Справа № 585/1674/25
Номер провадження 1-кс/585/672/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м.Ромни

Слідчий суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника - ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5

розглянувши справу за скаргою ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження №0000291 від 04.04.2025 року за ч.1 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

05 травня 2025 року в провадження слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшла справа за скаргою ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження №0000291 від 04.04.2025 року за ч.1 ст.286 КК України.

Скарга мотивована тим, що слідчим відділом Роменського РВП ГУНП в Сумській області проводилося досудове розслідування матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000291 від 04.04.2025 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме - за фактом незаконного заволодіння 09.03.2025 р. в період часу з 20:50 год. до 22:00 год. ОСОБА_6 її автомобілем «АУДІ-А4», д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився біля домогосподарства за адресою: м. Ромни Сумської області, 1-й пров. Героїв Роменщини,8.

25.04.2025 р. слідчим СВ Роменського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 винесена постанова про закриття кримінального провадження № 0000291 від 04.04.2025 року у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення. Постанова про закриття матеріалів кримінального провадження № 0000291 від 04.04.2025 р. скаржник вважає незаконною, оскільки досудове розслідування фактично не проводилося. Слідчий ОСОБА_5 , обмежився тільки допитом ОСОБА_7 та його знайомого ОСОБА_8 , а також ОСОБА_9 .

При цьому не був допитаний ОСОБА_10 , якому ОСОБА_7 признався, що самовільно взяв ключі від автомобіля, вибачався, що скоїв дорожньо-транспортну пригоду та пошкодив автомобіль.

Також не був допитаний ОСОБА_11 , якого ОСОБА_10 попросив допомогти скласти у дворі її будинку дрова та який привів разом з собою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з якими вона раніше не була знайома.

Приймаючи рішення про закриття кримінального провадження слідчий ОСОБА_5 послався на покази ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які зацікавлені в уникненні від кримінальної відповідальності. При цьому не взято до уваги, що цих осіб скаржник бачила вперше, а відповідно не могла надати ОСОБА_7 ключі від автомобіля. При наявності суперечливих показів не було проведено одночасні допити для з`ясування причин розбіжностей в показах.

Приймаючи рішення про закриття матеріалів кримінального провадження слідчий ОСОБА_5 зазначив, що опитування проводилось з застосуванням поліграфа і не отримано реакцій, що ОСОБА_7 вчинив крадіжку ключів від автомобіля. Показники поліграфа не є процесуальним джерелом доказів, а відповідно є недопустимими доказами, та не можуть бути використані як докази при прийняті процесуального рішення, так як отримані в супереч порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом.

У судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_4 подану ним скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав викладених у скарзі.

У судовому засіданні ОСОБА_3 подану скаргу підтримала та просила її задовольнити надала пояснення про події, які передували повідомлення нею про вчинене кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_5 проти скарги заперечував, зазначив, що ним обґрунтовано прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутності складу кримінального правопорушення. На його думку конфлікт не містить кримінального характеру, а відшкодування шкоди повинно вирішуватись в цивільному порядку.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження слідчий суддя приходить до наступного.

Судом встановлено, що 25.04.2025 року слідчим СВ Роменського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000291 від 04.04.2025 року за відсутністю в діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Постанова направлена прокурору та потерпілій. На момент розгляду скарги постанова слідчого прокурором не скасована.

З матеріалів кримінального провадження № 0000291 від 04.04.2025 вбачається, що відомості внесені на підставі ухвали слідчого судді Роменського міськрайонного суду, яка зобов`язала посадову особу Роменського РВП внести відомості до ЄРДР за фактом звернення ОСОБА_3 про вчинення щодо її майна кримінального правопорушення, а саме незаконне заволодіння належного їй транспортного засобу «Ауді А4» д.н.з. НОМЕР_1 , яке відбулося 09.03.2025 року. В ході проведення досудового слідства слідчим проведено ряд слідчих дій, направлених на перевірку відомостей, викладених в заяві ОСОБА_3 ( матріали к.п. на 76 аркушах)

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст.9 КПК України, а також ст.92 КПК України на слідчого покладено обов`язок всебічно, повно і неупереджено досліджувати обставини кримінального провадження, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК, а також обов`язок надавати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження.

Згідно з вимогами ч. 1 п. 3 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності. Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо, встановлене відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

При цьому у ч. 4 вказаної статті зазначається, що про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого має бути вмотивована.

В ході розгляду скарги було встановлено, що заявник ОСОБА_3 , в якості потерпілої звернулась із скарго на постанову слідчого про закриття кримінального провадженняу звязку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, посилаючись на те, що її транспортним засобом незаконно заволодів ОСОБА_7 , який, на її думку, вчинив кримінальне правопорушення.

Разом з тим, під час досудового розслідування було встановлено, і це підтверджено під час розгляду скарги, що в день інциденту заявник ОСОБА_3 та ОСОБА_7 перебували разом, спільно вживали спиртні напої. ОСОБА_7 . Доводиться товаришем чоловіка заявниці. За показами самого підозрюваного ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_8 , транспортний засіб був наданий ОСОБА_3 добровільно шляхом передачі ключів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, і це підтвердила заявник ОСОБА_3 , заява про «угон» була подана лише через добу після інциденту, що не узгоджується з поведінкою особи, яка вважає себе потерпілою від незаконного заволодіння її транспортним засобом. Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_3 повідомила, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прийшли до неї до дому одразу після вчинення ДТП і простягнувши ключі від автомобіля її чоловіку, ОСОБА_7 вибачався за те, що розбив її автомобіль, що не характерно для поведінки особи, яка мала умисел на заволодіння транспортним засобом. В свою чергу ОСОБА_3 одразу після інциденту, дізнавшись, що її автомобіль пошкоджено, жодних претензій ОСОБА_7 не висловлювала, а запропонувала залагодити ситуацію і направила чоловіка до сусіда аби він допоміг доставити автомобіль до дому, що також не характерно з поведінкою особи, яка вважає, що її автомобілем заволоділи незаконно.

В ході розгляду скарги було встановлено, що перед поданням заяви про «угон» мав місце фізичний конфлікт між чоловіком ОСОБА_3 та особою, яка користувалась транспортним засобом,- ОСОБА_7 , що, ймовірно, вплинуло на подальшу позицію заявника (потерпілої) ОСОБА_3 .

Стосовно доводів скарги, про не повноту досудовго слідства, а саме не проведення слідчим одночасних допитів потерпілої ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_8 та підозрюваної особи ОСОБА_7 , то слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.9 ст.224 КПК одночасний допит декількох осіб, уже допитаних раніше, допускається у разі істотних суперечностей у їхніх показаннях, які мають суттєве значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

У даному випадку в матеріалах кримінального провадження відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про суттєві взаємовиключні розбіжності у показаннях потерпілої та свідків, що прямо впливали б на кваліфікацію діяння чи встановлення об`єктивної істини. Зокрема, всі особи, допитані у справі , підтверджують, що між ними існували особистісні стосунки, напередодні події вони разом вживали спиртні напої, та що ключі від транспортного засобу перебували у вільному доступі (з пояснень ОСОБА_3 в судовому засіданні, всі присутні бачили, як ключі від автомобіля її чоловік повісив на гвіздок). Фактично розбіжності мають оціночний характер - щодо мотивів або обставин передачі ключів, і не є істотними в контексті наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення. Проведення одночасного допиту в такому випадку може призвести до штучного конфлікту між учасниками процесу, створення тиску або психологічного дискомфорту. Крім того, наявні покази не суперечать іншим доказам у справі, а правова оцінка їх достовірності та значення здійснені слідчим в сукупності з усіма обставинами. На думку слідчого судді, слідчий правомірно прийшов до висновку про відсутність складу кримінального правопорушення на підставі аналізу логіки подій, без проведення потенційно конфліктного процесуального заходу, необхідність проведення якого, скаржник ОСОБА_3 та її адвокат ОСОБА_4 не обгрунтували.

Доводи адвоката ОСОБА_4 про неправомірне посилання слідчим в постанові про закриття кримінального провадження на висновки поліграфа, то слідчий суддя з цього приводку зазначає наступне.

Хоча поліграф сам по собі не доказом в розумінні статті 84 КПК, але його використання є доцільним як додатковий інструмент для перевірки показань, формування переконання слідчого, та оцінки суб`єктивної сторони злочину, особливо коли обставин мають дискусійний або прихований характер. З огляду на суперечливість показів ОСОБА_3 з показами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 стосовно згоди потрапляння транспортного засобу у володіння ОСОБА_7 , з огляду на поведінку потерпілої ОСОБА_3 одразу після того як вона дізналась про інцидент та наявність фізичного конфлікту між чоловіком заявниці ОСОБА_3 та її чоловіком з ОСОБА_7 та про те, що така інформація була відома ОСОБА_3 до звернення із заявою про злочин, то на думку слідчого судді, слідчий правомірно використав результати поліграфа проведеного за участю ОСОБА_7 та ОСОБА_3 під час обґрунтування висновків про відсутність складу кримінального право рушення.

На думку слідчого судді, фактичні обставини, підтверджені свідченнями кількох осіб, не свідчать про наявність умислу на незаконне заволодіння майном. Відповідно до практики Верховного Суду, добровільна передача транспортного засобу, виключає склад злочину, передбаченого ч.1ст.289 КК України.

З огляду на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, а тому правових підстав для скасування постанови про закриття кримінального провадження не вбачається.

Керуючи ст. ст.2, 91, 92, 303,304,307 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження №0000291 від 04.04.2025 року за ч.1 ст.286 КК України,- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_12