Справа № 521/3250/25
Номер провадження:1-кп/521/1329/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року колегія суддів Хаджибейського районного суду м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 ,

- ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000723 від 06.10.2024 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з неповною вищою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілих - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представників потерпілих - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

До суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого, яке мотивував тим, що підставою продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого, є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 125 КК України, а також наявність ризиків, передбачених п.1, п.3, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Також, прокурор вказує, що зміна на більш м`який запобіжний захід відносно обвинуваченого, передбачених ст. 176 КПК України, не забезпечить дієвості цього кримінального провадження та буде недостатнім для запобігання ризикам наведених в клопотанні, що будуть перешкоджати вирішенню таких завдань кримінального провадження як забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, з тим щоб обвинувачений, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого та просив його задовольнити в повному обсязі, та просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Потерпілі, представники потерпілих, підтримали клопотання прокурора та не заперечували проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Обвинувачений та його захисники клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого залишили на розсуд суду, та не заперечували проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, клопотання прокурора та долучені документи, суд приходить до наступного висновку.

Дане кримінальне провадження підсудне Хадлжибейському районному суду м. Одеси відповідно до ст. ст. 32, 33 КПК України, підстав для направлення обвинувального акта для визначення підсудності не встановлено.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. п. 5-8, п. 10 ч.1 або ч.2 ст. 284 КПК України, або зупинення провадження, немає.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, відтак підстав для його повернення прокурору - немає.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі даного обвинувального акту.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, суд приймає до уваги те що він обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який є особливо тяжким злочином, разом з цим суд враховує підвищений ступінь суспільної небезпеки злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 оскільки він поєднаний із застосуванням насильства направлене на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, яке є умисним тяжким злочином, разом з цим суд враховує підвищений ступінь суспільної небезпеки злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 оскільки він поєднаний із застосуванням насильства, що спричинило непоправне знівечення обличчя потерпілого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, яке є кримінальним проступком, разом з цим суд враховує підвищений ступінь суспільної небезпеки злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 оскільки він поєднаний із застосуванням насильства, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого.

Також суд вважає доведеними в ході розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховування обвинуваченого, так як ОСОБА_5 будучи освідомленим про передбачене кримінальне покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у виді позбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до одного року, або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк, з метою уникнення та ухилення від кримінальної відповідальності та покарання за кримінальні правопорушення, у скоєнні яких останній обвинувачується, суд приходить до висновку про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, що дає підстави вважати що знаходячись на свободі ОСОБА_5 може переховуватись від суду.

Крім того, як вбачається з наявних в розпорядженні суду документів, кримінальні правопорушення у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , вчинено із застосуванням фізичного насилля відносно потерпілого, пов`язаного із позбавленням життя людини, що спричинило непоправне знівечення обличчя потерпілого, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого, враховуючи вказане, з урахуванням, того що у справі не допитані потерпілі та свідки, суд приходить до висновку про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, що дає підстави вважати що знаходячись на волі, не виключена можливість впливу обвинуваченого на цих осіб з метою надання бажаних показів.

Крім того, як вбачається з наявних в розпорядженні суду документів, ОСОБА_5 обвинувачується у скоєні умисного особливо тяжкого злочину, направленого на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тяжкого злочину направленого на умисне тілесне ушкодження, що спричинило непоправне знівечення обличчя потерпілого та враховуючи, що він неодружений, міцні соціальні зв`язки відсутні, суд приходить до висновку про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, що дає підстави вважати що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Стороною захисту не доведено, що встановлені судом ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на цей час припинили існування або зменшились.

Даних про такий стан здоров`я особи, що б унеможливлювало застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суду не надано.

Також судом взяті до уваги відомості про вік і сімейний стан обвинуваченого, які не перешкоджають перебуванню в слідчому ізоляторі, відсутність членів сім`ї чи утриманців, які потребують догляду за ними виключно обвинуваченим.

Зазначені в ухвалі обставини свідчать про недостатність будь-яких інших запобіжних засобів для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виправдовують продовження дії застосованого запобіжного заходу щодо нього.

Крім того, ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, є реальними, вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

Метою продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, не встановлено.

Враховуючи передбачені ст.177 КПК України вимоги процесуального законодавства, які визначають мету і підстави застосування запобіжних заходів, суд приходить до висновку про те, що строк дії обраного обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає продовженню.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне розмір застави не назначати, в зв`язку з тим що в даному випадку ОСОБА_5 , підозрюється у скоєнні злочину, який спричинив загибель людини.

Щодо скарги захисника ОСОБА_12 на бездіяльність слідчого в порядку ст. 303 КПК України.

В своїй скарзі захисник просить: визнати протиправною та такою, що порушує право обвинуваченого на захист бездіяльність слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_14 з не проведення процесуальних дій у даному кримінальному провадженні: допиту підозрюваного ОСОБА_5 за новою підозрою; слідчого експерименту за участю підозрюваного; одночасного допиту потерпілих та підозрюваного.

Прокурор заперечував проти задоволення скарги в зв`язку з її необґрунтованістю.

Потерпілі, представники потерпілих, заперечували проти задоволення скарги.

Обвинувачений та його захисники вимоги скарги підтримали, просили її задовольнити.

Розглянувши скаргу, вислухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Чинний КПК України не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи оцінювати процесуальні дії чи бездіяльність та рішення органу досудового розслідування, оскільки суд на теперішній час позбавлений можливості дослідити докази, що стосуються прийнятих процесуальних рішень слідчим, дізнавачем та прокурором, такі обставини можуть бути досліджені під час судового розгляду, зокрема, під час дослідження доказів, на що сторона захисту має право звертати увагу суду.

Тому оцінка судом на теперішній час законності та обґрунтованості проведених у ході досудового розслідування процесуальних дій та прийнятих рішень слідчого, дізнавача чи прокурора виключно на підставі доказів, наданих однією із сторін, порушить принцип змагальності, згідно з яким сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів та інших доказів, особливо враховуючи, що такі відсутні в розпорядженні суду на цій стадії.

Водночас як вбачається зі скарги та долучених до неї матеріалів, в рамках кримінального провадження захисники ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , звернулися до слідчого з клопотанням про проведення процесуальних дій.

Суд звертає увагу, що відповідна бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, щодо не розгляду вказаного клопотання, чи оскарження рішення за результатами розгляду вказаного клопотання, є предметом розгляду слідчого судді, на стадії досудового розслідування, а саме, у відповідності до ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача та прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим кодексом строк.

Та відповідно до вимог ч. 2, ч.3 ст. 303 КПК України, бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, не може бути предметом розгляду судом під час підготовчого судового засідання, так як суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

Відповідно до ч.3 ст. 303 КПК України під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, передбачені п.5 та п. 6 ч.1 ст. 303 КПК України.

Крім того, суд звертає увагу на те, що визнання бездіяльності слідчого протиправною, не передбачено положеннями ст. 303- 307 КПК України.

Разом з тим, на думку суду, викладені у скарзі захисника положення потребують аналізу законності низки взаємопов`язаних процесуальних дій та рішень у кримінальному провадженні, а відтак, твердження сторони захисту щодо допущених порушень під час досудового розслідування, заперечення з цього приводу сторони обвинувачення підлягають дослідженню судом під час судового розгляду шляхом оцінки законності прийняття процесуальних рішень та дій під час досудового розслідування, дослідження процесуальних документів та відповідних доказів, що має бути здійснено під час судового розгляду.

Оскільки докази та процесуальні документи, рішення, дії, вчинені у ході кримінального провадження, на даний час не досліджувалися, зважаючи на наведені положення КПК України, неможливість надання, на момент розгляду скарги, оцінки сукупності належності та допустимості доказів у всьому кримінальному провадженні, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні скарги, а викладеним у ній обставинам надати оцінку на відповідній стадії судового провадження.

При цьому сторона захисту не позбавлена права під час судового розгляду посилатися на встановлені нею, як вона вважає, порушення КПК України, зокрема, під час дослідження доказів по справі.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до вимог п. 5 ч. 3 ст. 42, ч. 4 ст. 349, ч. 1, ч. 2 ч. 4 ст. 351 КПК України, обвинувачений не позбавлений права давати показання з приводу обвинувачення на стадії судового розгляду, крім того суд вкотре звертає увагу, що сторона захисту не позбавлена можливості повторно звернутися із клопотанням про допит свідків в разі дотримання зазначених вище вимог.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 303-307, 314-316, 371, 372, 376, 392 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000723 від 06.10.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 125 КК України, на 22 травня 2025 року о 16 год. 20 хв.

Судовий розгляд здійснювати колегіально судом у складі трьох професійних суддів у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Хаджибейського районного суду м. Одеси, за участю сторін кримінального провадження.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити строк дії обраного обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 20 липня 2025 року, включно.

Розмір застави не назначати.

Скаргу захисника ОСОБА_12 на бездіяльність слідчого в порядку ст. 303 КПК України залишити без задоволення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути подана до Одеського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її проголошення. Ухвала суду в цій частині набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду в цій частині, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

В решті ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

суддя ОСОБА_2

суддя ОСОБА_3