УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту

30 червня 2025 рокуСправа № 495/3517/25
Номер провадження 1-кс/495/1344/2025

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захсиника підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгороді-Дністровському клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Крутоярівка, Білгород-Дністровського району, Одеської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою освітою, офіційно не працюючого, розлученого, має на утриманні неповнолітнього сина 2018 року народження, не депутата, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,

УСТАНОВИЛА:

30.06.2025 слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження №0000555 від 06.08.2024 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Виклад обставин, зазначених у клопотанні

В провадженні СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000555 від 06.08.2024 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану", 24 лютого 2022 року Указом Президента України за № 64/2022, в Україні введено воєнний, строк дії якого Указом Президента 14.01.2025 р. №26/2025 (затвердженого від 15.01.2025 р. № 4220-ІХ) продовжено до 09.05.2025 (тобто на момент вчинення злочину).

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Крім того, п. 3 вказаного Указу зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені, зокрема, ст. 33 Конституції України, згідно з якою кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 за № 1455, якою затверджено «Порядок встановлення особливого режиму в?їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан», визначено, що перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Виключний перелік громадян України, які наділені правом перетинання державного кордону, у період воєнного стану, передбачений Правилами перетинання державного кордону громадянами України», які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57.

Невстановлена в ході проведення досудового розслідування особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, на початку червня 2024 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, вирішив організувати незаконне переправлення військовозобов`язаних громадян через державний кордон України поза межами пунктів пропуску.

В подальшому, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з метою реалізації злочинного умислу, переслідуючи корисливі мотиви, у липні 2024 року у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб, відшукав 4-х громадян України: військовозобов`язаних ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які не мали законних підстав для перетину державного кордону України, однак мали намір у залишенні території України, та повідомив, що за грошову винагороду, організує їх незаконне переправлення через державний кордон України шляхом їх транспортування до державного кордону України, де вони залишать територію України поза межами пунктів пропуску.

Надалі, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з метою реалізації свого злочинного умислу, вступила у злочинну змову з ОСОБА_5 та ОСОБА_12 визначивши роль ОСОБА_5 , яка полягала в тому, що він має здійснювати супровід попереду ОСОБА_12 до визначеного місця, розвідуючи місцевість на наявність прикордонних нарядів та патрулів поліції, а також пересувних блокпостів, встановлюючи безпечну дорогу та шляхи слідування для своєчасного попередження про небезпеку з тим, щоб не бути викритим у своїх протиправних діях та визначивши роль ОСОБА_12 , яка полягала в наданні засобів у вигляді автомобілю та в здійсненні транспортування визначених ним громадян України, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до прикордонної смуги поблизу селища Велика Михайлівка, Роздільнянського району Одеської області, для незаконного переправлення останніх через державний кордон України поза межами пунктів пропуску.

З цією метою, особа, матеріали відносно якої були виділені в окреме провадження, у червні 2024 більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено через інтернет месенджер «Telegram» повідомила ОСОБА_8 про те, що послуга з організації його незаконного переправлення через державний кордон України буде коштувати 10 000 доларів США та вказала ОСОБА_8 перерахувати першу частину обумовленої суми в розмірі 1000 доларів США не невстановлений рахунок для його незаконного переправлення через державний кордон України, що останній і зробив перерахувавши кошти в сумі 1000 доларів США, крім того у червні 2024 більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено через інтернет месенджер «Telegram» повідомила ОСОБА_9 про те, що послуга з організації його незаконного переправлення через державний кордон України буде коштувати 7000 доларів США та вказала ОСОБА_9 перерахувати першу частину обумовленої суми в розмірі 1000 доларів США не невстановлений рахунок для його незаконного переправлення через державний кордон України, що останній і зробив перерахувавши кошти в сумі 1000 доларів США, також у червні 2024 більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено через інтернет месенджер «Telegram» повідомила ОСОБА_10 про те, що послуга з організації його незаконного переправлення через державний кордон України буде коштувати 7000 доларів США та вказала ОСОБА_13 перерахувати першу частину обумовленої суми в розмірі 1000 доларів США не невстановлений рахунок для його незаконного переправлення через державний кордон України, що останній і зробив, перерахувавши кошти в сумі 1000 доларів США, також у червні 2024 більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено через інтернет месенджер «Telegram» повідомила ОСОБА_11 про те, що послуга з організації його незаконного переправлення через державний кордон України буде коштувати 9000 доларів США та вказала ОСОБА_11 перерахувати першу частину обумовленої суми в розмірі 1000 доларів США не невстановлений рахунок для його незаконного переправлення через державний кордон України що останній і зробив, перерахувавши кошти в сумі 1000 доларів США.

В подальшому, приблизно о 08 годині 30 хвилин 06.08.2024 ОСОБА_5 діючи за вказівкою невстановленої в ході проведення досудового розслідування особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи згідно визначеної йому ролі, використовуючи мотоцикл TEKKEN реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 вирушив у напрямку селища Велика Михайлівка, Роздільнянського району, Одеської області здійснюючи розвідування місцевості на наявність прикордонних нарядів та патрулів поліції, а також пересувних блокпостів, встановлюючи при цьому безпечну дорогу та шлях слідування для своєчасного попередження про небезпеку у викритті у своїх протиправних діянь таким чином здійснюючи усунення перешкод та супровід ОСОБА_12 , яка в свою чергу діючи за вказівкою невстановленої в ході проведення досудового розслідування особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження близько о 10 години 30 хвилин 06.08.2024 прибула неподалік супермаркету «Таврія В» по вул. Гастелло в місті Одеса, де забрала на автомобілі марки DAIHATSU SIRION, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 білого кольору, який знаходився в її користуванні визначених невстановленої особою громадян України, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , та направилась до прикордонної смуги поблизу селища Велика Михайлівка, Роздільнянського району Одеської області, для незаконного переправлення останніх через державний кордон України поза межами пунктів пропуску.

В подальшому, 06.08.2025 приблизно о 13:45 ОСОБА_5 було виявлено на автодорозі поблизу с. Новоборисівка, Роздільнянського району, Одеської області, а ОСОБА_12 було виявлено на автодорозі поблизу с. Новопетрівка, Роздільнянського району, Одеської області та їх незаконні дії припинено.

На підставі зібраних у кримінальному провадженні доказів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженцю села Крутоярівка, Білгород-Дністровського району, Одеської області, громадянину України, українцю, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому 18 червня 2025 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні даних кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, у тому числі: протоколом огляду місця події, протоколами допитів свідків та іншими доказами в їх сукупності.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України.

Так, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 тяжкого кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання передбаченим п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам:

Так, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_5 , а також обставини злочину, про який йому було повідомлено про підозру, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення на волі на строк до 7 років, у слідства є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 може здійснити спроби:

-переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

-незаконне впливати на свідків, іншого підозрюваного;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

Ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування, суду, оскільки підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання від 5 до 7 років позбавлення волі, тому є підстави вважати, що підозрюваний, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватися від органу досудового розслідування.

Ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного, оскільки підозрюваному відомі їх анкетні дані та місця проживання та яких на теперішній час допитано лише на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, однак під впливом підозрюваного, внаслідок психологічного тиску шляхом погроз або вмовляння, можуть змінити показання, або ухилятись від з`явлення для давання показань.

Ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Так, на теперішній досудове розслідування не завершено, а тому, перебуваючи на свободі підозрюваний ОСОБА_5 матиме можливість ухилення від слідства з метою перешкоджання встановленню органом досудового розслідування всіх об`єктивних обставин кримінального правопорушення тощо.

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Беручи до уваги, зазначені ризики передбачають необхідність застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту.

Позиції сторін

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту підтримали, просили задовольнити в повному обсязі.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 просив застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину визнав, підтримав думку адвоката та просив застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Мотивація суду

Відповідно до положень ст.176 КПК України передбачені такі види запобіжних заходів: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно правової позиції викладеної в рішенні ЄСПЛ «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Наявність обґрунтованої підозри

В рамках кримінального провадження №000555 від 06.08.2024 року 18 червня 2025 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України незаконне переправлення осіб через державний кордон України, сприянні їх вчиненню, наданням засобів, щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

Згідно положень ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно ч.1 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні злочину підтверджується зібраними в ході проведення досудового розслідування доказами.

Слідчий суддя наголошує, що на даному етапі досудового розслідування при вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, повноваження слідчого судді обмежуються оцінкою доказів на предмет їх переконливості щодо висновку про можливість вчинення кримінального правопорушення за конкретних обставин та конкретною особою, а отже мова йде виключно про обґрунтоване припущення.

Очевидних не відповідностей змісту повідомлення про підозру ОСОБА_5 вимогам ст. 277 КПК України у судовому засіданні не встановлено.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч.2 ст.177 КПК України). Оскільки в процесуальному законодавстві немає чіткого визначення обґрунтованої підозри, слідчий суддя звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 2ст. 8 КПК України). Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Дослідивши надані до клопотання матеріали, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення було доведено ознаки можливого складу злочину. Надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, що кваліфікуються за ч.2 ст.332 КК України.

Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177КПК України і на які вказує слідчий чи прокурор

Слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий (п. 2 ч. 1ст. 194 КПК України).

Так слідчим у клопотанні було зазначено, що підозрюваний ОСОБА_5 :

1 - переховуватись від органів досудового розслідування, суду, оскільки ОСОБА_5 , підозрюється у скоєнні тяжкого злочину в умовах воєнного стану, за який законом передбачено покарання від 5 до 7 років позбавлення волі, тому є підстави вважати, що підозрювана, знаючи про тяжкість покарання, що їй загрожує у разі визнання винуватою у вчиненні злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватися від органу досудового розслідування.

При визначенні ймовірності переховування підозрюваною від органів досудового розслідування та суду слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру слідчих та процесуальних дій, які належить провести органу досудового розслідування.

Окрім того, Указом Президента України № 64/2022 на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан, дія якого продовжено відповідними Указами Президента України. Вимоги ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та роз`яснення, надані Верховним Судом у листі від 03.03.2022 р. N 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», де у п. 8 зазначено, щодо оцінки ризиків, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, рекомендовано як відповідний ризик ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні. Встановлені обставини у сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження підтверджують наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

2- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Так, на теперішній досудове розслідування не завершено, а тому, підозрюваний ОСОБА_5 , матиме можливість ухилення від слідства з метою перешкоджання встановленню органом досудового розслідування всіх об`єктивних обставин кримінального правопорушення, чи незаконного перетину державного кордону України.

3 - незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного. Оскільки підозрюваному відомі їх анкетні дані та місця проживання та яких на теперішній час допитано лише на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, однак під впливом підозрюваного, внаслідок психологічного тиску шляхом погроз або вмовляння, можуть змінити показання, або ухилятись від з?явлення для давання показань.

Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Оцінюючи питання про ризик втечі ЄСПЛ зазначає,що він має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).

Відповідно до правової позиції Європейського суду відсутність в особи роботи та сім`ї не є доказом того, що вона може схилиться до вчинення нових злочинів. Так само як і сама по собі відсутність постійного місця роботи не є доказом того, що особа зникне (Пшевечерський проти Росії від 24 травня 2003 року).

Як зазначено в абзаці 36 Рішення ЄСПЛ по Справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.05.2010 суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи можуть виправдано вважати, що такий ризик існує.

Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні

У клопотанні слідчим зазначено, а прокурором в судовому засіданні підтверджено, що при обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 слід врахувати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж нічний домашній арешт не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає характеру вчиненого злочину, особі підозрюваного та встановленим під час досудового розслідування ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Особиста порука не може бути застосована, крім того, в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити її до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

ЄСПЛ у справі «Бузаджі проти Республіки Молдови» зазначив, що домашній арешт також являє собою позбавлення свободи і встановлюючи порушення ст. 5 Конвенції визнав критерії, за якими оцінюється законність тримання особи під вартою прийнятними стосовно періоду тримання заявника під домашнім арештом.

Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання та особистої поруки відносно підозрюваного пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

Зі змісту ст.181 КПК України слідує, що домашній арешт, як вид запобіжного заходу, може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу, так само як і про його продовження, суд для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст.178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, має врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту на два місяці із покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, суд враховує те, що досудове розслідування на даний час не завершене, справа не направлена з обвинувальним актом до суду, ОСОБА_5 є раніше не судимим, із середньою освітою, офіційно не працюючого, розлученого, має на утриманні неповнолітнього сина 2018 року народження, не депутат, а також те, що необхідно забезпечити належну поведінку підозрюваного та запобігти ризику/ризикам, передбачених у п.1, 3, 4, 5, ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 , підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, тому є підстави вважати, що підозрюваний, знаючи про покарання яке передбачає позбавлення волі, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватися від органу досудового розслідування; може незаконно впливати на свідків, оскільки підозрюваному ОСОБА_5 , відомі їх анкетні дані та місця проживання, та яких на теперішній час допитано лише на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, однак під впливом підозрюваного, внаслідок психологічного тиску шляхом погроз або вмовляння, можуть змінити показання, або ухилятись від з`явлення для давання показань; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки перебуваючи на свободі підозрюваний ОСОБА_5 , матиме можливість ухилення від органів досудового розслідування та суду з метою перешкоджання встановленню всіх об`єктивних обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В наслідок збройної агресії російської федерації, Україною з 24.02.2022 року, згідно відкритих даних, не контролюється орієнтовно 20 відсотків власної території, що створює додаткові можливості для залишення території України, в тому числі поза офіційними пунктами пропуску. Існують також способи виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, які відносяться до категорії військовозобов`язаних, і через офіційні пункти пропуску, до прикладу, з волонтерською місією тощо. Таким чином існує реальна можливість переховування підозрюваного ОСОБА_5 за кордоном і на тимчасово окупованих територіях України.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає вчиненому кримінальному правопорушенню, особі обвинуваченого та встановленим під час досудового розслідування ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Особиста порука не може бути застосована, крім того, в силу того, що не встановлено осіб, які можуть поручитися за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи до суд на першу вимогу.

Враховуючи викладене слідчий суддя вважає за необхідне частково задовольнити клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту із покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України в межах строків досудового розслідування, тобто до 17 серпня 2025 року включно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 181, 186, 194, 196, 331 ч.3, 369-372, 376 ч.2 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби із забороною йому залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 у період часу з 00:00 год до 05:00 год, за виключенням необхідності залишити житло на розумний час, фактично необхідний для надання невідкладної медичної допомоги в закладах охорони здоров`я, строком до 17.08.2025 включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, прокурора, який здійснює процесуальне керівництво в рамках кримінального провадження або суду за першим викликом;

- утримуватись від спілкування зі свідками іншим підозрюваним щодо обставин, викладених у письмовому повідомленні про підозру у кримінальному провадженні №000555 від 06.08.2024;

- повідомляти службову особу (слідчого, прокурора) або орган, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Ухвалу про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту надіслати для виконання до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області та Відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 в Одеській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_7 .

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.

Дата оголошення повного тексту ухвали: 01.07.2025 о 16 год 45 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_14