Справа № 761/3049/25
Провадження № 1-в/761/94/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання захисника ОСОБА_5 відносно засудженої

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Краматорська Донецької області, громадянки України, українки, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, має двох неповнолітніх дітей, зареєстрована за адресою - АДРЕСА_1 , мешкає за адресою - АДРЕСА_2 , засудженої:

-26.04.2023 вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком тривалістю один рік;

-09.01.2024 вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі;

-18.01.2024 вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі;

-09.05.2024 ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області за наявності кількох вироків (вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.01.2024 та вирок Святошинського районного суду м. Києва від 18.01.2024) визначено остаточне покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі,

про звільнення від покарання у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_4 , з клопотанням про звільнення останньої від покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 18.01.2024 та ухвали Збаразького районного суду Тернопільської області від 09.05.2024.

На обґрунтування клопотання захисник зазначив, що ОСОБА_4 засуджена:

-26.04.2023 вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком тривалістю один рік;

-09.01.2024 вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі;

-18.01.2024 вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.

Крім того, ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 09.05.2024 на підставі ст.70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.01.2024 більш суворим вироком Святошинського районного суду м. Києва від 18.01.2024 ОСОБА_4 остаточно визначено покарання у виді п`яти років двох місяців позбавлення волі.

Ініціатор клопотання, посилаючись на те, що 09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», просив у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 18.01.2024 та ухвали Збаразького районного суду Тернопільської області від 09.05.2024.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 підтримав клопотання, просив його задовольнити з підстав, у ньому наведених.

Засуджена ОСОБА_4 підтримала захисника, зазначила, що не заперечує проти звільнення її від покарання з вказаних підстав.

Прокурор при вирішенні вказаного питання поклався на розсуд суду.

Суд, заслухавши думки сторін, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, матеріали особової справи засудженого, дійшов висновку про таке.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

На день вчинення діянь, за які ОСОБА_4 18.01.2024 засуджена вироком Святошинського районного суду м. Києва, положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли у редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009, згідно з якими встановлювалася адміністративна відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума у розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної Податковим кодексом України для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2023 становив 2684,00 грн.

Отже, податкова соціальна пільга у 2023 становила 1 342,00 грн.

Водночас, 09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX.

Згідно з чинною редакцією ч. 1 ст. 51 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію у часі.

Відповідно до ст. 5 КК закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання.

Отже, наведені норми законодавства, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію у часі.

Згідно з ч. 2 ст. 74 КК особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.01.2024 ОСОБА_4 засуджена за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Зі змісту вказаного вироку вбачається, що ОСОБА_4 засуджена за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК, оскільки:

-26.01.2023 вчинила крадіжку майна на суму 512,83 грн.;

-22.03.2023 вчинила крадіжку майна на суму на суму 2323,28 грн.;

-01.07.2023 вчинила крадіжку майна на суму на суму 1262,42 грн.;

-31.10.2023 вчинила крадіжку майна на суму на суму 1509,62 грн.

Отже, з урахуванням Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024, завдана ОСОБА_4 матеріальна шкода у розмірі: 512,83 грн. (епізод 26.01.2023); 2323,28 грн. (епізод 22.03.2023); 1262,42 грн. (епізод 01.07.2023); 1509,62 грн. (епізод 31.10.2023) не перевищує розмір двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становив 2684,00 грн. у 2023 році.

Відтак, суд дійшов висновку, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, за яким ОСОБА_4 засуджена вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.01.2024.

Крім того, ОСОБА_4 засуджена вироком Святошинського районного суду м. Києва від 18.01.2024 за ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.

Зі змісту вказаного вироку вбачається, що ОСОБА_4 засуджена за ч. 4 ст. 185 КК, оскільки:

-22.09.2023 вчинила крадіжку майна на суму 880,80 грн.;

-18.10.2023 вчинила крадіжку майна на суму на суму 2820 грн.;

-19.10.2023 вчинила крадіжку майна на суму на суму 1820,85 грн.

Отже, з урахуванням Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024, завдана ОСОБА_4 матеріальна шкода у розмірі 880,80 грн. (епізод 22.09.2023) та 1820,85 грн. (епізод 19.10.2023) не перевищує розмір двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становив 2684,00 грн. у 2023 році.

Відтак, суд дійшов висновку, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, за яким ОСОБА_4 засуджена вироком Святошинського районного суду м. Києва від 18.01.2024 у частині епізодів 22.09.2023 та 19.10.2023.

У той же час, суд бере до уваги, що під час визначення покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.01.2024 та за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 18.01.2024 судами на підставі ст. 71 КК враховувався вирок Святошинського районного суду м. Києва від 26.04.2023, яким ОСОБА_4 засуджена за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком тривалістю один рік.

Зі змісту вказаного вироку вбачається, що ОСОБА_4 засуджена за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК, оскільки 05.04.2023 вчинила крадіжку майна на суму 480, 25 грн., що не перевищує розмір двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у 2023 році.

Отже, суд дійшов висновку, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, за яким ОСОБА_4 засуджена вироком Святошинського районного суду м. Києва від 26.04.2023.

Водночас, з огляду на звільнення ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.01.2024, відсутні підстави для подальшого застосування ст. 70 КК, визначеної 09.05.2024 ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області, тобто вказану норму необхідно виключити, а ОСОБА_4 вважати засудженою лише за ч. 4 ст. 185 КК (епізод 18.10.2023) до покарання у виді п`яти років одного місяця позбавлення волі.

Враховуючи вищевикладене, наявні підстави для часткового задоволення клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 26.04.2023, вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.01.2024 та вироком Святошинського районного суду м. Києва від 18.01.2024 за епізодами 22.09.2023 та 19.10.2023.

Керуючись ст. 2-5, 70, 74, 185, 309 КК України, ст. 284, 369-372, 376, 479-2 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання захисника ОСОБА_5 задовольнити частково.

ОСОБА_4 звільнити від покарання, призначеного:

-вироком Святошинського районного суду м. Києва від 26.04.2023 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України (справа № 759/6576/23), у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння;

-вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.01.2024 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України (справа № 369/10312/23), у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння;

-вироком Святошинського районного суду м. Києва від 18.01.2024 за ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України (справа № 759/42561/23), у частині за епізодами вчинення крадіжок 22.09.2023 та 19.10.2023, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вважати ОСОБА_4 засудженою вироком Святошинського районного суду м. Києва від 18.01.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України у справі № 759/42561/23 за епізодом крадіжки, вчиненої 18.10.2023, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

На ухвалу прокурором, засудженою, її захисником упродовж семи днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Головуючий суддя ОСОБА_1