ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/4887/24 Номер провадження 11-кп/814/1439/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
23 травня 2025 року м. Полтава
23 травня 2025 року Полтавським апеляційним судом задоволено заяву судді Полтавського апеляційного суду ОСОБА_3 та провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 23 квітня 2025 року щодо ОСОБА_4 постановлено передати до канцелярії суду для проведення повторного автоматизованого розподілу.
Однак із наведеним вище рішенням більшості колегії суддів не погоджуюся та висловлюю окрему думку з таких підстав.
Статтею ст.75 КПК України визначено обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні. Так, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого ч.3 ст.35 КПК України порядку визначення судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.
Недопустимість повторної участі судді в кримінальному провадженні, закріплено у ст.76 КПК України, згідно з якою суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді касаційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або постанови суду касаційної інстанції.
У ст.ст.75, 76 КПК України зазначено вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді в розгляді провадження.
Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді провадження в тому випадку, якщо для нього не є можливим ухвалення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли в учасників провадження чи стороннього спостерігача можуть виникнути обгрунтовані сумніви в неупередженості судді.
Підходи до встановлення наявності упередженості та безсторонності суддів висвітлено й у практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, в рішенні у справі "Мироненко та Мартиненко проти України", в якому констатовано, що наявність безсторонності має визначатися для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають відносини, що розглядаються, такі природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.
З матеріалів справи вбачається, що 12 листопада 2024 року Полтавським районним судом Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_5 було розглянуто провадження, за результатом якого задоволено подання ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№65)» та звільнено ОСОБА_4 від покарання, призначеного за: вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2021 року за ч.2 ст.185 КК України; вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2022 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України по епізодах від 27 листопада 2021 року, 22 квітня 2022 року, 04 травня 2022 року, 15 травня 2022 року; вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 травня 2023 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненням караності вчиненого нею діяння. Ухвалено вважати засудженою ОСОБА_4 за: вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2021 року - за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі; вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2022 року за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі. В іншій частині вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2022 року залишено без зміни (а.п.25-28).
24 лютого 2025 року Полтавським апеляційним судом апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_4 задоволено частково, ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 12 листопада 2024 року щодо ОСОБА_4 скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції (а.п.62-64).
17 березня 2025 року Полтавським районним судом Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 за результатами нового розгляду задоволено подання ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№65)» та на підставі ч.2 ст.74 КК України у зв`язку з усуненням Законом України №3886-IX від 18 липня 2024 року караності діяння звільнено ОСОБА_4 від покарання, призначеного їй за: вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2021 року за ч.2 ст.185 КК України по епізодах від 06 жовтня 2020 року, 12 лютого 2021 року, 16 лютого 2021 року, 29 березня 2021 року; вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2022 року за: ч.2 ст.185 КК України по епізоду від 27 листопада 2021 року, ч.4 ст.185 КК України по епізодах від 22 квітня 2022 року, 04 травня 2022 року, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України по епізоду від 15 травня 2022 року; вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 травня 2023 року за: ч.2 ст.185 КК України по епізодах від 17 грудня 2021 року, 19 грудня 2021 року, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України по епізоду від 22 квітня 2022 року. Ухвалено вважати ОСОБА_4 : засудженою за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2021 року за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі та за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2022 року за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі; такою, яка відбуває покарання за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2022 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.186, ст.71 КК України у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі (а.п.78-79).
23 квітня 2025 року Полтавським районним судом Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 за результатами розгляду провадження за клопотанням ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№65)» про роз`яснення ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 17 березня 2025 року щодо ОСОБА_4 задоволено це клопотання та роз`яснено, що на підставі ч.5 ст.72 КК України не має місце залік, застосований у вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2021 року, який також було враховано у вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 травня 2023 року, а саме строк із 23 січня до 01 лютого 2021 року та з 30 березня до 27 вересня 2021 року (а.п.85-86).
19 травня 2025 року суддею-доповідачем Полтавського апеляційного суду відкрито провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 23 квітня 2025 року щодо неї.
23 травня 2025 року більшістю колегії суддів Полтавського апеляційного суду задоволено заяву судді Полтавського апеляційного суду ОСОБА_3 у провадженні за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 23 квітня 2025 року та зазначене провадження постановлено передати до канцелярії суду для проведення повторного автоматизованого розподілу.
Постановлене рішення мотивоване тим, що викладена суддею ОСОБА_3 обставина, що суддя ОСОБА_5 є його дружиною, тобто близьким родичем, яка брала участь у вказаному кримінальному провадженні в суді першої інстанції, а отже в учасників провадження можуть виникнути сумніви в неупередженості судді ОСОБА_3 , є обгрунтованою і такою, що унеможливлює участь судді ОСОБА_3 в цьому провадженні.
Разом з тим, на мою думку, зазначені вище заява та ухвала апеляційного суду не містять обгрунтованих мотивів про існування обставин, які би викликали сумнів у неупередженості судді ОСОБА_3 під час розгляду провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 23 квітня 2025 року, ухвалену за результатами провадження, здійсненого суддею ОСОБА_1 .
Посилання в ухвалі апеляційного суду на те, що суддя ОСОБА_5 брала участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції є неспроможними, оскільки судом апеляційної інстанції було скасовано ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 12 листопада 2024 року, ухвалену суддею ОСОБА_5 , та призначено новий розгляд у суді першої інстанції. Призначення ж нового розгляду в місцевому суді свідчить про те, що ухвалені попереднім головуючим суддею в цьому провадженні судові рішення та вчинені ним дії щодо розгляду справи втратили своє правове значення, застосовність, а розгляд провадження в першій судовій інстанції було розпочато спочатку.
Але більшістю колегією суддів не враховано наведене вище та не аргументовано, яким чином перегляд колегією суддів у складі судді ОСОБА_3 ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 23 квітня 2025 року, ухваленої суддею ОСОБА_1 , про роз`яснення ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 17 березня 2025 року, ухваленої також суддею ОСОБА_1 , у провадженні, здійсненому в місцевому суді виключно суддею ОСОБА_1 , може викликати сумніви в неупередженості судді ОСОБА_3 в ході апеляційного розгляду. Суддя ОСОБА_5 у цьому провадженні за результатами нового розгляду участі не брала, відповідно й не ухвалювала судові рішення та не вчиняла дії, які стосуються розгляду справи.
Викладені вище обставини підтверджують і те, що зазначені суддею ОСОБА_3 в попередній заяві мотиви для самовідводу - постановлення суддею ОСОБА_5 іншого оскаржуваного на той час судового рішення (ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 12 листопада 2024 року), тобто її участь під час попереднього розгляду в суді першої інстанції, не є застосованими у провадженні за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 23 квітня 2025 року, оскільки після призначення нового розгляду в місцевому суді мало місце нове провадження щодо розгляду подання виправної колонії, яке проводилось під головуванням іншого судді. Отже, відсутні підстави також стверджувати про неможливість участі судді ОСОБА_3 в апеляційному розгляді через його відведення від розгляду того ж самого кримінального провадження (про що, при цьому, жодним чином не йдеться в ухвалі апеляційного суду про задоволення самовідводу від 23 травня 2025 року), адже має місце нове провадження, розгляд якого проведено іншим суддею першої судової інстанції.
Ураховуючи викладене вище, вважаю, що в заяві про самовідвід та ухвалі Полтавського апеляційного суду від 23 травня 2025 року не наведено визначених законом обгрунтованих обставин, які би могли викликати наявність сумніву в неупередженості судді ОСОБА_3 під час апеляційного розгляду та унеможливлювали його участь у провадженні за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 23 квітня 2025 року, а тому заявлений самовідвід необхідно було залишити без задоволення.
Суддя ОСОБА_6