Справа № 569/871/25
УХВАЛА

02 травня 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання старшого слідчого слідчого відділу Управління СБ України в Рівненській області капітана юстиції ОСОБА_3 (далі слідчий), погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів Регіональним органом безпеки Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0000005 від 07.01.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, (далі це ж кримінальне провадження) про арешт майна , -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого відділу Управління СБ України в Рівненській області капітан юстиції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням яке погоджено прокурором відділу нагляду за додержанням законів Регіональним органом безпеки Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 у якому просить накласти арешт на майно.

В обґрунтування клопотання зазначає, що Відповідно до наявних матеріалів, на території Рівненського району Рівненської області, невстановленими на даний час особами, систематично вчиняються дії, спрямовані на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань шляхом поширення інформації щодо форм та методів здійснення мобілізаційних заходів в особливий період.

В ході досудового розслідування встановлено, що до вказаної протиправної діяльності причетна громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Бродівське Рівненської області, зареєстрована та фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, ОСОБА_5 , будучи активним учасником спільноти з назвою «POLICEMAN_Оженіно», в додатку-месенджері «Viber», здійснює розповсюдження інформації про проведення на території Острозької територіальної громади Рівненського району Рівненської області військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 заходів з оповіщення та призову громадян на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, з метою перешкоджання їхній діяльності.

01.05.2025, у даному кримінальному провадженні, проведено обшук у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Під час вказаного обшуку виявлено та вилучено належний ОСОБА_5 мобільний телефон Samsung Galaxy A50, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , із сім-карткою мобільного зв`язку та цифровим кодом допуску 1974.

Вилучені речі та предмети мають значення для досудового розслідування, оскільки містять дані, які підтверджують обставин, що підлягають доведенню в ході кримінального провадження. Того ж дня вказані вище речі та предмети визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Згідно із нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

До початку розгляду клопотання слідчим подана заява про розгляд клопотання у його відсутність, у заяві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить задовольнити вказане клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутності учасників провадження, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. ч.2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 173 КПК України та вищевикладене, є необхідним накласти арешт майно, вилучене за вищевказаних обставин, оскільки наявні достатні підстави вважати, що майно відповідає критеріям встановленим ст. 98 КПК України, а незастосування арешту може призвести до втрати чи його пошкодження.

Керуючись ст. 170, 171,175 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого - задоволити.

Накласти арешт на речі та предмети, вилучені 01.05.2025 у ході обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрована та фактично проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - мобільний телефон Samsung Galaxy A50, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , із сім-карткою мобільного зв`язку та цифровим кодом допуску 1974.

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_6