УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 712/9911/25

Провадження №1-кс/712/3602/25

22 липня 2025 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Черкаси клопотання старшого слідчого СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0001846від 26.05.2025 відносно ОСОБА_5 за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.114-1,ч.4 ст.27, ч.1 ст.28, ч.2 ст.350 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся старший слідчий слідчого відділу Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 , розглянувши матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0001846від 26.05.2025 за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст.114-1,ч.4 ст.27, ч.1 ст.28, ч.2 ст.350 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001846від 26.05.2025 за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст.114-1,ч.4 ст.27, ч.1 ст.28, ч.2 ст.350 КК України.

Згідно з Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.05.2025 до Черкасього РУП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення від працівника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 про те, що 26.05.2025 року, близько 18 год. 05хв. буля буд. № 40 по вул. Різдвяній в м. Черкаси невстановлені особи, групою осіб, без попередньої змови між собою, заподіяли тілесні ушкодження, що можуть відноситися до легких тілесних ушкоджень службовим особам - військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з їх службовою діяльністю.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-1Х, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому продовжений Указом Президента України за №235/2025 від 15.04.2025, з 09.05.2025 строком на 90 діб, тобто до 07.08.2025.

24 лютого 2022 року Указами Президента України від №№ 64/2022 та 69/2022 оголошено призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб ЗСУ, НГУ, СБУ, ДПСУ та інших військових формувань.

Так, 26 травня 2025 близько 19 год 00 хв ОСОБА_9 , будучи військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому присвоєно військове звання «солдат», будучи військовослужбовцем, якому видано військовий квиток, будучи наділеним службовими повноваженнями з метою виконання мобілізаційних завдань та призову на військову службу по мобілізації в особливий період, а саме оповіщення військовозобов`язаних на території міста Черкаси, здійснив виїзд для проведення оповіщення та вручення повісток та перебував відповідно до Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 202 від 25.05.2025 у складі групи оповіщення спільно з військовослужбовцем ОСОБА_8 та дільничним офіцером поліції СДОП ВП ЧРУП ГУНП в Черкаській області лейтенантом поліції ОСОБА_10 здійснював свою діяльність поблизу будинку № 40 по вул. Різдвяна, м. Черкаси.

У вказаний час та у вказаному місці, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , достовірно знаючи, що перед ним знаходяться військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_1 у військовому однострої з шевронами, знаками розрізнення, зокрема ОСОБА_9 , який представився, назвав свою посаду та військове звання, повідомив про підстави перевірки військових облікових документів у ОСОБА_11 , усвідомлюючи, що останній перебуває при виконанні службових обов`язків, діючи умисно, спільно з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 без попередньої змови між собою, внаслідок активних дій ОСОБА_14 , які полягали в словесних закликах, за допомогою яких остання підбурювала їх до умисного нанесення тілесних ушкоджень працівникам ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою припинення законної діяльності військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема ОСОБА_9 , передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс один удар правою ногою в ділянку лівої руки, спричинивши при цьому фізичний біль та не спричинивши тілесних ушкоджень, та один удар долонею лівої руки в ділянку правого вуха, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: забою м`яких тканин правої вушної раковини, які відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень затверджених Наказом МОЗ № 6 від 17.01.1995 можуть відноситися до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 350 КК України умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження службовій особі, у зв`язку з її службовою діяльністю, вчинене групою осіб, без попередньої змови між собою.

Також установлено, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» до структури Збройних Сил України входять органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі Положення), затвердженого Постановою КМУ від 23.02.2022 № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Пунктом 9 Положення передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

На виконання вказаних вище норм, вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, Положення про ТЦК та СП, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №154 від 23.02.2022, представники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки спільно із представниками Національної поліції здійснюють заходи щодо призову військовозобов`язаних та резервістів під час мобілізації.

Так, 26 травня 2025 близько 19 год 00 хв ОСОБА_9 , будучи військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому присвоєно військове звання «солдат», будучи військовослужбовцем, якому видано військовий квиток, спільно з ОСОБА_8 , який являється військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому присвоєно військове звання «солдат», будучи військовослужбовцем, якому видано військовий квиток, будучи наділеними службовими повноваженнями з метою виконання мобілізаційних завдань та призову на військову службу по мобілізації в особливий період, а саме оповіщення військовозобов`язаних на території міста Черкаси, здійснили виїзд для проведення оповіщення та вручення повісток та перебували відповідно до Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 202 від 25.05.2025 у складі групи оповіщення спільно з дільничним офіцером поліції СДОП ВП ЧРУП ГУНП в Черкаській області лейтенантом поліції ОСОБА_10 , де поблизу будинку АДРЕСА_1 . здійснювали свою діяльність.

В цей же час та в цьому ж місці, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що перед ним знаходяться військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_1 у військовому однострої з шевронами, знаками розрізнення, діючи умисно, з метою припинення їх законної діяльності почав вчиняти активні дії, які полягали у словесних погрозах, образах та фізичному впливі на військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою уникнення громадянином України ОСОБА_11 призову на військову службу, внаслідок чого перешкодив законній діяльності ЗСУ в особливий період.

Вказані дії ОСОБА_5 призвели до реального перешкоджання законному виконанню мобілізаційних функцій військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_1 в особливий період, що призвело до суспільно-небезпечних наслідків у вигляді нездійснення в повному обсязі у визначені терміни мобілізаційних заходів, встановлення мобілізаційного ресурсу держави, призову, укомплектування ЗСУ та інших військових формувань у відповідності до штатів воєнного стану, ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, тобто у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України в особливий період.

26.05.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001846внесено відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

27.05.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.296 КК України.

27.05.2025 постановою слідчого було змінено правову кваліфікації кримінального правопорушення з ч. 3 ст. 296 КК України на ч.4 ст.27, ч.1 ст.28, ч.2 ст.350 КК України.

27.05.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомлено про підозру у вчиненні нимзлочину, передбаченогоч.1 ст.28, ч.2 ст. 350КК України.

28.05.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001866внесено відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

28.05.2025 постановою прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № №0001846 та 0001866 об`єднані в одне провадження з присвоєнням єдиного номеру № 0001846 за ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 350, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

28.05.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.1ст.114-1, ч.1 ст.28, ч.2 ст.350 КК України.

29.05.2025 слідчим суддею Соснівського районного суду м. Черкаси відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 25.07.2025.

17.07.2025 постановою керівника Черкаської окружної прокуратури строк досудового розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні №10001846 від 26.05.2025 продовжено до трьох місяців, тобто до 27.08.2025.

Причетність ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до вчинення злочинупідтверджується:

-даними електронного рапорту№ 44280 від 26.05.2025;

-даними протоколу прийняття заяви від ОСОБА_8 від 26.05.2025;

-даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 від 26.05.2025;

-даними протоколу пред`явлення для впізнання за участі потерпілого ОСОБА_8 від 27.05.2025;

-довідкою з КНП «Третя Черкаська міська лікарня ШМД» на ім`я ОСОБА_8 ;

-даними протоколу прийняття заяви від ОСОБА_9 від 26.05.2025;

-даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 від 26.05.2025;

-даними протоколу пред`явлення для впізнання за участі потерпілого ОСОБА_9 від 27.05.2025;

-довідкою з КНП «Третя Черкаська міська лікарня ШМД» на ім`я ОСОБА_9 ;

-даними протоколу огляду предмету від 26.05.2025;

-даними протоколу огляду речей від 26.05.2025;

-даними протоколу обшуку від 26.05.2025;

-даними протоколу затримання ОСОБА_5 від 27.05.2025;

-повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 27.05.2025;

-повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_5 від 28.05.2025;

-іншими матеріалами кримінального провадження в своїй сукупності.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого проти основ національної безпеки, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років та у вчиненні нетяжкого злочину проти авторитету органів державної влади, за яке передбачене покарання у вигляді обмеження волі на строк від трьох до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме високий ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду. Також ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,може перешкоджати проведенню досудового розслідуванняу кримінальному провадженні іншим чином, у тому числі шляхом незаконного впливу на свідків та потерпілих.

Враховуючи, що підозрюваний, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого проти основ національної безпеки та у вчиненні нетяжкого злочину проти авторитету органів державної влади, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років та у вигляді обмеження волі на строк від трьох до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк є підстави вважати, що підозрюванийможе знищити, сховати або спотворити будь-яку інформацію про обставини вчинення кримінального правопорушення, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слід відмітити, що узагальнююче визначення поняття «обґрунтованість підозри» у вчиненні особою кримінального правопорушення сформульовано у правових позиціях ЄСПЛ. Зокрема, у рішенні у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 ЄСПЛ зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.

Від сукупності обставин справи залежить, що саме можна вважати обґрунтованою підозрою. При цьому така підозра не може ґрунтуватися лише на тому, що особа вчинила в минулому правопорушення, навіть аналогічне. Таким чином, підозра буде вважатися обґрунтованою лише у випадку, коли вона ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із вчиненим кримінальним правопорушенням. Це означає, що у слідчого мають бути докази, які вказують на причетність особи до вчинення кримінального правопорушення (показання свідків, потерпілих, речові докази, протоколи слідчих дій тощо).

З огляду на зазначене та з урахуванням практики ЄСПЛ, в цьому випадку обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 підтверджується зібраними доказами в кримінальному провадженні, що перераховані вище.

Таким чином, на даний час ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого проти основ національної безпеки та нетяжкого злочину проти авторитету органів державної влади, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років та у вигляді обмеження волі на строк від трьох до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Підстави, ризики та обставини, передбачені ст. 177 КПК України, які існували при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , та продовжують існувати на даний час:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так ОСОБА_5 у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого проти основ національної безпеки та нетяжкого злочину проти авторитету органів державної влади, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років та у вигляді обмеження волі на строк від трьох до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, під тягарем відповідальності за скоєний злочин, а також можливості бути засудженим до позбавлення волі на певний строк, може залишити місце свого проживання, таким чином переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Окремої уваги заслуговує той факт, що ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник та був затриманий оперативними працівниками кримінальної поліції та підрозділами поліції особливого призначення о 01 год. 13хв. по АДРЕСА_2 .

Вказані фактивисвітлюють намагання уникнути кримінальної відповідальності, а також враховуючи тяжкість покарання яке йому загрожує у випадку визнання його винуватим, а саме до восьми років позбавлення волі, наявні підстави вважати, що останній перебуваючи на волі може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

При оцінці переховування від правосуддя може братися до уваги поряд з іншими обставинами і загроза відносно суворого покарання. У параграфі рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» № 31315/96 від 25.04.2000 Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських суддів, які, у свою чергу, прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що підозрюваному загрожувало відносно суворе покарання.

На даний час в органу досудового розслідування відсутні відомості про наявність міцних соціальних зв`язків підозрюваного, так як на даний час установлено, що останній на утриманні малолітніх/неповнолітніх дітей не має, розлучений, що вказує про відсутність міцних соціальних зв`язків.

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків та потерпілого, у цьому ж кримінальному провадженні, а саме приймаючи до уваги те, що ОСОБА_5 може впливати на свідківшляхом умовляння, підкупу, переконання, примушування з застосуванням фізичної сили або погроз такого застосування з метою викривлення фактичних обставин справи та уникнення передбаченої законом відповідальності.

Порядіз цим, необхіднов раховувати фактор страху людини перед іншою людиною, яка спроможна застосувати фізичне насильство. Будь-яка особа, має бути захищена та з усвідомленням своєї невразливості, відсутністю страху перед підозрюваним, надати показання суду. У даному випадку забезпечення безпеки свідків, потерпілого, унеможливлення на них незаконного впливу з боку підозрюваного є основним завданням на даній стадії досудового розслідування.

На даному етапі досудового слідства всі свідки у кримінальномупровадженні не допитані. Тобто вказаний ризик продовжує існувати до моменту допиту вказаних свідків на стадії судового розгляду та в подальшому на стадії судового розгляду.

Разом з цим, ОСОБА_16 достеменно відомо місце проходження служби потерпілими, а саме ІНФОРМАЦІЯ_6 , а тому в разі не застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою він може незаконно впливати на ОСОБА_17 та ОСОБА_8 шляхом вмовлянь чи погроз з метою зміни показань чи взагалі відмови від дачі показань та участі у слідчих діях.

Разом з цим, подія злочину фіксувалася на мобільні телефони випадковими перехожими, які спостерігали за подією, та вказані відеозаписи набули широкого розголосу в мережі Інтернет, зокрема в телеграм-каналах, що висвітлюють події в Україні, та на яких зокрема містяться відомості про коло осіб, які перебували поряд та можуть бути допитані у кримінальному провадженні в якості свідків, а тому підозрюваний ОСОБА_5 матиме реальну можливість здійснити незаконний тиск на вказаних осіб шляхом вмовлянь чи погроз з метою зміни показів чи взагалі відмови від дачі показів та участі у слідчих діях

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення, а саме враховуючи те, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категоріїтяжких злочинів, перебуваючи на волі може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Також, наявність вищеописаного ризику впливу на свідків підтверджується і тим, що вплив на свідків може містити самостійний склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 386 КК України.

Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України слід оцінити ризик передбачений п. 6 ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме ОСОБА_5 має репутацію підозрюваного, який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого проти основ національної безпеки та нетяжкого злочину проти авторитету органів державної влади, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років та у вигляді обмеження волі на строк від трьох до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

При цьому слідство, враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу підозрюваного та характер висунутої підозри, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, зокрема, що підозрюваний може переховуватися від слідства, а в подальшому суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, тому не вбачається ґрунтовних підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що недостатні для запобіганню ризиків, виконанню підозрюваним процесуальних обов`язків, та забезпечить належну поведінку під час проведення досудового розслідування, а в подальшому розгляду справи і запобіганню уникнення правосуддя.

В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу, про те таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі на стільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши до особи запобіжний захід. При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, які підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 ЄСПЛ вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

Розглядаючи скаргу у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, ЄСПЛ підкреслив також, що при визначенні «ступеня підозри» підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту може бути «більш низький поріг обґрунтованості підозри» при вчиненні особливої категорії злочинів».

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:

- при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи характер вчиненого злочину, є ризик того, що ОСОБА_5 буде переховуватися від органів досудового розслідування;

- особи, які заслуговують на довіру та поручаються за виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутні та під час досудового розслідування, слідчому відділу представлені не були.

У відповідності до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженніщодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Варто зауважити, що під час вчинення кримінальних правопорушень, в якому підозрюється ОСОБА_5 потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження та відносно нього вчинялося насильство.

Разом з цим, відповідно до ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбаченихстаттями109-114-2,258-258-6,260,261,437-442-1Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених устатті 177цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначенийпунктом 5частини першої цієї статті, тобто застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили задоволити.

Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечували, вказували на необгрунтованість підозри, стверджуваних стороною обвинувачення ризиків та просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, врахувавши особу підозрюваного, який має інвалідність, стійкі соціальні зв`язки, раніше не притягувався до відповідальності.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя доходить таких висновків.

Згідно ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку запобіжного заходу до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний установити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК).

Обґрунтованість підозри ОСОБА_18 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 26.05.2025, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 26.05.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з ОСОБА_8 від 27.05.2025; протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 26.05.2025 від ОСОБА_9 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 26.05.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з ОСОБА_9 від 27.05.2025; протоколом огляду предмета (відео) від 26.05.2025; протоколом огляду речей від 26.05.2025; протоколом обшуку від 26.05.2025. Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», n. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Сторона обвинувачення в обґрунтування клопотання посилалась на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Із системного аналізу змісту ч. 2 ст. 177 і п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК убачається, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу - щодо встановлення наявності заявлених стороною обвинувачення ризиків слідчий суддя керується стандартом переконання «достатні підстави».

Так, існування кожного, вказаного у ч. 1 ст. 177 КПК ризику, має підтверджуватися фактами, наявність яких має бути переконливо продемонстрована (п. п. 85, 86 рішення ЄСПЛ від 30.01.2018 у справі «Макаренко проти України» /Makarenkov. Ukraine, заява №622/11).

Суд вважає обґрунтованими доводи слідчого щодо існування ризиків переховуватись від слідства та суду, незаконного впливу на свідків, потерпілого.

Про існування таких ризиків свідчить суворість можливого покарання у випадку визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, який на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти основ національно безпеки, проти авторитету органів державної влади за вчинення одного з яких може бути призначене покарання у виді реального позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що саме по собі може бути підставою та мотивом змінити місце проживання з метою переховування від слідства та незаконного впливу на свідків, потерпілого шляхом підбурювання, вмовляння, залякування чи підкупу.

Також при визначенні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК).

Таким чином, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Отже наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, надають підстави для продовження запобіжного заходу.

Розглядаючи заявлене клопотання, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Заслухавши учасників судового розгляду, оцінивши в сукупності обставини відповідно до ст. ст.177, 178 КПК, суд приходить до висновку, що на даному етапі досудового розслідування продовжують існувати ризики переховування підозрюваного від слідства та суду, перешкоджання досудовому розслідуванню шляхом незаконного впливу на свідків, потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення та виходячи з вказаних міркувань такі ризики є реальними та існуючими, тому наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи та виправдовує тривалість тримання підозрюваного під вартою.

Вирішуючи дане питання, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом при обранні запобіжного заходу і суспільний інтерес в даному конкретному випадку полягає у забезпеченні розслідування злочину проти статевої свободи особи, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011.

Беручи до уваги обставини події та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , ступінь суспільної небезпечності, яку несуть в собі протиправні діяння проти основ національно безпеки, проти авторитету органів державної влади в особливий період, враховуючи зміст ризиків, на запобігання яких необхідне застосування запобіжного заходу та особу підозрюваного, а також беручи до уваги також те, що ризик впливу на свідків об`єктивно не зменшився, суд приходить до висновку, що менш суворий запобіжний захід на даному етапі досудового розслідування не забезпечить ризикам порушення підозрюваним процесуальних обов`язків.

З огляду на викладене, клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає до задоволення.

Враховуючи, що складання ухвали вимагає значного часу, суд обмежується відповідно до ч. 2 ст. 376 КПК України складанням і оголошенням її резолютивної частини.

Керуючись ст. ст. 132, 176 178, 183-184, 194, 196-199, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 27.08.2025, без визначення розміру застави.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Дата проголошення повного тексту ухвали 24 липня 2025 року