Справа № 438/597/25
Провадження № 1-кс/438/37/2025
У Х В А Л А

про арешт майна

23 квітня 2025 року м. Борислав

Слідчий суддя Бориславського міського суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання начальника дізнання СД відділення поліції №1 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000036 від 22.04.2025 року, за ознаками злочину передбаченого ч.4 ст.358 КК України, про арешт майна,

в с т а н о в и в :

22 квітня 2025 року начальник дізнання СД відділення поліції №1 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 до слідчого судді Бориславського міського суду Львівської області про накладення арешту на майно, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000036 від 22.04.2025 року, а саме: посвідчення водія НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_5 , заборонивши фізичним та юридичним особам відчужувати, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

У обґрунтування клопотання посилається на те, що 21.04.2025 в період часу з 21 год. 20 хв. по 22 год. 05 хв. проведено огляд місця події неподалік будинку №30 на вулиці Коваліва у місті Бориславі Львівської області, в ході проведення якого у ОСОБА_5 , виявлено та вилучено посвідчення водія НОМЕР_1 з ознаками підробки, яке гр. ОСОБА_6 добровільно, без будь якого тиску, видав працівникам поліції, про що написав відповідну заяву.

Будучи опитаним ОСОБА_5 , пояснив, що у 2024 році був призваним до лав ЗСУ та проходив службу на Сході України. У липні 2024 року під час несення служби перебував у місті Курахов, Донецької області, де в ході виконання своїх обов`язків його документи, в тому числі посвідчення водія яке він отримав у сервісному центрі, ще у 2004 році у місті Дрогобичі, були знищеними. В подальшому перебуваючи у відпустці на початку жовтня 2024 року по місцю свого проживання за допомогою програмного забезпечення виготовив на комп`ютері загальний вигляд бланку із своєю фотографією та даними посвідчення водія та за допомогою спеціального принтеру наніс вказану інформацію на бланк посвідчення. Від так, ним було виготовлено посвідчення водія видане на його ім`я за серією та номером НОМЕР_1 .

Після цього, залишив вказане посвідчення водія для власного використання та продовжив проходити службу. Перебуваючи у відпустці 21.04.2025 року у місті Бориславі, Львівської області на вулиці Коваліва біля будинку №30, в ході спілкування з працівниками поліції пред`явив їм його для перевірки.

22.04.2025 року посвідчення водія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000036.

Також дізнавач послався на положення ст. 98, ч.1, ч.2 ст. 167, ч.2 ст.168, ч.1, ч.2, ч.3 ст.170 КПК України та зазначив, що з метою тимчасового позбавлення можливості відчужувати, розпоряджатися та використовувати вилучені речі, унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкодити досягненню мети кримінального провадження, виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно.

У судове засідання дізнавач та прокурор не прибули, просять розглянути клопотання без їхньої участі, клопотання підтримують у повному обсязі, про що зазначено в клопотанні.

Особа, у володінні якої перебувало майно, - ОСОБА_5 у судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином.

З урахуванням ч. 1 ст.172 КПК України слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання у відсутності учасників кримінального провадження. Відповідно до ст. 107 КПК України фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів фіксування не здійснювалась.

Оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання дізнавача підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

Відповідно до змісту ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У провадженні сектору дізнання відділення поліції №1Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного 22 квітня 2025 року за №0000036 за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Дізнання проводиться за фактом виявлення та вилучення 21 квітня 2025 року відділенням поліції №1 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області інспектором СРПП ОСОБА_7 , з приводу того, що 21 квітня 2025 року приблизно о 19 годині 58 хвилин неподалік будинку №50 на вулиці Коваліва у місті Бориславі, Львівської області було зупинено ОСОБА_5 , у якого в ході перевірки документів було виявлено посвідчення водія НОМЕР_1 із ознаками підробки, яке ОСОБА_5 добровільно, без будь якого тиску, видав дізнавачу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Наведене свідчить про те, що майно, на яке дізнавач просить накласти арешт, є тимчасово вилученим майном, може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вказане клопотання подане дізнавачем до суду в строк, встановлений ч.5 ст.171 КПК України.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачаються достатні підстави вважати, що вилучене посвідчення водія НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_5 , може бути речовим доказом в кримінальному провадженні №0000036 від 22 квітня 2025 року, оскільки має ознаки, визначені ч.1 ст.98 КПК України, вказане майно було тимчасово вилученим. З метою попередження негативних наслідків, зокрема, з метою забезпечення збереження речового доказу необхідно накласти арешт на зазначене майно. Відтак вбачається наявність підстав для задоволення клопотання, зокрема, про накладення на вилучене майно арешту, що полягає в тимчасовому позбавленні можливості користуватися, розпоряджатися та відчужувати таке майно за ухвалою слідчого судді до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку, оскільки її незастосування може призвести до втрати доказів, перешкоджанню всебічного, повного досудового розслідування в кримінальному провадженні, з`ясуванню дійсних обставин події кримінального правопорушення. Таке обмеження права власності в даному випадку буде розумним і співмірним із завданням кримінального провадження. При цьому, слідчий суддя враховує думку володільця майна, який не заперечив проти задоволення клопотання дізнавача.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 376 КПК України,

у х в а л и в:

клопотання начальника дізнання СД відділення поліції №1 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке визнано речовим доказом та вилучено у ході проведення огляду місця події 21 квітня 2025 року у кримінальному провадженні №0000036 від 22 квітня 2025 року, а саме посвідчення водія НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_5 .

Заборонити фізичним та юридичним особам на термін накладення арешту права на відчуження, розпорядження та використання вище вказаним майном.

Дозволити використання під час проведення технічної експертизи документів, майна вилученого в ході огляду місця події 21 квітня 2025 року, а саме посвідчення водія НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_5 .

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня надіслати дізнавачу, прокурору, а також особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Крім цього, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково; таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_8