ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2543/25 Справа № 208/6816/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженої ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 на ухвалу Заводського районного суд м. Кам`янського від 24 червня 2025 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Заводського районного суд м. Кам`янського від 24 червня 2025 року засуджену ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 27 днів.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що засуджена відбула 2/3 частини призначеного їй покарання, під час його відбування в її поведінці простежуються позитивні зміни: на теперішній час вона сумлінно виконує трудові обов`язки, бере участь у виховних заходах, дотримується встановлених порядків та норм, проявляє ініціативу у благоустрої установи, підтримує соціально-корисні зв`язки, демонструє намір повернутися до законослухняного життя після звільнення, не має діючих стягнень, має одне заохочення, позитивно характеризується з місця відбування покарання, залучена до виховних і соціальних програм, бере участь у культурно-масових заходах, а також щиро кається у вчиненому та виявляє бажання виправитись, що дає підстави вважати її виправленою завдяки сумлінній поведінці та відповідальному ставленню до праці.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_7 відмовити.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор посилається на невідповідність судового рішення вимогам закону. На переконання прокурора, суд першої інстанції не надав належної оцінки тим обставинам, що засуджена має лише одне заохочення, яке отримано нею напередодні звернення до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення, а також 8 стягнень. При цьому, восьме стягнення, на відміну від інших, засуджена отримала відбуваючи покарання в ДУ Кам`янська виправна колонія (№34). Що стосується відповідального ставлення до праці, то прокурор звертає увагу на те, що засуджена за станом здоров`я визнана працездатною, однак в період часу з 16.01.2024 до 05.05.2025 приймалась на роботу та звільнялась за власним бажанням 8 разів. На переконання прокурора, порушення поведінки засудженою, її перебування на обліку, як особи, схильної до злісних порушень, вживання та розповсюдження наркотичних та одурманюючих речовин, а також висновок комісії щодо ступеня її виправлення та відомості про неодноразове притягнення до кримінальної відповідальності, у сукупності свідчать про те, що на сьогодні не досягнуто основну мету покарання, а тому висновки суду є незаконними та необґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, засудженої та її захисника, які просили ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше половини строку покарання за злочин середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин і не менше двох третин строку покарання за умисний тяжкий злочин.

Виходячи з вимог вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після фактичного відбуття певної частини строку покарання та повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 засуджена вироком Суворовського районного судум. Одеси від 30 вересня 2021 року за ч. 2 ст. 187, ст. 71 КК України на строк 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є її власністю.

29 жовтня 2021 року вироком Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК КК України до покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є її власністю.

Постановою Верховного суду України від 04 червня 2024 року вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2021 року змінено. Перекваліфіковано дії обвинуваченої з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 2 ст.186 КК України та призначено остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 версеня 2024 року вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2021 року приведено у відповідність до Постанови Верховного Суду від 04 червня 2024 року, і визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, яке вона наразі відбуває.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, судом враховано, що за період строку відбування покарання в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» з 19 липня 2021 до 11 грудня 2023 року засуджена характеризувалась негативно, мала 7 стягнень, заохочень не мала.

З 11 грудня 2023 року до 29 грудня 2023 року транзитом перебувала в державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», характеризувалась посередньо, дисциплінарна практика до засудженої не застосовувалась.

29 грудня 2023 року ОСОБА_7 прибула для подальшого відбування покарання в державну установу «Кам`янська виправна колонія (№34)». Спочатку вела себе погано, мала 1 стягнення за порушення норм які визначають порядок і умови відбування покарання (погашене в установленому законом порядку), далі покращила поведінку в кращій бік, отримала 1 заохочення за сумлінну працю та надання позитивного прикладу іншим засудженим.

Працевлаштована на виробництві установи в бригаду № 30 швачкою. Доручені завдання виконує вчасно та в повному обсязі. Наразі засуджена працює в майстернях установи в бригаді № 54. Згідно характеристики, засуджена норми, які визначають порядок і умови відбування покарання та правил внутрішнього розпорядку дотримується свідомо. По відношенню до представників адміністрації поводить себе тактовно, ввічлива. У відділені має невелике коло спілкування, конфліктних ситуацій не створює. Роботи по благоустрою установи та прилеглої до відділення території виконує за графіком іноді проявляє ініціативу. Зовні має охайний вигляд. На зауваження реагує спокійно виправляє свої недоліки. Соціально-корисну ініціативу проявляє. Приймає участь у концертних програмах які проходять в установі. Засуджена залучена до програми диференційованого виховного впливу за напрямками «Підготовка до звільнення» та до програми «Фізична культура та спорт». Тематичні заходи відвідує, проявляє зацікавленість. На профілактичному обліку не перебуває. З рідними підтримує позитивні стабільні стосунки, отримує від них допомогу у вигляді продовольчих посилок. Згідно вироку суду свою провину визнала в повному обсязі, висловлює щире каяття.

Надаючи оцінку наведеним обставинам та доказам на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що відомості про особу засудженої об`єктивно не вказують на її виправлення, а поведінка ОСОБА_7 не є такою, що зазнала позитивних змін.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 негативно характеризувалась за час відбування покарання в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», мала 7 стягнень.

Разом із цим, за час відбування в ДУ «Кам`янська виправна колонія (№34)», остання окрім заохочення отримала також й 1 стягнення.

Наведені обставини у сукупності з даними про те, що ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності притягується не вперше та останній раніше призначалось покарання з випробуванням, свідчать про те, що засуджена відверто не бажає ставати на шлях виправлення.

Ті обставини, що ОСОБА_7 отримала ще одне заохочення 31 липня 2025 року, підстави для її умовно-дострокового звільнення від відбування також не дають, оскільки решта матеріалів провадження не доводить її бездоганної поведінки протягом всього строку відбування покарання.

За таких обставин висновки суду про те, що ОСОБА_7 стала на шлях виправлення є такими, що не відповідають фактичним обставинам цього провадження, і за правилами п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування такого рішення суду.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

Матеріалами справи об`єктивно підтверджується, що ОСОБА_7 не довела свого виправлення, про що свідчить загальна кількість стягнень, формальний характер її заохочень протягом тривалого строку відбування покарання, а також відомості про особу останньої.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що засуджена ОСОБА_10 не стала на шлях виправлення, а тому підстави для задоволення клопотання захисника останньої про її звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України відсутні.

Отже, вимоги апеляційної скарги прокурора є такими, що підлягають задоволенню, а ухвала суду скасуванню, з постановленням нової, якою у задоволенні клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суд м. Кам`янського від 24 червня 2025 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_7 скасувати.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_7 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4