Справа № 346/5576/24
Провадження № 1-кс/346/710/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Слідчий суддя ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання слідчого СВ Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_7 за погодженням прокурора Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону у кримінальному провадженні № 0000185 від 15.03.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , неодруженого, непрацюючого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Перевіривши надані матеріали, -

в с т а н о в и в :

клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» ОСОБА_5 призваний 10.03.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації до Збройних Сил України.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.03.2022 року №75 ОСОБА_5 призначений на посаду сапера 3 інженерно-саперного відділення 2 інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 та останній вважається таким, що справи та посаду прийняв, приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині, солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно з Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» воєнний стан в Україні запроваджено із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб та продовжено по теперішній час. Таке рішення було ухвалено у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Про введення в дію воєнного стану ОСОБА_5 достеменно було відомо, оскільки Указ Президента України № 64/2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення країни.

Однак, 16.10.2023 року о 08:00 год. під час перевірки особового складу командиром зведеної роти військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_8 виявлено відсутність сапера 3 інженерно-саперного відділення 2 інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 , який самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та до розташування військової частини НОМЕР_1 не повернувся.

Таким чином, ОСОБА_5 16.10.2023 року приблизно о 08:00 год. умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин, в умовах воєнного стану, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ), та перебуває поза її розташуванням по даний час, проводячи службовий час на власний розсуд.

30.09.2024 року на підставі п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке оголошено його матері ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку із не встановленням місцезнаходження ОСОБА_5 . Також ОСОБА_9 повідомлено про необхідність прибуття ОСОБА_5 на 03.10.2024 року до Коломийського РВП для отримання письмового повідомлення про підозру та допиту в якості підозрюваного. Крім цього, 09.10.2024 року за місцем реєстрації ОСОБА_5 листом відправлено повістку про необхідність прибуття 11.10.2024 року на 09:00 год. до Коломийського РВП для отримання письмового повідомлення про підозру та допиту в якості підозрюваного.

При цьому, підозрюваний, який був у встановленому ст. 139 КПК України порядку викликаний для проведення допиту у процесуальному статусі підозрюваного в кримінальному провадженні № 0000185 від 15.03.2024 року, двічі не прибув (03.10.2024 року та 11.10.2024 року) на виклик слідчого, тобто не з`явився без поважних причин і не повідомив про причини свого неприбуття.

Відповідно до матеріалів службового розслідування військової частини НОМЕР_1 , починаючи з 16.10.2023 року, ОСОБА_5 відсутній на військовій службі без поважних причин.

26.06.2025 року ОСОБА_5 затриманий на підставі ухвали Коломийського міськрайонного суду про дозвіл на затримання та вказаного дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Крім тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення та покарання, слідчий зазначає наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3-5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення понесення покарання; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, в тому числі шляхом залякування та здійснення щодо них насильницьких дій; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи; продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, беручи до уваги те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відповідно до кримінально-правової теорії є триваючим, тобто буде закінченим в момент з`явлення останнього для продовження несення служби, або ж його затримання. Дії, що інкримінуються підозрюваному, мають виняткову суспільну небезпечність в період триваючої збройної агресії російської федерації особливо, в бойовій обстановці, оскільки спрямовані на підрив основоположної засади функціонування Збройних Сил України єдиноначальності. Запобігти настанню вказаних ризиків шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо. Тому слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали із зазначених підстав та просять клопотання задовольнити, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з визначенням застави - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Прокурор також вважає за доцільне звернути увагу на положення ч. 8 ст. 176 КПК України, згідно з якою під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також те, що з часу самовільного залишення підозрюваним військової частини в жовтні 2023 року та за наявності можливості повернутися до військової служби відповідно до положень закону від листопада 2024 року, він виявив бажання повернутися до військової служби лише після його затримання.

Захисник в судовому засіданні просить відмовити в задоволенні вказаного клопотання та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки він має намір повернутися до військової служби в ЗСУ, а для цього йому необхідно представити себе до військових частин та віднайти їх, де б погодилися прийняти його на військову службу, що неможливо зробити в умовах ізоляції. Якщо ж суд дійде до переконання про застосування ініційованого запобіжного заходу, то просить визначити заставу в мінімальному розмірі, оскільки його родина не має навіть таких коштів, що дасть можливість йому звернутися до військових частин із вищевказаною метою.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані матеріали, доходжу наступних висновків.

11.10.2024 року постановою слідчого СВ Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області досудове розслідування за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, зупинено, оголошено його в розшук.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 16.04.2025 року надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

26.06.2025 року ОСОБА_5 затримано на підставі вищевказаної ухвали Коломийського міськрайонного суду та вказаного дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Згідно зі ст. 5 (п.1 пп. (с)) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Тримання під вартою відповідно до вказаних конвенційних положень має бути пропорційним заходом для досягнення зазначеної мети (Ladent проти Польщі, пункти 55-56).

«Обґрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (Ilgar Mammadov проти Азербайджану, п.88; Erdagoz проти Туреччини, п. 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, п 32).

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з положеннями п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тримання під вартою.

На підставі наданих стороною обвинувачення матеріалів, зокрема, матеріалів службового розслідування, протоколів допиту свідків, слідчий суддя вважає, що підозра в інкримінованому кримінальному правопорушенні є достатньо обґрунтованою.

При вирішенні даного клопотання слідчий суддя також враховує, що ОСОБА_5 підозрюється в самовільному залишенні військової частини як військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, що відноситься до тяжкого злочину, за який визначено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, тяжкість покарання, що загрожує йому; його сімейний стан, зокрема, що неодружений, непрацевлаштований, не судимий, його перебування в розшуку, доведеність слідчим в клопотанні, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також вимоги ч.8 ст.176 КПК України, згідно з якою до підозрюваного може бути застосовано лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що свідчить про відсутність достатньо міцних соціальних зв`язків, та як наслідок існування вказаних в клопотанні ризиків.

Тому слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування до підозрюваного на даній стадії кримінального провадження інших більш м`яких запобіжних заходів, оскільки вони будуть недостатніми для запобігання вищевказаним ризикам та забезпечення виконанню підозрюваним процесуальних обов`язків та судових рішень.

Крім того, суд зазначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, тому вважає за можливе визначити заставу відповідно до ч.5 ст.182 КПК України 35 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

При визначенні розміру застави, враховую практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Що стосується посилань захисника про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з метою пошуку військових частин для можливості повернення підозрюваним до військової служби, то вважаю, що такі не є безумовними підставами для відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не можуть бути беззаперечними стимулюючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного, враховуючи, що він підозрюється в самовільному залишенні військової частини тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до даних протоколу затримання від 26.06.2025 року ОСОБА_5 затримано того дня о 12:42 год. Тому саме з цього часу слід рахувати 60-денний строк тримання під вартою.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194, 196-198, 309 КПК України,-

у х в а л и в:

застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , на строк 60 днів з моменту затримання, тобто з 26.06.2025 року з 12:42 год. до 24.08.2025 року включно.

Підозрюваного ОСОБА_5 утримувати під вартою в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)».

Визначити заставу - 35 (тридцять п`ять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 105 980 (сто п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят ) гривень, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: одержувач коштів: МФО: 820172, Код отримувача: 26289647, Банк отримувача : ДКС України, м. Київ, Рахунок: UA0002265, призначення платежу: застава по кримінальному провадженні за ОСОБА_5 .

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в зазначеному розмірі, протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави та звільнення ОСОБА_5 з-під варти покласти на нього на строк до 24 серпня 2025 року включно такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утриматись від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків до підозрюваного може бути застосовано більш суворий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, яка після його отримання та перевірки має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1