуваченій такий вид та міра покарання, за глибоким переконанням суду, є необхідні й достатні для її перевиховання та виправлення, попередження нових кримінальних правопорушень, відповідають не тільки тяжкості вчиненого, обставинам провадження, але і особі обвинуваченої, будуть відповідати цілям покарання.

Вищевикладені судом дані та обставини, вимоги Закону про кримінальну відповідальність, повністю спростовують позицію потерпілої сторони про необхідність призначення обвинуваченій максимального розміру основного та додаткового покарання, як не спроможну та не обґрунтовану.

Долю речових доказів та судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. ст. 100, 124 КПК України.

Арешт, накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08.01.2025 на транспортний засіб марки «Tesla Model 3», р. н. НОМЕР_1 , вилучений під час огляду місця ДТП ІНФОРМАЦІЯ_2, який визнаний речовим доказом, долю якого вирішив суд відповідно до вимог ст.100 КПК України, зважаючи на те, що метою арешту було забезпечення збереження речових доказів, згідно з положеннями ч.4 ст.174 КПК України, підлягає скасуванню.

Зважаючи на встановлені обставини та міру покарання, яку призначає суд, а також те, що ризики, вказані в ухвалі суду від 20.05.2025, не змінилися та не відпали, суд вважає, що запобігання їм неможливе шляхом застосування іншого запобіжного заходу, а тому до набрання вироком законної сили залишає запобіжним заходом обвинуваченій ОСОБА_8 тримання під вартою.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 , відповідно до статей 127-129 Кримінального процесуального кодексу України, судом встановлені такі правовідносини та зроблені такі висновки.

Потерпіла ОСОБА_5 в своїх інтересах звернулась з цивільним позовом до обвинуваченої ОСОБА_8 , в якому просила стягнути з останньої на її користь моральну шкоду у розмірі 800 000 (вісімсот тисяч) грн. 00 коп.

Сторона захисту в судовому засіданні заперечувала проти задоволення цивільного позову, вказуючи на його невідповідність вимогам ЦПК, посилаючись на необґрунтованість розміру заявленої суми, а також долучила копію нотаріально посвідченої заяви від потерпілої ОСОБА_5 , в якій підтверджується відшкодування моральної шкоди на стадії досудового врегулювання.

Частиною 1 статті 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті.

Частиною 2 статті 1168 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини 1 статті 1200 Цивільного кодексу України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Відповідно до частин 1-4 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

ОСОБА_5 є матір`ю померлої ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 04.03.1983.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Як передбачено п. 9 постанови пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, ураховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках.

При визначенні розміру шкоди враховуються вимоги розумності та справедливості.

Суд приходить до висновку, що діями обвинуваченої ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_5 була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала в зв`язку із загибеллю її доньки, смерть якої позначилася на її психологічному та фізичному здоров`ї, відбулись тяжкі вимушені зміни у її житті, які не підлягають поверненню у попередній стан.

Виходячи з викладеного, встановлених обставин справи, оцінивши докази та доводи, надані потерпілою ОСОБА_5 на підтвердження її позовних вимог, суд, виходячи з засад розумності та справедливості, положень ст.1188 ЦК України, вважає, що розмір заподіяної потерпілій моральної шкоди слід визначити в сумі 500 000 (п`ятсот тисяч) грн. 00 коп., що буде відповідати тяжкості та характеру завданої позивачці шкоди в частині заявленої суми.

Разом з тим, враховуючи розмір відшкодування моральної шкоди на стадії досудового врегулювання в сумі 400 000 (чотириста тисяч) грн. 00 коп., про що вказувала в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 , з обвинуваченої необхідно стягнути різницю, в сумі 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп.

При цьому, суд звертає увагу, що надані захистом дані про відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_5 на стадії досудового врегулювання не можуть бути підставою для відмови у позові.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, та призначити їй покарання із застосуванням ст. 69-1 КК України, у виді 7 (семи) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 8 (вісім) років.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід, обраний ОСОБА_8 у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», - залишити без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту затримання, тобто 28 грудня 2024 року;

Речові докази:

- транспортний засіб марки «Tesla Model 3», р. н. НОМЕР_1 , - передати за належністю власнику.

Арешт, накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08.01.2025 на транспортний засіб марки «Tesla Model 3», р. н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 , - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів, за проведення автотехнічної експертизи, в розмірі 5 571,30 грн., та 7 959,00 грн. - за проведення інженерно-транспортної експертизи.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 100 000 (сто тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

На вирок може бути подано апеляцію до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Солом`янський районний суд міста Києва.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1