28.05.2025
Справа № 317/1109/24
Провадження № 1-кп/331/250/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«28» травня 2025 року Олександрівський районний суд міста Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участі: прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі клопотання прокурора про передачу речових доказів Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів для здійснення заходів з управління ними по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000039 від 24.04.2023 року відносно ОСОБА_5 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Олександрівського районного суду міста Запоріжжя перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000039 від 24.04.2023 року відносно ОСОБА_5 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Прокурор звернувся до суду із письмовим клопотанням про передачу речових доказів Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів для здійснення заходів з управління ними. В обґрунтування вказаного клопотання зазначив, що в ході досудового розслідування, на підставі ухвали слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області, 29.09.2023 року проведено обшук за місцем фактичного мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого, крім іншого виявлено та вилучено грошові кошти, а саме: 293801,00 доларів США, 1300420,00 гривень, 11655,00 Євро, золоті злитки у кількості 5 одиниць 999 проби вагою по 100 грамів.

Постановою слідчого від 01.12.2023 року вищевказані грошові кошти та золоті злитки визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

У подальшому, ухвалою слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 06.10.2023 року накладено арешт на речі та документи, вилучені в ході проведення обшуку 29.09.2023 року за місцем проживання ОСОБА_5 , у тому числі і на грошові кошти в сумі: 293801,00 доларів США, 1300420,00 гривень, 11655,00 Євро, золоті злитки у кількості 5 одиниць 999 проби вагою по 100 грамів із забороною використання та розпорядження арештованим майном.

Окрім того, 28.09.2023 року під час затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України, у ході особистого обшуку останнього, виявлено та вилучено, зокрема, грошові кошти, а саме: 22975,00 гривень.

Постановою слідчого від 19.12.2023 року вищевказані грошові кошти визнані речовими доказами.

У подальшому, ухвалою слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 04.10.2023 року накладено арешт на речі та документи, вилучені в ході особистого обшуку ОСОБА_5 , проведеного під час його затримання в порядку ст. 208 КПК України від 28.09.2023 року, в тому числі і на грошові кошти в сумі 22975,00 гривень із забороною використання та розпорядження арештованим майном.

Вартість арештованих у даному кримінальному провадженні грошових коштів перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у зв`язку з чим, на думку сторони обвинувачення, арештовані грошові кошти можуть бути передані Національному агентству для здійснення заходів з управління ними, забезпечення їх збереження та не завдасть шкоди кримінальному провадженню.

З огляду на викладене, просив суд передати Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, грошові кошти, вилучені в ході проведення обшуку 29.09.2023 року за місцем фактичного мешкання ОСОБА_5 , а саме 293801,00 доларів США, 1300420,00 гривень, 11655,00 Євро, золоті злитки у кількості 5 одиниць 999 проби вагою по 100 грамів, а також грошові кошти в сумі 22975,00 гривень, вилучені 28.09.2023 року під час особистого обшуку ОСОБА_5 під час його затримання в порядку ст. 208 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні подане ним клопотання підтримав та просив його задовольнити за викладеними мотивами та обґрунтуваннями.

Потерпілий ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора, просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 звернувся до суду із письмовим клопотанням про вирішення питання про передачу йому на відповідальне зберігання вилучених у нього коштів та майна, які є речовими доказами. В обґрунтування клопотання зазначив, що підставою для накладення арешту на вилучені у нього в ході обшуку грошові кошти є забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання, а тому арештовані грошові кошти не є речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Окрім того зауважив, що вартість грошових коштів та майна, арештованих для забезпечення можливої конфіскації майна, не складає 200 розмірів мінімальної заробітної плати. На його думку, клопотання прокурора не містить жодного обґрунтування щодо того, що вилучене майно може бути зіпсоване, втрачене чи знецінене, а саме по собі накладення арешту вже включає ризик відчуження. При цьому зазначив, що стороною обвинувачення порушено процедуру, встановлену ч. 6 ст. 100 КПК України, оскільки перед зверненням із даним клопотанням до суду, прокурор не звернувся до нього із пропозицією щодо передачі грошових коштів та майна до Національного агентства, а тривалий проміжок часу між накладенням арешту та зверненням прокурора до суду із даним клопотанням свідчить про відсутність нагальної потреби в передачі майна, а тому клопотання сторони обвинувачення є штучним та передчасним, тому просив суд повернути йому вказане мано на відповідальне зберігання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора та наполягали на передачі грошових коштів та майна, на які накладено арешт в ході досудового розслідування, на відповідальне зберігання обвинуваченому.

Заслухавши доводи клопотання прокурора, з`ясувавши думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, суд дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до абзацу 7 ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку, та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, а також у позовному провадженні у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави із встановленням заборони користуватися такими активами, сума або вартість яких перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня відповідного року.

Із сукупного аналізу вказаних норм слідує, що для передання речових доказів у кримінальному провадженні до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів для здійснення заходів з управління ними, повинна існувати сукупність таких підстав як письмова згода власника, а в разі її відсутності рішення суду, визнання відповідних речей речовими доказами у кримінальному провадженні, накладення арешту на таке майно із забороною розпорядження ним, а також підтвердження того, що їх вартість становить понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і передача речових доказів не завдає шкоди кримінальному провадженню.

Таким чином, виходячи із зазначених положень, агентству підлягає передачі майно, сума або вартість якого перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня відповідного року.

Разом з тим, звертаючись до суду з клопотанням про передачу речових доказів Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, прокурором не долучено жодних належних доказів на підтвердження того, що вартість майна обвинуваченого ОСОБА_5 , на яке накладено арешт в ході досудового розслідування та визнано речовими доказами, відповідає вартості, що становить понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, наявні матеріали кримінального провадження не містять відомостей про здійснення оцінки золотих злитків у кількості 5 одиниць 999 проби вагою по 100 грамів, а також не було здійснено перерахунок грошових коштів в сумі 293801,00 доларів США, 11655,00 Євро в національну валюту України з метою перевірки відповідності вартості речових доказів.

При цьому суд зауважує, що таке майно передається агентству за рішенням суду в разі відсутності письмової згоди власника цього майна. Як встановлено в судовому засіданні, перед зверненням з вказаним клопотанням до суду, прокурор не звертався до обвинуваченого ОСОБА_5 із пропозицією щодо отримання його згоди на передачу грошових коштів та майна до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами.

Отже, виходячи із засад розумності та співмірності, обмеження права власності завданням кримінального провадження, враховуючи відсутність належного обґрунтування необхідності передачі зазначеного у клопотанні майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання прокурора необхідно відмовити.

Щодо порушеного обвинуваченим питання про передачу вилученого в ході досудового розслідування майна на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про необхідність відмовити в його задоволенні, враховуючи наступне.

Так, згідно п. 1 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 19.11.2012 № 1104, цей Порядок визначає правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.

У відповідності до п. 21 Порядку, речові докази у вигляді грошей (у готівковій формі) у національній валюті України або іноземній валюті передаються для зберігання, крім зберігання в індивідуальних сейфах, уповноваженому банку, що обслуговує орган, у складі якого функціонує слідчий підрозділ або підрозділ дізнання (далі - уповноважений банк), з їх описом із зазначенням найменування та номіналу, номерів банкнот, який додається до супровідного листа.

Крім того, згідно п. 23 Порядку, речові докази у вигляді дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення або напівдорогоцінного каміння або у вигляді речей, що їх містять, крім тих, що мають ознаки, які свідчать про їх історичну, музейну, наукову, художню або іншу культурну цінність, передаються для зберігання Державному сховищу дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння або уповноваженому банку.

З огляду на викладене,суд не знаходить законних підстав для передачі речових доказів у даному кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_5 на відповідальне зберігання.

Керуючись статтями 100, 370, 372 КПК України, Законом України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про передачу речових доказів Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів для здійснення заходів з управління ними відмовити.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про передачу речових доказів йому на відповідальне зберігання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1