Справа № 519/1489/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2025 м. Південне

Південний міський суд Одеської області у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , на стадії судового розгляду кримінального провадження розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадженні № 0000293 від 30.05.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Південне Одеського району Одеської області, українець, громадянин України, не одружений, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, 01.04.2025 засуджений Южним міським судом Одеської області за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення на строк 4 роки, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України

Сторони кримінального провадження, які приймали участь на стадії судового розгляду кримінального провадження, -

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник: ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

1.Близько опівночі з 26 на 27 травня 2025 року ОСОБА_3 , разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували в квартирі АДРЕСА_2 , де в приміщенні кухні вживали алкогольні напої.

2.Під час спільного вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 почалася сварка на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ході якої у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

3.Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, знаходячись у кухонному приміщенні квартири за вищевказаною адресою, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та свідомо бажаючи їх настання, ОСОБА_3 наніс ОСОБА_6 не менше двох ударів руками в область обличчя, внаслідок чого останній упав на підлогу та втратив свідомість. Прийшовши до тями, ОСОБА_6 піднявся на ноги та стояв біля вікна в кухонному приміщенні. У цей час ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, схопив ОСОБА_6 за одяг, повалив його на підлогу та наніс не менше одного удару лівою рукою в область голови.

4.Внаслідок нанесення ударів ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_6 наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма: синці: на голові в лобовій ділянці зліва, на повіках правого та лівого ока, в величній ділянці зліва, на лівій вушній раковині; на слизовій оболонці верхньої та нижньої губи; темно-червоний великовогнищевий крововилив м`яких покровів голови з внутрішньої поверхні в правій лобово-тім`яно-скроневій ділянці розміром 15х14 см товщиною до 0,8 см; темно-червоний крововилив між твердою та м`якою мозковими оболонками (субдуральний), на верхньо-латеральній поверхні правих лобово-тім`яно-скроневих часток, на ділянці розміром 12х11х1 см, вагою 80 г., які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

5.Надалі, у період з 26 на 27 травня 2025 року вказані тілесні ушкодження призвели до смерті ОСОБА_6 у вищезазначеному приміщенні кухні. Смерть ОСОБА_6 перебуває в прямому причинному зв`язку з отриманими травмами голови, а безпосередньою причиною смерті став набряк головного мозку.

6.Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

7.В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним, щиро розкаявся, фактичні обставини справи не оспорював, а також підтвердив встановлені обставини справи.

8.Так, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив суду, що дійсно близько опівночі з 26 на 27 травня 2025 року вживав алкогольні напої з ОСОБА_6 , після чого останній почав вести себе агресивно, ламати меблі, бити посуд, вилазити з вікна, на прохання заспокоїтись не реагував. З метою заспокоїти ОСОБА_6 обвинувачений наніс йому три удари в область обличчя. ОСОБА_6 на деякий час заспокоївся, а потім знову почав вести себе агресивно. ОСОБА_3 наніс ОСОБА_6 ще одну удар в область голови. ОСОБА_6 заспокоївся, ще розмовляв з ОСОБА_3 . На ранок ОСОБА_3 зрозумів, що від нанесених тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 помер. Визнав факт завдання ОСОБА_6 умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, що зазначений в обвинувальному акті. Шкодує, що так сталося.

9.Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

10.Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

11.Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

12.Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у завданні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 121 КК України.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

13.Обставин, які передбачені ст. 66 КК України та пом`якшують покарання ОСОБА_3 , не встановлені.

14.Обставини, які передбачені ст. 67 КК України та обтяжують покарання ОСОБА_3 : вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочину.

Мотиви призначення покарання.

15.Відповідно до положень ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

16.Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд керується вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

17.При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним злочину, його соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, стать та вік, неперебування на обліку у лікарів психіатра, рівень культури та освіти, соціально-психологічні риси, наявність судимості.

18.Встановлені судом обставини даного кримінального провадження свідчать про наявність у ОСОБА_3 стійкої направленості умислу на вчинення злочинів і небажання ставати на шлях виправлення, бути корисним для суспільства, а тому призначення більш м`якого покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України, - не буде відповідати меті покарання, буде суперечити вимогам ст. 65 КК України і не сприяти вихованню ОСОБА_3 в дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством тощо.

19.Тому, відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі.

20.На підставі викладеного, та з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливо тільки в умовах ізоляції його від суспільства. Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

21.З огляду на визнання вини, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців.

22.Також, прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою до набрання вироком законної сили. Клопотання мотивував тим, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин.

23.З метою належної процесуальної поведінки та запобіганню ризикам переховування обвинуваченого у зв`язку із призначенням суворого виду покарання у виді позбавлення волі, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 необхідно продовжити до набрання вироком законної сили. З урахуванням вимог п.2 ч. 4 ст. 374, ч. 1 ст. 534 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію у випадку набрання вироком суду законної сили.

24.Цивільний позов не заявлявся.

25.Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

26.Судові витрати - відсутні.

27.Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374, 615 ч. 15 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

1.Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 місяців.

2.Відповідно до ст. 71 КК України частково приєднати покарання, не відбуте за вироком Южного міського суду Одеської області від 01.04.2025 у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

3.Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити до набрання цим вироком законної сили в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

4.Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання 30.05.2025 року.

5.На підставі ст.72 КК України зарахувати до строку призначеного судом покарання термін перебування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою з 30.05.2025 року до дня набрання вироком законної сили, із співвідношення одному дню тримання під вартою (попереднього ув`язнення) відповідає один день позбавлення волі.

6.Речові докази: змиви РБК з поверхні обличчя трупу, ганчірку з рідиною РБК, шорти зі слідами РБК; дві чашки; два сліди папілярних узорів руки, змиви РБК з поверхні обличчя трупу, зрізи нігтьових пластин з правої та лівої руки ОСОБА_3 , витяжки на марлі з піднігтьовим вмістом обох рук, осад з піднігтьовим вмістом обох рук, шорти зі слідами РБК, кофту, футболку, шкарпетки, штани, труси, що зберігаються в кімнаті речових доказів ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області знищити.

7.Арешт, накладений слідчим суддею Південного міського суду Одеської області у справі №519/1094/25 від 03.06.2025, скасувати.

8.Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

9.Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана через суд, який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

10.Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Південного міського суду

Одеської області ОСОБА_1