Житомирський апеляційний суд
Справа №296/5944/25 Головуючий у 1-й інст.
ОСОБА_1 провадження №11-сс/4805/419/25
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі судове провадження №296/5944/25 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 02 червня 2025 року, якою задоволено клопотання ст. слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 та застосовано до підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дружба Хорезмської області Республіки Узбекистан, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, офіційно непрацюючого, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , учасника бойових дій, раніше судимого вироком Житомирського районного суду від 25.01.2024 за ч.1 ст. 263 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік та 6 місяців,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29.07.2025 року включно, без визначення розміру застави,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , або визначити підозрюваному ОСОБА_7 заставу у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Вважає, ухвалу незаконною та негрунтованною. Вказує, що судом не було враховано, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання та реєстрації, є учасником бойових дій, має на утриманні неповнолітню дитину, перебуває у цивільному шлюбі, працював неофіційно. Зазначає, що підозра, яка оголошена ОСОБА_7 за ч.2 ст.15 п.1, 5 ч.2 ст.115 КК України є необгрунтованою, а ризики, передбачені ст.177 КПК України, не доведені. Вважає, що прокурором також не доведено, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку. Посилається на те, що слідчім суддею безпідставно не визначено розмиру застави як альтернативного запобіжного заходу.

В ухвалі слідчого судді зазначено, 02.06.2025 слідчий ОСОБА_11 за погодженням з прокурором ОСОБА_12 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням, в якому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

В обгрунтування клопотання слідчий вказав, що СУ ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001202 від 31.05.2025 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме закінченому замаху на умисне вбивство ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які перебували поблизу магазину «АТБ» за адресою: м. Житомир, проспект Миру, 15, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, а саме із застосуванням бойової гранати.

31.05.2025 ОСОБА_7 було затримано в порядку ст.208 КПК України та в цей же день повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України.

Посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, наявністю ризиків, передбачених п. 1,2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК та неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосуванням більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, слідчий просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Враховуючи обгрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України, доведеність прокурором ризиків, передбачених п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, та неможливість запобігання вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, слідчій суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого та застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 слідчим суддею в повній мірі дотримано вимоги ст.ст 177, 178, 183, 194, 197 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею було встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_7 особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.п. 1,5 ч.2 ст.115 КК України, підтверджується зібраними доказами, копії яких містяться в матеріалах клопотання слідчого.

За таких обставин, доводи захисника про необгрунтованість підозри колегія суддів вважає безпідставними.

Також, слідчим суддею враховано особу підозрюваного ОСОБА_7 який не працює, не має міцних соціальних зв`язків, раніше судимий за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та перебуває на іспитовому строці, а також доведеність прокурором високого ступеню ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється чи вчинення нового кримінального правопорушення.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, ризик можливого переховування обґрунтований тим, що під тяжкістю можливого покарання підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Перебуваючи на волі ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити речі, документи та речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки місцезнаходження інших суттєво важливих речових доказів у кримінальному па даний час достеменно не встановлені, зважаючи на початкову стадію досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків, обґрунтований тим, що обвинувачений ОСОБА_7 може впливати на останніх з метою зміни показів, оскільки вказані особи ще не допитані судом.

Можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином обгрунтовується тим, що у разі не застосування запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою, він може вчиняти дії, які перешкоджають органу досудового розслідування ефективно здійснювати його.

Можливість вчинити інше кримінальне правопорушення обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину під час іспитового строку, визначеного попереднім вироком суду.

За таких обставин, колегія суддів повністю погоджується з висновками слідчого судді про те, що з огляду на тяжкість покарання, передбаченого за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 даних про особу останнього, та доведеність прокурором наявності ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки.

Отже, доводи апелянта про те, що прокурором не доведено ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Доводи апеляційної скарги захисника по те, що слідчим суддею не враховано, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання та реєстрації, є учасником бойових дій, має на утриманні неповнолітню дитину, працював неофіційно, перебуває у цивільному шлюбі, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначені обставини не свідчать про зменшення ризиків, встановлених слідчим суддею, а лише характеризують особу. Більш того, вказані дані про особу ОСОБА_7 враховані слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу.

Доводи апелянта про те, що до ОСОБА_7 може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання та апеляційним судом не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу. Не наведено доводів, які б вказували на належну процесуальну поведінку підозрюваного в разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу і в апеляційній скарзі.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Доводи апелянта про те, що слідчім суддею безпідставно не визначено розмір застави, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчій суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не можуть бути визнані колегією суддів достатніми для скасування оскаржуваного судового рішення, яке є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 02 червня 2025 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29.07.2025 року включно, без визначення розміру застави без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :