Номер провадження: 11-сс/813/1013/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2025 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000018, внесеного до ЄРДР 18 березня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 201-1 КК України,-

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання детектива Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , та накладено арешт із забороною права використання, розпорядження та володіння на майно, яке було виявлено та вилучено 16 квітня 2025 року у житловому приміщенні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: товарно-транспортну накладну ліс, серія МОА № 1441126 від 26.03.2025 року та мобільний телефон IPhone 14-pro s/n НОМЕР_1 .

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що вилучене майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки може містити в собі відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення в рамках вказаного кримінального провадження, а саме: мобільний телефон є носієм інформації та належить особі, причетність якої перевіряється до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 201-1 КК України; товарно-транспортна накладна відповідає ознакам знаряддями вчинення кримінального правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , подав апеляційні скарги, в яких зазначає, що ухвалу суду є незаконна та такою, що підлягає скасуванню, оскільки при розгляді даної справи було допущено істотне порушення норм статті 64-2 КПК України, а саме право на захист ОСОБА_8 , його права бути належним чином сповіщеним про дату, час та місце розгляду даної справи, його права приймати участь у розгляді клопотання про арешт вилученого у нього майна.

За таких обставин, апелянт вважає, що оскаржувана ухавала підлягає скасуванню, а по справі повинно бути ухвалено нову ухвалу про відмову у задоволенні даного клопотання.

Крім того, разом з апеляційною скаргою заявлене клопотання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2025 року, яке обґрунтоване тим, що власник майна не був викликані у судове засідання під час якого ухвалено зазначену ухвалу, оскільки згідно смс-повідомлення Київського районного суду м. Одеси на мобільний телефон ОСОБА_8 , останній викликався до суду для участі у судовому засіданні з розгляду клопотання про арешт майна, яке повинно було розглядатися 29.05.2025 року о 12.00 год. У свою чергу, оскаржуване судове рішення було отримано 13.05.2025 року.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні апеляційного суду представник власника майна доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вимоги і доводи апеляційної скарги та правову позицію, висловлену в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, апеляційний суд повинен перевірити доводи апеляційної скарги (1) щодо наявності підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, та за наявності підстав для його поновлення - (2) щодо законності ухвали слідчого судді.

Щодо клопотання на поновлення строку апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді може бути подано протягом п`яти днів з дня її оголошення (пункт 3 частини 2 статті 395 КПК України).

В свою чергу, абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України прямо вказує - якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

За змістом статті 376 КПК України дата оголошення судового рішення, в тому числі й ухвали слідчого судді, безпосередньо пов`язується з датою виходу суду з нарадчої кімнати і саме з цієї дати, яка зазначається у вступній частині ухвали, розпочинається перебіг строку на апеляційне оскарження (постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.05.2019 у справі № 461/1434/18).

Якщо ухвала слідчого судді постановлена без виклику особи, інтересів якої вона стосується та яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи має обчислюватись із дня отримання копії судового рішення, незалежно від наявності інших джерел інформування про прийняте рішення. На цьому наголосив Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 937/2679/20.

Зі змісту матеріалів кримінального провадження убачається, що оскаржена ухвала постановлена 29 квітня 2025 року без виклику власника майна ОСОБА_8 або його представника, а наявна довідка про доставку смс-повідомлення на номер телефону - НОМЕР_2 не підтверджує належний виклик власника майна, оскільки останній викликався у судове засідання на 29 травня 2025 року (зворот а.с. 52). Натомість, копія оскаржуваної ухвали апелянтом отримано 13 травня 2025 року( а.с. 65) та 15 травня 2025 року подано апеляційну скаргу. На підставі наведеного, колегія суддів констатує, що строк для подання апеляційної скарги дотримано відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, тому відсутні підстави для його поновлення.

Щодо законності ухвали слідчого судді.

Приписами ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апеляційної скарги представника власника майна апеляційний суд виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, арешт майна - це один із заходів забезпечення кримінального провадження, який є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення.

Проте, слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000018, внесеному до ЄРДР 18 березня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 201-1 КК України, не дотримався вимог чинного кримінального процесуального закону.

Так, стаття 172 КПК України встановлює порядок розгляду клопотання про арешт майна, зокрема, ч. 1 зазначеної статті передбачає, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

При цьому, розгляд такого клопотання без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, можливе лише щодо майна, яке не було тимчасово вилученим та якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З матеріалів провадження вбачається, що 22 квітня 2025 року до Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання детектива Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000018, внесеного до ЄРДР 18 березня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 201-1 КК України.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22 квітня 2025 року вказане клопотання надійшло в провадження слідчому судді ОСОБА_1 .

В подальшому, як вбачається з матеріалів судової справи, розгляд зазначеного клопотання призначався на 29 квітня 2025 року та прийнято рішення по суті вказаного клопотання.

Натомість, в матеріалах судової справи немає жодних доказів сповіщення власника майна ОСОБА_8 або його представника про визначену дату, час та місце проведення розгляду клопотання, відповідно до порядку, який визначений статтями 134,135,136 КПК України. Як зазначалось вище власник майна був викликаний на іншу дату, а саме на 29 травня 2025 року (а.с.52).

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при постановленні ухвали допустився істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, розглянувши клопотання про накладення арешту на майно без належного повідомлення власника майна про дату, час та місце проведення розгляду, всупереч вимогам ч. 1 ст. 172 КПК України, що призвело до безпідставного обмеження його прав, а також перешкодило суду ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення, що, як наслідок, тягне за собою скасування ухвали слідчого судді та призначення нового розгляду клопотання слідчого іншим слідчим суддею.

В свою чергу, частина 3 ст. 415 КПК України встановлює, що висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про існування підстав для часткового задоволення апеляційної скарги представника власника майна ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , скасування ухвали слідчого судді, як постановленої з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначення нового судового розгляду клопотання арешт на майна у суді першої інстанції іншим слідчим суддею.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

При цьому, ч. 1 ст. 412 КПК України наголошує на тому, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2025 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000018, внесеного до ЄРДР 18 березня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 201-1 КК України,-скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд клопотання детектива Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000018, внесеного до ЄРДР 18 березня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 201-1 КК України, в суді першої інстанції іншим слідчим суддею.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4