Справа № 716/1079/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2025 м.Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

з участю сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,

з участю сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянув у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000136 від 05 грудня 2024 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, є особою з інвалідністю 3 групи, офіційно не працює, військовозобов`язаний, раніше не судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України,

в с т а н о в и в:

Органом досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він 05.12.2024 приблизно о 00:30 години, перебуваючи на перехресті вулиць Д.Галицького та Незалежності в м. Заставна, Чернівецького району, Чернівецької області, в ході раптово виниклого конфлікту із потерпілим ОСОБА_4 , який перебував на передньому водійському сидінні в автомобілі марки «Мерседес Бенц Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_1 , діючи умисно, розуміючи протиправність свого діяння, почав наносити біля 4 ударів кулаками обох рук в ділянку обличчя останньому. Продовжуючи свої умисні дії на спричинення тілесних ушкодження обвинувачений ОСОБА_6 скориставшись безпорадністю потерпілого, який перебував у напів сидячому положенні біля автомобіля, наніс близько 4 ударів правою ногою в ділянку тулуба потерпілого ОСОБА_7 , тим самим спричинивши тілесні ушкодження.

Внаслідок умисних протиправних дій обвинуваченого потерпілому завдано згідно висновку експерта № 188-17 від 05.12.2024 наступні тілесні ушкодження у вигляді синців: вділянці чола справа, в ділянці носа справа, по задній поверхні правого стегна в середній третині; садна: в ділянці чола справа, на нижньому повікові правого ока, в ділянці правої щоки, в ділянці чола зліва па границі з волосяною частиною голови, в надбрівній ділянці зліва, по передній поверхні лівого колінного суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст. 125 ч. 1 КК України, а саме умисне завдання потерпілому ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні допитаний обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав, що дійсно він 05.12.2024 приблизно о 00-30 години перебував в м. Заставна у власному автомобілі марки Мерседес та рухався по вул. Д. Галицього. Наближаючись до перехрестя із вул.. Незалежності він побачив інший транспортний засіб марки Мерседес під керуванням потерпілого ОСОБА_4 , який допустив порушення вимог ПДР України, внаслідок чого їх транспортні засоби майже зіткнулись. У зв`язку із цим між ними виник словесний конфлікт. Однак, потерпілий ОСОБА_4 почав знімати на телефон їх конфлікт, відповідно йому це не сподобалось та він підійшов і через відкрите вікно наніс рукою в ділянку голови потерпілого 3-4 удари. Згодом потерпілий опинився за межами салону автомобіля та він підійшов і наніс останньому ще 2-3 удари ногою по тулубу. При даному конфлікті був присутній свідок ОСОБА_8 , який намагався їх розборонити. Весь конфлікт тривав приблизно п`ять хвилин. Вказав, що щиро розкаюється у вчиненому, просив суворо його не карати.

Також обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що він частково визнає цивільний позов, який пред`явлений до нього. У зв`язку з цим він добровільно сплатив потерпілому грошові кошти в сумі 10000 грн в якості відшкодування моральної шкоди, а також аналогічну суму в якості відшкодування моральної шкоди.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що він працює водієм перевізником та їхав транзитом через м. Заставна. 05.12.2024 приблизно о 00-30 годині він їхав по навігації через вказаний населений пункт та допустив порушення вимог ПДР України. Одразу під`їхав автомобіль на якому був свідок ОСОБА_8 , а за ним під`їхав на бусі Мерседес обвинувачений ОСОБА_6 . Останній розпочав із ним конфлікт, у зв`язку із чим він почав знімати всі події на телефон. Обвинувачений підійшов та через відчинене вікно почав його бити рукою по обличчю. Свідок ОСОБА_8 витягнув його із салону автомобіля та вони вдвох продовжили наносити йому удари ногами по тулубу. При цьому показав, що до свідка він не має жодних претензій, однак діями обвинуваченого ОСОБА_6 , йому заподіяно моральну та майнову шкоду про яку йдеться в цивільному позові. Підтвердив, що обвинуваченим йому частково сплачено грошові кошти в сумі 20000 грн, шляхом грошового переказу. Відносно міри покарання, то поклався на розсуд суду.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорює фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання ним вини не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, суд в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням матеріалів провадження стосовно тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень та відносно документів, що характеризують особу.

У обвинувальному акті правильно викладені всі обставини справи.

Аналізуючи та оцінюючи всі зібрані по кримінальному провадженню докази в їх сукупності суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 доведена. Його дії необхідно кваліфікувати за ст. 125 ч. 1 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до ст.65 КК України, п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому у відповідності до ст.67 КК України не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України обвинуваченому ОСОБА_6 є щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення та активне сприяння в його розкритті. Про даний факт свідчить його явна поведінка та щирий жаль з приводу вчиненого.

Суд також враховує те, що обвинувачений по місцю проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, є особою з інвалідністю ІІІ групи, офіційно не працевлаштований, однак працює водієм, вчинив кримінальне правопорушення, що відноситься до категорії кримінальних проступків, не перебуває під спостереженням у лікаря нарколога та психіатра, частково відшкодував завдану шкоду. Судом береться до уваги також думка потерпілого, який вказав, що просить покарати обвинуваченого на розсуд суду, однак зазначив про наявність претензій матеріального та морального характеру відповідно до змісту позовної заяви.

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає, що виправлення останнього можливе без ізоляції від суспільства, йому необхідно призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень в межах санкції статті в виді штрафу. Обраний обвинуваченому такий вид покарання, за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

В межах даного кримінального провадження потерпілим ОСОБА_4 подано цивільний позов про відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди завданої кримінальним правопорушенням. Вирішуючи питання щодо вказаного позову суд виходить з наступного.

У відповідності до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1, 5 ст. 128, ч. 1 ст. 129 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1195 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до змісту вимог ст. 81 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 частково визнав позовні вимоги в частині стягнення матеріальної (майнової) шкоди в сумі 10000 грн та надав суду квитанцію про переказ грошових коштів у вказаному розмірі потерплому. Останній визнав дану обставину в судовому засіданні.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що потерпілий під матеріальною шкодою передбачає свої витрати на правову допомогу надану адвокатом ОСОБА_5 . На підтвердження такого розміру витрат надав суду квитанцію серії ААК № 288760 від 03.02.2025 із зазначенням розміру гонорару в сумі 35000 грн.

Разом з тим, суд зазначає, що витрати, зокрема, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката є такими, що понесені особою у зв`язку із реалізацією своїх процесуальних прав при розгляді справи в суді (на стадії досудового розслідування). Такі витрати процесуальним законом віднесено до судових витрат, вони відшкодовуються в порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом; їх не можна визнати збитками чи шкодою у розумінні положень цивільного законодавства й вони не можуть бути стягнуті за позовною вимогою в якості матеріальної (майнової) шкоди.

У пункті 6.19 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2020 року у справі № 925/1196/18 зазначено, що за висновками Великої Палати Верховного Суду процесуальні витрати, понесені у судовому провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову; такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством.

Отже, витрати, пов`язані із наданням правової допомоги (оплата послуг адвоката) не є тотожними реальним збиткам (грошовій вартості втраченого майна та додаткових витрат на його відновлення) та не набувають відповідних ознак унаслідок нереалізації права на їх відшкодування у передбаченому законом порядку.

З цих підстав, цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 в частині стягнення майнової (матеріально) шкоди задоволенню не підлягає.

На підставі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також її ділової репутації. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого, Пленум ВСУ в п. 31 Постанови № 13 від 2 липня 2004 р. «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» орієнтує суди на необхідність керуватися відповідними положеннями ЦК України та роз`ясненнями, що містяться в Постанові Пленуму ВСУ № 4 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Зокрема, у п. 3 вказаної Постанови зазначається: «Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб». Серед основних обставин, що впливають на розмір компенсації моральної шкоди, зазначена Постанова Пленуму в п.9 та ч.3 ст.23 ЦК України визначають: характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо). Також враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи все вищевикладене, те, що по кримінальному провадженню доведено вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України і внаслідок його дій потерпілому ОСОБА_4 завдано моральні та фізичні страждання, які полягають в перенесеному ним душевному стражданні та нервовому потрясінні. Це було викликано необхідністю звернення до лікаря, лікування, приймання медикаментів та препаратів, ризики пов`язані з наслідками тощо. Вказані обставини призвели до погіршення його морального та фізичного здоров`я. Розмір заподіяної потерпілому моральної шкоди суд визначає враховуючи характер скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, ступінь його вини та матеріальне становище, глибину фізичних та моральних страждань потерпілого, перенесеного нервового стресу. Враховуючи вимоги розумності та справедливості, того факту, що обвинуваченим частково відшкодовано шкоду в сумі 10000 грн, суд вважає, що заявлений потерпілим цивільний позов в частині стягнення на його користь моральної шкоди в сумі 35 000 гривень підлягає частковому задоволенню. Розмір такої шкоди, яка ще підлягає стягненню необхідно оцінити в сумі 15 000 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 366-376, 395, 532 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред?явленому обвинуваченні за ст.125 ч.1 КК України, що визнано судом доведеним і призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

До вступу вироку в законну силу, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не обирати, у зв`язку з відсутністю підстав для його застосування.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає в АДРЕСА_2 у відшкодування моральної (немайнової) шкоди 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СУДДЯ ОСОБА_9