печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

25 червня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 ,

захисників обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника особи, в інтересах якої подано клопотання про повернення тимчасово вилученого майна, ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 369, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 369 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді суду перебуває обвинувальний акт з додатками стосовно вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 369, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 369 КК України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000563 від 20.06.2024 року.

Від адвоката ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_11 надійшло клопотання про повернення тимчсово вилученого майна.

В обгрунтування клопотання представник зазначає, що зазначене майно було вилучене під час невідкладного обшуку 15.08.2024 за місцем проживання ОСОБА_11 , який не має відношення до вказаного кримінального провадження. Окрім цього представник зазначає, що арешт на майно, вилучене під час обшуку, не накладався, а дозвіл на проведення невідкладного обшуку не надавався.

Від захисників обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_8 . В обгрунтування вказують, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні та є теоретичними. Крім того вказують про непомірність розміру застави як альтернативного запобіжного заходу.

Від захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_4 надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в певний період доби, оскільки захисник вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, перестали існувати. Крім того, захисник вказує, що обвинувачений ОСОБА_9 потребує медичного обстеження, яке неможливо здійснити в умовах цілодобового домашнього арешту, а також позбавлений можливості утримувати сім`ю, оскільки не може працювати.

Від прокурора надійшло клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 , запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

У судовому засіданні прокурор клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 підтримав, просив задовольнити, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України є триваючими, зокрема, ризик переховуватись, впливати на свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення. Щодо клопотань захиників заперечував, посилаючись на існування ризику переховування обвинувачених, просив у задоволенні клопотань про зміну запобіжного заходу обвинуваченим відмовити. Щодо клопотання про повернення тимчасово вилученого майна вказав, що дозвіл на проведення невідкладного обшуку було надано, а також накладено арешт на вказане майто, тобто воно не є тимчасово вилученим.

Захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_6 підтримали клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 на цілодобовий домашній арешт,

Захисник ОСОБА_4 підтримала клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 на домашній арешт у певний період доби, просила його задовольнити.

Обвинувачені підтримали думку захисників.

Пдредставник особи, в інтересах якої подано клопотання про повернення тимчасово вилученого майна, ОСОБА_10 клопотання про повернення тимчасово вилученого майна підтримав, просив задовольнити.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, при вирішенні вказаних клопотань дійшов наступних висновків.

Щодо клопотання про повернення тимчасово вилученого майна суд виходив з наступного.

Так, згідно із ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст. ст. 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Разом з тим, у судовому засіданні встановлено, що Шевченківським районним судом м. Києва було надано дозвіл на проведення невідкладного обшуку 15.08.2024 та було накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_11 .

Окрім цього, постановою слідчого від 15.08.2024 зазначене майна було визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Таким чином, суд вважає, що майно, яке зазначено у клопотанні представника, відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України, не має статусу тимчасово вилученого майна.

Враховуючи викладене, суд вважає відсутні підстави для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_10 , оскільки на майно накладено арешт, тобто воно не має статусу тимчасово вилученого та наразі перебуває на експертному дослідженні, відтак у задоволенні клопотання слід відмовити.

Щодо клопотань захисників обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_8 суд виходив з наступного.

Відповідно до положень ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Тобто із вказаних норм випливає, що зміна запобіжного заходу щодо обвинуваченого допускається за наявності на те підстав, для його зміни, а саме наявності нових обставин.

Так встановлено, ухвалою 14.04.2025 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

15.05.2025 ухвалою Київського апеляційного суду ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14.04.2025 року залишено без змін.

05.06.2025 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, доводи викладені у клопотаннях захисників неодноразово перевірялись слідчими суддями, судом під розгляду провадження за обвинувальним актом, та судом апеляційної інстанції.

Так обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні, зокрема, тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі.

Судом враховано доводи прокурора, що інкриміновані ОСОБА_12 діяння є тяжкими і передбачають можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду.

Крім того, зазначений ризик може бути реалізовано і тим, що інші співучасники інкримінованих діянь, особи яких не встановлено, можуть переховувати ОСОБА_13 та вчиняти інші дії за його вказівкою спрямовані на протидію кримінальному провадженню.

Крім цього, встановлено, що ОСОБА_14 на цей час має право безперешкодного виїзду за межі України, у зв?язку з виключенням з військового обліку.

Також, суд вважає. що існує ризик того, що обвинувачений ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, оскільки обвинувачений безпосередньо спілкувався з особами, які мали намір ухилитися від несення військової служби, має зв?язки з командирами військових підрозділів, та, з метою уникнення відповідальності, може використати зазначені можливості для незаконного тиску на свідків (заявників), на інших учасників кримінального провадження шляхом їх підкупу, примушування чи іншого тиску чи впливу з метою схилити їх до відмови від надання показань або ненадання правдивих показань, оскільки свідки наразі не допитувались у судовому засіданні.

Таким чином, суд вважає, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, наразі є реальними та не зменшились, зокрема, ризик переховування від суду та впливу на свідків.

Статтею 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зазначається, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення.

Відповідно до вказаної рекомендації, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за вчинене кримінальне правопорушення, тобто, чим більш сувора санкція передбачена за кримінальне правопорушення, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо підозрюваного.

Також, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув?язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв?язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Заявлені захисниками обвинуваченого ОСОБА_8 обставини в сукупності з тяжкістю злочину та даними про особу обвинуваченого не можуть слугувати виключною підставою для зміни йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

За таких обставин, враховуючи, що захисником підозрюваного не наведено нових даних чи обставин, які ще не перевірялись слідчими суддями, судом чи судом апеляційної інстанції, суд не вбачає підстав для задоволення клопотань захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_6 .

Щодо клопотань прокурора продовження запобіжного заходу та клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Окрім цього, відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Разом з тим, суд вважає, що застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту довів свою ефективність щодо забезпечення явки обвинуваченого в судові засідання, його належної процесуальної поведінки.

Відтак суд вважає, що наразі саме запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_9 процесуальних обов`язків у зазначеному кримінальному провадженні. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу у судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що застосований до обвинуваченого запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на даній стадії судового провадження є достатнім разом із покладеними обов`язками для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд вважає що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_9 слід продовжити із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Крім цього, відповідно до положень ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Тобто із вказаних норм випливає, що зміна запобіжного заходу щодо обвинуваченого допускається за наявності на те підстав, для його зміни, а саме наявності нових обставин.

Так, як вбачається з матеріалів, ухвалою суду від 07.05.2025 обвинуваченому ОСОБА_9 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Таким чином, щодо клопотання захисника про зміну запобіжного заходу суд вважає, що виключних обставин для зміни запобіжного заходу, зокрема, пом`якшення домашнього арешту у певний період доби немає, оскільки нові дані чи обставини, які б не були відомі при зміні обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу, захисником не наведені.

Таким чином, заявлене клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_9 підлягає задоволенню, а клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому, зокрема, пом`якшення домашнього арешту у певний період доби, суд вважає передчасним.

На підставі викладеного, керуючись ст. 169, 181, 183, 194, 201, 205, 369, 371, 376, 392 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_11 , про поверення тимчасово вилученого майна - відмовити.

У задоволенні клопотань захисників обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_4 про зміну режиму домашнього арешту - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту - задовольнити.

Продовжити запобіжний захід, застосований до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою суду;

- не залишати територію м. Бориспіль без дозволу прокурора, суду;

- здати на зберігання до відповідного територіального підрозділу ДМСУ за місцем проживання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Визначити строк дії ухвали суду до 22.08.2025 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1