Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/769/25
номер провадження 1-кп/368/164/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.07.2025 рокуКагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області кримінальне провадження № 0000023 від 18.04.2025 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кагарлик Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середньо-спеціальна, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.. 125 ч. 1 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- сторони обвинувачення прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

- сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 16.04.2025, приблизно о 22 годині., точний час судовим слідством не встановлений, перебував на вулиці Парковій №26 в місті Кагарлик Обухівського району Київської області біля Кагарлицького ліцею №2, розташованого на цій вулиці, під час сварки із ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_3 виник умисел заподіяти тілесні ушкодження ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел, 16.04.2025, приблизно о 22 годині, точний час судовим слідством не встановлений, ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_5 , перебуваючи на вулиці Парковій №26 в місті Кагарлик Обухівського району Київської області біля Кагарлицького ліцею №2, розташованого на цій вулиці, стоячи навпроти ОСОБА_5 , умисно наніс не менше одного удару кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_5 . Своїми умисними діями ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 08.05.2025 у ОСОБА_5 були виявлені: невеликих розмірів невизначеної форми садно у верхньощелепній ділянці зліва; дрібний крововилив під оболонку нижньої губи зліва, невизначеної форми крововилив під слизову оболонку на внутрішній поверхні верхньої губи посередині і зліва (з поверхневим розривом слизової оболонки), забої легкого ступеню носа, верхньої і нижньої губ. Наявні у ОСОБА_5 ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України визнав повністю та пояснив, що 16 квітня 2025 року близько 22 год. він з братом та товаришем перебували на вул.. Столична в м. Кагарлик. Мимо них проїхав потерпілий і щось неприємне викрикнув про його батька. Вони поїхали за ним. Побачили потерпілого біля ліцею № 2. Спочатку до потерпілого підійшов його брат. Потім підійшов він і в стані афекту наніс один удар потерпілому. Бачив кров на лиці потерпілого. Просить пробачення і більше такого робити не буде. Просить призначити йому покарання, яке запропонував прокурор.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 16 квітня близько 22 год. він їхав на машині до дому. Машина мала певні поломки, тому він часто зупинявся. І коли він зупинився біля Кагарлицького ліцею № 2, щоб по ремонтувати машину, то до нього під`їхали брати ОСОБА_6 і ОСОБА_7 . Спочатку один удар наніс ОСОБА_7 , але тілесних ушкоджень від даного удару він не отримав. А потім підійшов до нього обвинувачений. Він був зігнутий і отримав два удари від обвинуваченого та в нього пішла кров. Саме від ударів обвинуваченого ним було отримано тілесні ушкодження. Щодо міри покарання, то просить обвинуваченому призначити штраф.

Винність обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

?витягом з Єдиного реєстру досудового розслідування № 0000023 від 18.04.2025 р. (а.с. 34), згідно якого до відділення поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області надійшла заява від ОСОБА_5 про те, що 16.04.2025 близько 22 години за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Кагарлик по вул. Парковій, біля Кагарлицького ліцею №2, йому завдали тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (ЄО 2866);

?карткою первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону (а.с. 36), згідно якої ОСОБА_10 просила направити НП, оскільки біля школи № 2 близько 10 хвилин тому побили молодого чоловіка, побите лице (в крові руки та лице), та підозрюють громадянин ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ;

?протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.04.2025 р. (а.с. 37), згідно якої потерпілим ОСОБА_5 повідомлено, що 16 квітня 2025 року близько 22 год. в м. Кагарлик по вул.. Паркова біля Кагарлицької школи № 2 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 жит. с. Переселення, безпричинно почали звинувачувати у образах та нанесли тілесні ушкодження в область голови, лиця та носу. Просить притягнути до кримінальної відповідальності;

?рапортом ПОГ СВГ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_11 (а.с. 38), згідно якого під час розгляду матеріалів, що зареєстровано до ІТС ІПНП (Журналу ЄО) ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області за ЄО 2825 від 16.04.2025 року по факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з тим, що в діях гр. ОСОБА_3 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України, просив дозволу для подальшого внесення в ЄРДР;

?протоколом проведення слідчого експерименту від 01.05.2025 р. (а.с. 42-45) з додатком - DVD R диском (а.с. 46), який було проведено за участю потерпілого ОСОБА_5 із застосуванням безперервного відеозапису для перевірки та уточнення відомостей механізму заподіяння тілесних ушкоджень, згідно якого 16 квітня 2025 р. близько 22 год., рухаючись на власному транспорті здійснив вимушену зупинку на тротуарі на проти Кагарлицького ліцею № 2 у зв`язку з технічною несправністю автомобіля. Полагодивши свій транспортний засіб прямував до водійських дверей, де в цей час до нього підійшов ОСОБА_9 , взявши рукою за праве плече та наніс один удар рукою в область обличчя. Від завданого удару він пригнувся і закрив руками обличчя. В цей час ОСОБА_8 наніс йому два удари кулаком правої руки в область обличчя, а саме: в область носа та губи. В результаті вказаних дій отримав тілесні ушкодження;

?протоколом огляду (відеозапису) від 01.05.2025 р. (а.с. 47), згідно якого у службовому кабінеті № 19 адміністративної будівлі відділення поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області, яке знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Кагарлик, вулиця Ярослава Мудрого, 13, а саме поблизу відділення поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області, у відповідності до ст.ст. 104, 105, 106, ч. 3 ст. 107, ст.ст. 223, 237 КПК України було проведено огляд цифрової фотокамери NIKON моделі COOLPIX W300. При проведенні цієї слідчої дії використовувалася: комп`ютерна техніка: системний блок «DESKTOP-I5Q3PTI», монітор «ViewSonic». Проведеним оглядом встановлено, що предметом огляду була цифрова фотокамера NIKON моделі COOLPIX W300. При огляді відеокамери встановлено, що в ній установлений адаптер «Kingston» з цифровим носієм - картою пам`яті «Kingston» 16 GB. За допомогою USB-шнура відеокамеру приєднано до системного блоку «DESKTOP-I5Q3PТІ». При перегляді відомостей на цифровому носії - карті пам`яті «Kingston», встановленій у відеокамері наявне відео з назвою «DSCN4781» розміром 193 312 Кб. При перегляді зазначеного відеофайлу з назвою «DSCN4781» встановлено, що у ньому міститься відеозапис слідчої дії - проведення слідчого експерименту від 01.05.2025 за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Кагарлик, вулиця Паркова, а саме напроти Кагарлицького ліцею №2. В ході проведення слідчого експерименту, потерпілий ОСОБА_5 розповів обставини та відтворив момент та механізм нанесення йому тілесних ушкоджень. Вказаний відеозапис починається о 20 год. 24 хв. 01.05.2025 року і закінчується о 20 год. 30 хв. 01.05.2025 року. В ході перегляду вказаного відеофайлу, за допомогою системного блоку зроблено дві копії цього файлу, а саме файл скопійовано на жорсткий диск системного блоку, з якого скопійовано на два оптичні носії - оптичні диски формату DVD-R ємкістю 4.7 GB;

?постановою про визнання предмету речовим доказом від 01.05.2025 року (а.с. 48-49) згідно якої оптичні диски формату DVD-R ємкістю 4,7 GB з відео файлом з назвою «DSCN4781» розміром 193 312 Кб з відеозаписом слідчої дії - проведення слідчого експерименту за участю потерпілого від 01.05.2025 за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Кагарлик, вулиця Паркова, а саме напроти Кагарлицького ліцею №2, в ході якого потерпілий ОСОБА_5 розповів обставини та відтворив момент та механізм нанесення йому тілесних ушкоджень;

?висновком експерта № 63/12, експертиза розпочата 07.05.2025 р., експертиза закінчена 08.05.2025 р. (а.с.54-55), згідно якого у ОСОБА_5 , 2005 р.н., були виявлені: невеликих розмірів невизначеної форми садно у верхньощелепній ділянці зліва; дрібний крововилив під оболонку нижньої губи зліва; невизначеної форми крововилив під слизову оболонку на внутрішній поверхні верхньої губи посередині і зліва (з поверхневим розривом слизової оболонки); забої легкого ступеню носа, верхньої і нижньої губ. Наявні у ОСОБА_5 ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень. Давність виявлених тілесних ушкоджень може відповідати терміну, зазначеному в постанові. Ушкодження утворилися в результаті дії тупих предметів з обмеженими травмуючими поверхнями, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразились. Ушкодження утворилися в результаті дії тупих предметів з обмеженими травмуючими поверхнями, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразились. Виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження могли утворитися «при нанесенні ОСОБА_12 двох ударів кулаком правої руки в область обличчя потерпілого, саме в область носу та губи». ОСОБА_5 не міг «отримати тілесні ушкодження внаслідок падіння з положення стоячи на тверду площину (як з прискорення тіла, так і без нього)». В тілесних ушкодженнях, виявлених у ОСОБА_5 , індивідуальні особливості обмежених травмуючих поверхонь тупих предметів не відобразились. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_5 , могли утворитися «при обставинах, вказаних останнім під час допиту та слідчого експерименту, а саме при наступних обставинах: ОСОБА_8 підійшов до потерпілого, коли останній перебував у зігнутому положенні, та наніс йому два удари кулаком правої руки в область носу та губи»;

?протоколом огляду місця події від 13.05.2025 р. (а.с. 56-58) та фото таблицею до огляду місця події від 13.05.2025 р. (а.с. 59-60), згідно якого оглядом місця події здійснювалося за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: на проти Кагарлицького ліцею № 2. Було встановлено, що на відстані близько двох метрів від паркану, що огороджує територію Кагарлицького ліцею № 2, знаходився автомобіль потерпілого ОСОБА_5 , де поряд також був сам потерпілий. Вздовж території Кагарлицького ліцею № 2 наявне вуличне освітлення, а саме: ліхтарі. По вулиці Парковій наявний тротуар з одного боку, покриття асфальтоване. На вищезазначеному місці потерпілому ОСОБА_5 були заподіяні тілесні ушкодження;

?протоколом проведення слідчого експерименту від 13.05.2025 р. (а.с. 61-64) з додатком - DVD R диском (а.с. 65), який було проведено за участю підозрюваного ОСОБА_3 із застосуванням безперервного відеозапису для перевірки та уточнення відомостей механізму заподіяння тілесних ушкоджень, який було проведено за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_3 розповів та відтворив всі обставини події, що відбулися 16.04.2025 р. Так, ОСОБА_3 повідомив, що близько 22 год. перебував на вулиці Столичній в місті Кагарлику разом із братом ОСОБА_7 та товаришем. В цей час повз них на своєму автомобілі проїхав ОСОБА_13 , який знаходився за кермом. Із вказаного авто, зі слів ОСОБА_14 , пролунала ненормована лексика у бік останнього та осіб, які були з ним. Після чого він, його брат та товариш поїхали за ОСОБА_15 . Так знаходячись на вул.. Паркова у м. Кагарлик, де він побачив авто потерпілого. Вони зупинились і спочатку до потерпілого підійшов його брат. Що між ними було він не бачив. Потім до потерпілого підійшов він, та у стані афекту наніс удар потерпілому. Після удару у потерпілого пішла кров. Під час слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_3 відтворив та продемонстрував всі вище зазначені обставини події;

?протоколом огляду (відеозапису) від 13.05.2025 р. (а.с. 66), згідно якого у службовому кабінеті № 19 адміністративної будівлі відділення поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області, яке знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Кагарлик, вулиця Ярослава Мудрого, 13, а саме поблизу відділення поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області, у відповідності до ст.ст. 104, 105, 106, ч. 3 ст. 107, ст.ст. 223, 237 КПК України було проведено огляд цифрової фотокамери NIKON моделі COOLPIX W300. При проведенні цієї слідчої дії використовувалася: комп`ютерна техніка: системний блок «DESKTOP-I5Q3PTI», монітор «ViewSonic». Проведеним оглядом встановлено, що предметом огляду була цифрова фотокамера NIKON моделі COOLPIX W300. При огляді відеокамери встановлено, що в ній установлений адаптер «Kingston» з цифровим носієм - картою пам`яті «Kingston» 16 GB. За допомогою USB-шнура відеокамеру приєднано до системного блоку «DESKTOP-I5Q3PТІ». При перегляді відомостей на цифровому носії - карті пам`яті «Kingston», встановленій у відеокамері наявне відео з назвою «DSCN4860» розміром 377836 Кб. При перегляді зазначеного відеофайлу з назвою «DSCN4860» встановлено, що у ньому міститься відеозапис слідчої дії - проведення слідчого експерименту від 13.05.2025 за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Кагарлик, вулиця Ярослава Мудрого, 13, а саме напроти ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області. В ході проведення слідчого експерименту, підозрюваний ОСОБА_3 розповів обставини та відтворив момент та механізм нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 . Вказаний відеозапис починається о 13 год. 47 хв. 13.05.2025 року і закінчується о 14 год. 00 хв. 13.05.2025 року. В ході перегляду вказаного відеофайлу, за допомогою системного блоку зроблено дві копії цього файлу, а саме файл скопійовано на жорсткий диск системного блоку, з якого скопійовано на два оптичні носії - оптичні диски формату DVD-R ємкістю 4.7 GB. Під час огляду застосовані технічні засоби: комп`ютерна техніка; системний блок «DESKTOP-I5Q3PTI», монітор «ViewSonic», цифрова фотокамера NIKON моделі COOLPIX W300 з цифровим носієм - картою пам`яті «Kingston». Огляд проводився при змішаному освітленні;

?постановою про визнання предмету речовим доказом від 13.05.2025 року (а.с. 67-68) згідно якої оптичні диски формату DVD-R ємкістю 4,7 GB з відео файлом з назвою «DSCN4860» розміром 377 856 Кб з відеозаписом слідчої дії - проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного від 13.05.2025 за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Кагарлик, вулиця Ярослава Мудрого, 13, а саме напроти ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області, в ході якого підозрюваний ОСОБА_3 розповів обставини, відтворив момент та механізм нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 - приєднано до кримінального провадження № 0000023 від 18.04.2025 в якості речових доказів;

?висновком експерта № 70, експертиза розпочата 15.05.2025 р., експертиза закінчена 22.05.2025 р. (а.с.79-80), згідно якого відповідно до «Висновку експерта №63/12» у ОСОБА_5 були виявлені: невеликих розмірів невизначеної форми садно у верхньощелепній ділянці зліва; дрібний крововилив під оболонку нижньої губи зліва; невизначеної форми крововилив під слизову оболонку на внутрішній поверхні верхньої губи посередині і зліва (з поверхневим розривом слизової оболонки); забої легкого ступеню носа, верхньої і нижньої губ. Розташування сукупності виявлених у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень не виключає можливості їх заподіяння в результаті одного удару кулаком правої руки в суміжні відділи ділянок носа і рота, дещо більше зліва - в тому числі і «при обставинах, вказаних підозрюваним ОСОБА_3 , під час допиту та слідчого експерименту ...: ОСОБА_3 , підійшовши до ОСОБА_5 , який ... зігнувшись прикрив своє обличчя руками, наніс ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки в область обличчя». Необхідно зауважити, що підозрюваний ОСОБА_3 під час проведення слідчого експерименту не міг впевнено вказати, чи наніс ОСОБА_5 лише один удар кулаком.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом; сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню; процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, відповідно до ст. 86 КПК України якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом; недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Що ж стосується доказів, які були здобуті під час судового слухання даного кримінального провадження, то суд оцінював їх на підставі Глави 4 Докази і доказування діючого КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КПК України (оцінка доказів), суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 94 КПК України).

Судом всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, надано оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Так, відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а відповідно до ч.2 ст.91 та ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування вини покладено на прокурора, як сторону обвинувачення.

Всі вище перелічені письмові докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. При цьому, жоден доказ не має наперед встановленої сили, що відповідає вимогам ст.94 КПК України.

Отже, оцінюючи досліджені судом докази, які є належними, допустимими, достовірними в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх достатніми для визнання винуватим ОСОБА_3 у вчиненні встановленого судом кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами, як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується як джерело права, а саме у рішенні «Коробов проти України», вказано, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суд застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі Кобець проти України доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Крім того, відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою - п. 161,150,100 рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України, «Салман проти Туреччини».

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий прокурором допустимий доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, встановив поза розумним сумнівом співіснування достатньо вагомих, переконливих, чітких і узгоджених між собою ознак та неспростовних презумпцій факту доведеності вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ст. 125 ч. 1 КК України, а саме: у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується, обвинувачений винний та підлягає покаранню.

Обставини, які характеризують особу обвинуваченого.

Згідно паспорта 007622199, виданого 24.03.2022 року обвинувачений ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Кагарлик Кагарлицького району Київської області, відповідно, на момент вчинення злочину був повнолітнім та є громадянином України.

Згідно вимоги про судимість № 1996/109/1603/02-25 від 30.04.2025 р. станом на 30.04.2025 року ОСОБА_3 є особою раніше не судимою.

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства Кагарлицької міської ради «Кагарлицька багатопрофільна лікарня» обвинувачений ОСОБА_3 за наркологічною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - нарколога не перебуває.

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства Кагарлицької міської ради «Кагарлицька багатопрофільна лікарня» обвинувачений ОСОБА_3 не звертався до лікаря психіатра та на обліку в лікаря - психіатра не перебуває.

Згідно характеристики, виданої виконавчим комітетом Кагарлицької міської ради на гр. ОСОБА_3 , Кагарлицька міська рада повідомляє, що згідно інформації завідувача сектору реєстрації місця проживання відділу ЦНАП за адресою АДРЕСА_1 зареєстрований гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Скарг на ОСОБА_3 від сусідів та інших жителів міста до Кагарлицької міської ради не надходило. Участі у суспільному житті громади ОСОБА_3 не приймав. При виконавчому комітеті міської ради відсутні будь-які інші дані відносно гр. ОСОБА_3 .

Обгрунтування судом призначення обвинуваченому ОСОБА_3 міри та виду покарання.

Так, санкція ст. 125 ч.1 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Згідно ч. 2 ст. 12 КК України - кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 , є кримінальним проступком.

При призначенні обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахуванні ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 за пред`явленим обвинуваченням зазначено його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

За оцінкою перевірки під час судового розгляду обставин пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення доказами, суд вважає за необхідне зазначити.

Щире каяття є оціночне поняття, зміст якого визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування.

Щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в поведінці винної особи.

ВС роз`яснив, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

ОСОБА_3 під час судового розгляду вину свою хоч і визнав, будь яких дій направлених на виправлення наслідків вчиненого, в тому числі і відшкодування завданих злочином збитків потерпілій, не здійснив, вибачень не просив.

За відсутності ознак таких обставин по справі, визнання на досудовому розслідуванні пом`якшуючим покарання ОСОБА_3 обставиною - щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, слід вважати безпідставним.

Судом, в процесі судового розгляду ознак обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України суд не вбачає.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Тобто, суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів (ч. 2 ст. 50 КК України).

Однак, призначаючи покарання, суд також враховує і принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, а саме: враховується особа ОСОБА_3 , яка є особою раніше не судимою, вперше вчинив кримінальне правопорушення та притягається до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних проступків, маючий постійне місце реєстрації та проживання, думку прокурора, яка просила призначити покарання у виді штрафу, думку потерпілого, який погодився із покаранням, що було запропоновано прокурором, суд прийшов до висновку про застосування до обвинуваченого покарання в межах санкції статті 125 ч. 1 КК України, а саме: у виді штрафу.

Підстав для застосування ст. ст. 69, 69-1 КК України, суд не вбачає.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.

Призначаючи покарання, суд також враховує і принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.

Тобто, визначене покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання.

Цивільний позов по справі відсутній.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп..

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази по кримінальному провадженню: (а.с. 46) DVD-R диск із відеозаписом проведення слідчого експерименту з потерпілим, який долучено до матеріалів кримінального провадження після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження; (а.с. 65) DVD-R диск із відеозаписом проведення слідчого експерименту із підозрюваним, який долучено до матеріалів кримінального провадження після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1