Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження 1-кп/641/227/2025 Справа № 646/5254/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року

Слобідський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000514 від 10.04.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого соціальним працівником в Благодійній організації «Благодійний фонд «Втобі», зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

09 квітня 2021 року близько 22-20 години ОСОБА_7 , керуючи технічно-справним транспортним засобом «Audi A4 Avant», д.н. НОМЕР_1 , рухався по проспекту Аерокосмічному (кол. назва Гагаріна) в м. Харкові з боку пр. Байрона (кол. назва Героїв Сталінграда) у напрямку пр. Льва Ландау зі швидкістю 131 км/год, що значно перевищує допустиму швидкість у населених пунктах.

Під час руху по пр. Аерокосмічному в м. Харкові, наближаючись до регульованого перехрестя із вул. Південнопроектною, на світлофорних об`єктах якого для ОСОБА_7 горів дозволяючий рух зелений сигнал світлофору, останній проявив злочинну самовпевненість, допустив крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, продовжуючи рух та не зменшуючи швидкості транспортного засобу, наближаючись до регульованого пішохідного переходу «зебри», який розташований одразу за вказаним перехрестям, не зважаючи на те, що на пішохідний перехід вийшов та почав перебігати дорогу пішохід ОСОБА_8 на забороняючий для нього рух червоний сигнал світлофора, своєчасно не знизив швидкість керованого ним транспортного засобу аж до зупинки, чим грубо порушив вимоги п.п. 12.3, 12.4 та 12.9б Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив наїзд у крайній лівій смузі руху на пішохода ОСОБА_8 , який рухався по пішохідному переходу «зебрі» та перетинав проїжджу частину пр. Аерокосмічного в м. Харкові з права на ліво відносно руху транспортного засобу. Внаслідок дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.

ОСОБА_7 свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив суду, що 09 квітня 2021 року приблизно о 22-30 години він рухався на автомобілі по пр. Аерокосмічному в м. Харкові в бік проспекту Льва Ландау в крайній лівій смузі руху, в автомобілі разом із ним було ще двоє чоловіків, швидкість була приблизно 130 км/год. Перетинаючи перехрестя із вулицею Південнопроектною на зелений сигнал світлофору він побачив, що на пішохідному переході з`явилась людина, яка почала перебігати дорогу, він почав гальмувати, але не встиг, сталось зіткнення, вони одразу викликали швидку, однак людина була вже мертва. ОСОБА_7 зв`язувався із потерпілою з питань відшкодування шкоди, відправляв кошти переказом, однак щодо остаточної суму відшкодування вони із потерпілою згоди не дійшли. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 в частині матеріальної шкоди визнав в повному обсязі, в ході розгляду справи виплатив її, заявлений потерпілою розмір моральної шкоди визнав частково, вважав його завищеним, просив врахувати часткове відшкодування завданої моральної шкоди, щиро розкаювався у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що свідком події не була. В цей день їхала із міста Києва до чоловіка ОСОБА_8 до міста Харкова, декілька разів йому телефонувала, однак він не відповідав. Згодом в одному із пабліків вона побачила новину про те, що на проспекті збили людину. Потім з`ясувалось, що це був її чоловік. Оскільки вона була на сьомому місяці вагітності, на місце події її не допустили. Заявлені нею цивільні позови, в тому числі і як законним представником малолітньої ОСОБА_9 підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Крім повного визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_7 , його винуватість у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю знайшла своє підтвердженні сукупністю доказів, які досліджені у судовому засіданні, а саме:

-Даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.04.2021 зі схемою до нього, яким зафіксовано місце дорожньо-транспортної події, яким є перехрестя пр. Аерокосмічного та вул. Південнопроектної в м. Харкові, та додатком до нього щодо огляду трупа від 10.04.2021;

-Даними ілюстративної таблиці до протоколу огляду місця ДТП від 09.04.2021, виготовленої спеціалістом ХНДЕКЦ МВС України, в якій містяться зображення виду місця ДТП з різних напрямків, слідової інформації на проїзній частині дороги, щодо положення тіла загиблого, виду автомобіля «Audi A4 Avant», д.н. НОМЕР_1 , та його пошкоджень;

-Даними постанови старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_10 про визнання транспортного засобу «Audi A4 Avant», д.н. НОМЕР_1 , речовим доказом;

-Даними висновку експерта КЗ «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 10-12/1210-ДМ/21 від 14.05.2021, згідно підсумків якого за результатами судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 , 1982 р.н., виявлені численні ушкодження голови та шиї, тулуба та кінцівок; причиною смерті стала несумісна із життям тупа сукупна травма тіла. Встановлені ушкодження мають прижиттєвий характер й могли бути отримані незадовго до настання смерті (в один період часу) за механізмом удару - струсу та удару - тертя, від травматичної дії тупих твердих предметів, якими могли бути поверхні та частини транспортного засобу, що виступають, а також поверхня дорожнього покриття при дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце у період часу, зазначений у постанові, а саме 09.04.2021 близько 22-20 години. В момент первинного контакту з транспортним засобом, вірогідніше за все ОСОБА_8 знаходився у вертикальному положенні. По ступеню тяжкості комплекс встановлених ушкоджень має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. При судово-токсикологічній експертизі крові трупа виявлений етиловий спирт в кількості 2,16%о, що за офіційною таблицею відповідає його вмісту при середньому ступеню алкогольного сп`яніння;

-Даними висновку експерта ХНДЕКЦ МВС України від 26.04.2021 за № СЕ-19/121-21/8296-ІТ, згідно якого на момент ДТП робоча гальмівна система, рульове керування, ходова частина автомобіля «Audi A4 Avant», д.н. НОМЕР_1 , знаходились у працездатному стані, при якому були відсутні будь-які несправності, які могли б впливати на їхні вихідні параметри;

-Даними протоколу огляду предмету, складеного слідчим ВР злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_10 від 12.04.2021, щодо огляду лазерного диску CD-R білого кольору, на якому містяться два відеозаписи щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09.04.2021 на перехресті пр. Аерокосмічного та вул. Південнопроектної в м. Харкові, а саме механізм розвитку та наслідки пригоди;

-Даними постанови старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_10 про визнання лазерного диску CD-R білого кольору, речовим доказом;

-Даними відповіді КП «Харків-Сигнал» від 11.05.2021 за № 237, в якій міститься інформація про схему організації дорожнього руху на світлофорному об`єкті пр. Аерокосмічний - вул. Південнопроектна станом на 09.04.2021 біля 22 години 20 хвилин 21 секунди, а саме тривалість горіння сигналів світлофору, перехідні такти. Інформація про несправність роботи світлофорного об`єкта 09.04.2021 відсутня;

-Даними висновку експертів ННЦ «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» за № 12367/12368/12369/18694-18695/18696/18697 від 26.07.2021 за результатами проведення комплексної судової автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису, згідно якого автомобіль «Audi A4 Avant», д.н. НОМЕР_1 , перед наїздом на пішохода ОСОБА_8 рухався по проїзній частині проспекту при ввімкненому для його напрямку зеленому сигналі транспортного світлофора, при цьому пішохід ОСОБА_8 при перетині проїзної частини пр. Аерокосмічного рухався при ввімкненому для його напрямку червоному сигналі пішохідного світлофора; час, який минув з моменту виходу пішохода на проїзну частину проспекту до моменту наїзду на нього автомобілем становить приблизно 2,5 с; швидкість руху транспортного засобу «Audi A4 Avant», д.н. НОМЕР_1 , перед наїздом на пішохода становить приблизно 131 км/год, в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Audi A4 Avant», д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 12.3, 12.4 та 12.9б Правил дорожнього руху України; технічна можливість уникнути наїзду на пішохода для водія автомобіля визначалась шляхом виконання ним вимог п.п. 12.3, 12.4, 12.9 б Правил дорожнього руху України, дії водія ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.п. 12.3., 12.4, 12.9 б Правил дорожнього руху України та знаходились з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП; оцінка дій пішохода не потребує застосування спеціальних технічних знань та може бути проведена слідчим або судом самостійно;

-Даними висновку КПП «Обласний наркологічний диспансер» від 10.04.2021 за № 660, згідно якого станом на 00-10 години 10.04.2021 у ОСОБА_7 не виявлено алкогольних та наркотичних ознак сп`яніння.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

Судом в ході судового розгляду досліджені всі процесуальні джерела доказів, визначені ст. 84 КПК України, які були заявлені та надані сторонами на підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України), в обсязі, визначеному відповідно до ст. 349 КПК України та в порядку, передбаченому § 3 глави 28 КПК України. Про дослідження будь-яких інших джерел доказування сторони не зазначали, клопотань про долучення, дослідження або перевірку таких доказів до суду не надходило, сторони висловили свою думку про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами.

Аналізуючи наведені докази у їх сукупності, суд вважає вину ОСОБА_7 доведеною та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть ОСОБА_8 .

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, і враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Так, ОСОБА_7 скоїв тяжкий злочин, раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно працевлаштований.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 відповідно до положень ст. 66 КК України, є щире каяття, добровільне часткове відшкодування завданого збитку та наявність на його утриманні малолітньої дитини.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.

Крім того, суд враховує, що на момент події в крові потерпілого ОСОБА_8 виявлений етиловий спирт, що за офіційною таблицею відповідає його вмісту при середньому ступеню алкогольного сп`яніння, а також порушення ним Правил дорожнього руху України при перетинанні проїзної частини.

Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для його виправлення,

Відповідно до ст. 75 КК України суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у вигляді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі та позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_7 вчинив тяжке кримінальне правопорушення (злочин), відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також наявність обставини, які пом`якшують покарання, позитивну характеристику обвинуваченого, добровільне відшкодування матеріальних збитків, часткове відшкодування моральної шкоди потерпілому, а також враховуючи поведінку ОСОБА_8 перед зіткненням, суд вважає можливим звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням із застосуванням ст. ст. 75, п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки ОСОБА_7 можливо виправити без реального відбуття покарання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Частиною 1, 2 ст. 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. На захист інтересів неповнолітніх осіб та осіб, визнаних у встановленому законом порядку недієздатними чи обмежено дієздатними, цивільний позов може бути пред`явлений їхніми законними представниками.

При цьому, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (ч. 5 ст. 128 КПК України).

За приписами статей 91, 374 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підлягають доказуванню, а в обвинувальному вироку зазначаються докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Під час вирішення цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

Згідно ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. У разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення суд відмовляє в позові. У разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.

В ході судового розгляду даного кримінального провадження потерпілою ОСОБА_4 був поданий цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на її користь майнової шкоди, спричиненої внаслідок кримінального правопорушення, в розмірі 14075,00 грн., процесуальних витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 27000,00 грн. та витрат, пов`язаних з прибуттям до місця судового провадження в розмірі 10 000,00 грн. Також потерпіла ОСОБА_4 просить стягнути з ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» на її користь завдану кримінальним правопорушенням майнову шкоду в розмірі 9200,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 72000,00 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_4 вказувала, що нею були понесені витрати на поховання чоловіка ОСОБА_8 в розмірі 9200,00 грн., що підтверджується товарним чеком № 12 від 11.04.2021, та витрати на проведення помінального обіду в сумі 14075,00 грн., що підтверджується товарним чеком від 11.04.2021. Також їй було спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 800000,00 грн.

Також ОСОБА_4 як законним представником малолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був поданий цивільний позов про стягнення з ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в розмірі 260 000,00 грн., посилаючись на те, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Audi A4 Avant», д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 була застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант», поліс № 203128988, а тому відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має здійснити відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, у встановленому законом розмірі (загальний розмір страхового відшкодування утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановленому законом на день настання страхового випадку).

Цивільним відповідачем ТДВ СК «Альфа-Гарант» подано відзив на позови ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх заявленими передчасно, оскільки прийняття страховиком рішення про виплату страхового відшкодування неможливе до набуття вироком у даній кримінальній справі законної сили, позивачі не позбавлені права звернутися до суду із відповідною позовною заявою, але виключно після настання у відповідача строку на прийняття рішення про виплату страхового відшкодування та виплати страхового відшкодування або прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування або ж у випадку невиконання відповідачем вказаних обов`язків. Також відповідач вказує, що ліміт відповідальності товариства за полісом № 203128988 на одного потерпілого, тобто загиблого ОСОБА_8 , становить 260000,00 грн. і не може перевищувати цієї суми. Щодо моральної шкоди, то її розмір стосовного одного померлого становить 72000,00 грн. і виплачується всім особам (дружині, батькам, дітям) рівними частинами, однак документів на підтвердження відсутності у загиблого ОСОБА_8 живих батьків до позовної заяви не додано. При цьому, відсутні правові підстави для здійснення страхового відшкодування шляхом сплати одноразової виплати, а не у порядку, передбаченому ст. 1202 ЦК України, а тому у задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_9 до ТДВ СК «Альфа-Гарант» слід відмовити.

Цивільним позивачем ОСОБА_4 подано відповідь на відзив ТДВ СК «Альфа-Гарант», в якому вона не погоджується із позицією страхової компанії, оскільки в Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо не передбачено обов`язок досудового врегулювання спору та не передбачено обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, а також обов`язок доказувати відсутність інших осіб, які мають право на отримання моральної шкоди.

25.02.2025 на адресу суду надійшла заява потерпілої ОСОБА_4 про зменшення позовних вимог, в якій вона просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на її користь майнову шкоду в розмірі 14075,00 грн., та моральну шкоду в розмірі 613000,00 грн., а з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на її користь майнову шкоду в розмірі 72000,00 грн та моральну шкоду в розмірі 72000,00 грн.

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_4 вказує, що нею понесені витрати на поховання в розмір 9200,00 грн та на облаштування та утримання місця поховання в сумі 76900,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 3 від 13.11.2024 та Актом здачі-приймання робіт № 2 від 13.11.2024, які підлягають стягненню з страхової компанії, а витрати на проведення поминального обіду в сумі 14075,00 грн. - з обвинуваченого ОСОБА_7 .

При цьому за час розгляду справи обвинуваченим ОСОБА_7 сплачено цивільному позивачу ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 115000,00 грн., саме на цю суму позивач зменшує свої вимоги до обвинуваченого ОСОБА_7 , з урахуванням оціненої позивачем шкоди в сумі 800000,00 грн. із вирахуванням виплаченої вже обвинуваченим суми (115000,00 грн.) та належної до виплати страховою компанією (72000,00 грн.). крім того ОСОБА_4 вказує, що на її користь з обвинуваченого належить стягнути витрати на правову допомогу в сумі 30000,00 грн.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_7 суд виходить з наступного.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебував у зареєстрованому шлюбу із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що 17.10.2020 Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено відповідний актовий запис № 603 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 ).

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_8 помер, про що 12.04.2021 Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено відповідний актовий запис № 681 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 ).

05 червня 2021 року народилась ОСОБА_9 , про що 25.06.2021 Бориспільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено відповідний актовий запис № 425 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 ).

Судом встановлено та доведено у повному обсязі зібраними у кримінальному проваджені доказами вину водія ОСОБА_7 у скоєному кримінальному правопорушенні і між його неправомірними діями та наслідками встановлений причинний зв`язок.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Audi A4 Avant», д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 на момент ДТП була застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант», поліс № 203128988.

Згідно товарного чеку № 12 від 11.04 2021 вартість витрат на поховання (вдягання, вкладення у труну, труна, вінки, копка могили тощо) становить 9200,00 грн.

Згідно накладної б/н від 11.04.2021 вартість помінального обіду на 50 чоловік становить 14075,00 грн.

Згідно Акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 2 від 13.11.2024 вартість встановлення надмогильного пам`ятника, ручних та художніх робіт, оздоблювальних робіт гранітними плитами складає 35 300,00 грн.

Згідно видаткової накладної № 3 від 13.11.2024 вартість комплекту пам`ятника та гранітних плит складає 41 600,00 грн.

Поняття майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням потерпілому охоплює: 1) заподіяну кримінальним правопорушенням особі пряму, безпосередню шкоду в її майновому та грошовому виразі; 2) не одержані внаслідок скоєння кримінального правопорушення доходи; 3) оцінені в грошовому вигляді витрати на відновлення здоров`я потерпілого, а в разі його смерті - на поховання й виплати з підтримання матеріального добробуту і виховання непрацездатних членів сім`ї потерпілого та його неповнолітніх дітей; 4) кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину.

Враховуючи, що розмір понесених матеріальних збитків на поминальну трапезу у зв`язку з похованням чоловіка ОСОБА_8 доведено у сумі 14075,00 грн., а також той факт, що обвинувачений ОСОБА_7 в ході судового розгляду в повному обсязі відшкодував матеріальну шкоду, здійснивши грошовий переказ на користь потерпілої 03.10.2024 на суму 15 000,00 грн., про що не надійшло з боку сторони потерпілої жодних заперечень, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Разом з тим, частина 1 стаття 124 КПК України закріплює, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

На підтвердження розміру витрат на правову допомогу потерпілою ОСОБА_4 було надано копію договору № 18 про надання правової допомоги від 02.08.2024, копію протоколу узгодження переліку та вартості послуг від 02.08.2024 та копію Акту наданих послуг № 1 від 21.02.2025. Однак жодних документів на підтвердження понесення потерпілою витрат на професійну правничу допомогу суду не було надано. Крім того, в Акті наданих послуг № 1 від 21.02.2025 передбачено сплату послуг адвоката на майбутнє.

Враховуючи, що потерпілою ОСОБА_4 не надано документів на підтвердження понесення нею витрат на професійну правничу допомогу на час ухвалення даного судового рішення, вимоги про їх відшкодування задоволенню не підлягають.

Що стосується вимог про стягнення з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_4 моральної шкоди суд доходить наступного.

Так, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до п. 6 вищезазначеної Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ - якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдану шкоду.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про відшкодування моральної(немайнової шкоди від 31 березня 1995 року № 4 - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішенням, діями чи бездіяльність відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 1167 ЦК України.

Частина 2 ст. 1167 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст. 1167 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме - винний водій.

Таким чином, саме ОСОБА_7 повинен відповідати за завдану моральну шкоду.

Потерпіла ОСОБА_4 зазначає, що розмір моральної шкоди, спричиненої їй внаслідок кримінального правопорушення, вона оцінює в розмірі 800 000,00 грн., однак виходячи з принципів виваженості, розумності та справедливості, врахувавши всі моральні страждання, які перенесла потерпіла, порушення її нормальних життєвих зв`язків, а також стан і дії ОСОБА_8 під час дорожньо-транспортної пригоди, суд вважає необхідним визначити до стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої моральну шкоду у розмірі 300 000,00 грн. Враховуючи, що обвинувачем ОСОБА_7 в ході розгляду справи здійснювались грошові перекази на ім`я потерпілої ОСОБА_4 , а саме 11.07.2024 в сумі 100 000,00 грн. та 24.02.2025 в сумі 40 000,00 грн., до стягнення з ОСОБА_7 належить сума 160 000,00 грн.

Вирішуючи заявлені до ТДВ СК «Альфа-Гарант» вимоги про стягнення на користь потерпілої ОСОБА_4 понесених витрат на поховання (9 200,00 грн.), на облаштування та утримання місця поховання (76 900,00 грн.), моральної шкоди (72 000,00 грн.), а також на користь малолітньої ОСОБА_9 шкоди, заподіяної смертю потерпілого (260 000,00 грн.), суд зазначає наступне.

Так, розрахунок розміру страхового відшкодування проводиться страховою компанією на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальна власників наземних транспортних засобів» (в чинній редакції на момент виникнення правовідносин).

Згідно зі ст. 3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону).

Згідно ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Порядок здійснення відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого регулюється ст. 27 Закону, з якої вбачається, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що порядок здійснення відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого регулюється ст. 24 Закону.

Крім того, відповідно до Закону України «Про поховання та похорону справу» ритуальні послуги - послуги, пов`язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання.

Поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Отже, поминальний обід є традиційним заходом, який не пов`язаний безпосередньо з процесом поховання і не передбачений законом, як обов`язковий елемент, що підлягає страховому відшкодуванню.

Згідно з п.п. 27.3, 27.5 ст. 27 Закону, страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

З матеріалів кримінального провадження не вбачається, що потерпіла ОСОБА_4 зверталась до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування по даному страховому випадку.

Також потерпіла ОСОБА_4 заявляє вимоги про відшкодування страховою компанією моральної шкоди в цілому на її ім`я без урахування інших осіб, визначених ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальна власників наземних транспортних засобів», а саме батьків померлого , які також мають право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, а також не враховує і інтереси дитини померлого ОСОБА_9 .

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 1200 Цивільного кодексу України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років), чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно, особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності, одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років, іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

З відзиву цивільного відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» вбачається, що останній підтвердив право потерпілої ОСОБА_4 та малолітньої ОСОБА_9 на виплату страхового відшкодування, однак за відсутності відповідного звернення із подачею заяви про виплату страхового відшкодування та копії судового рішення, яке набрало законної сили, страхова компанія позбавлена можливості прийняти відповідне рішення.

Враховуючи, що потерпіла ОСОБА_4 до страхової компанії не зверталась, її право на відшкодування шкоди не порушено, а тому вимоги заявлені передчасно та задоволенню не підлягають.

Підстави для застосування спеціальної конфіскації, передбаченої ст. ст. 96-1, 96-2 КК України - відсутні.

Доля речових доказів вирішуються в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання про процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст. 122, 124 КПК України, які передбачають, що у випадку винесення обвинувального вироку суд стягує на користь держави документально підтверджені витрати про притягненню експерта.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити покарання в вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування основного покарання з випробуванням на строк 3 (три) роки, якщо він протягом випробувального строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили не обирати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13.04.2021, на транспортний засіб «Audi A4 Avant», д.н. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_12 , зняти.

Речові докази:

-транспортний засіб «Audi A4 Avant», д.н. НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_12 під розписку, вважати повернутим власнику;

-лазерний диск CD-R білого кольору зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням:

-судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-21/8296-ІТ від 26.04.2021 в сумі 2615,20 грн.;

-комплексної судової експертизи № 12367/12368/12369/18694-18695/18696/18697 від 26.07.2021 в сумі 16302,95 грн.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , моральну шкоду в розмірі 160 000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Слобідський районний суд міста Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя - ОСОБА_1