ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

26 травня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/2336/25

Провадження № 11-кп/820/475/25

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 лютого 2025 року,-

в с т а н о в и л а :

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2025 року затверджено укладену 23 січня 2025 року угоду між прокурором третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генеральної прокуратури ОСОБА_4 , з погодженням першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_5 , і обвинуваченим ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України.

ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні та призначено йому покарання за ч. 2 ст. 255 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України у виді 7 років позбавлення волі, за . 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України у виді 2 років обмеження волі із позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ухвалено звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки із покладення обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого у виді тримання під вартою - скасовано.

Не погоджуючись із вказаним вироком, захисник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій просив вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 лютого 2025 року щодо ОСОБА_6 скасувати, а матеріали кримінального провадження направити до орган досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.

В апеляційній скарзі адвокат вказує, що оскаржуваний вирок впливає на права обвинуваченої ОСОБА_2 , кримінальне провадження щодо якої розглядається Вищим антикорупційним судом. В угоді про визнання винуватості не визначено обов`язку ОСОБА_6 викривати злочинні дії інших учасників групи чи інших злочинів, вчинених групою, що є порушенням ч. 1 ст. 472 КПК України. Крім того, відповідно до п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 216 КПК України дана справа підсудна Вищому антикорупційному суду, з огляду на розмір завданої шкоди та суб`єкта кримінального правопорушення.

Перевіривши апеляційну скаргу, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню за таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частин ми четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Таким чином, ч. 4 ст. 394 КПК України визначено виключний перелік осіб, які мають право на оскарження вироку суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості.

Натомість, ОСОБА_2 та її захисник адвокат ОСОБА_3 не є особами, визначеними у ч. 4 ст. 394 КПК України, які можуть оскаржити вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 лютого 2025 року щодо ОСОБА_6 .

Твердження апелянта про те, що вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 лютого 2025 року впливає на права обвинуваченої ОСОБА_2 , кримінальне провадження щодо якої розглядається Вищим антикорупційним судом, апеляційний суд відхиляє, оскільки у тексті вказаного вироку не зазначається прізвище ім`я та по-батькові ОСОБА_2 , її дата та місце народження, які б давали можливість ідентифікувати її особу.

Суд зважає й на те, що вирок, ухвалений на підставі угоди стосовно однієї з декількох осіб, не має преюдиціального значення для кримінального провадження стосовно інших осіб та не є доказом їх винуватості (ст.ст. 84, 90 КПК України)

Крім того, варто зазначити, що законність вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 лютого 2025 року вже була предметом перевірки судом апеляційної інстанції. Ухвалою колегії суддів Хмельницького апеляційного суду від 29 квітня 2025 року вказаний вирок залишено без змін, отже він набав законної сили.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені вироки, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу.

Відповідно до позиції ЄСПЛ у справах «Брумареску проти Румунії», «Вєлєв проти України» одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення лише з метою повторного розгляду справи і її нового вирішення. Відхід від цього принципу виправданий, лише коли він обумовлений особливими та непереборними обставинами.

Відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

На підставі наведеного та з врахуванням того, що апеляційну скаргу подано особою, яка не має права її подавати, приходжу до висновку про необхідність повернення апеляційної скарги апелянту.

Керуючись п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 лютого 2025 року повернути останньому.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою невідкладно надіслати особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального Суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня отримання копії судового рішення апеляційної інстанції.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду ОСОБА_1