Номер провадження 1-кс/754/2658/25
У Х В А Л А

Іменем України

30 липня 2025 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002196 від 29.07.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 152, ч.6 ст. 152 КК України відносно підозрюваного:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєро-Сахалінськ Сахалінської області Російської Федерації, українця, громадянина України, з повною вищою освітою, вдівця, працюючого в Національному банку України на посаді інкасатора, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

ВСТАНОВИВ:

30 липня 2025 року слідчим СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , подано до суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 152, ч.6 ст. 152 КК України.

Клопотання слідчим подане в рамках кримінального провадження №0002196 від 29.07.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 152, ч.6 ст. 152 КК України.

Згідно з клопотанням та додатками до нього, 20.07.2025 року приблизно о 18 год. 00 хв., ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував за місцем свого проживання, а саме в приміщенні квартири АДРЕСА_2 разом з малолітніми ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які в цей же час перебували у нього в гостях за вказаною адресою.

В цей час, у ОСОБА_7 , виник злочинний умисел, направлений на вчинення дій сексуального характеру відносно малолітніх, пов`язаних з оральним проникненням в тіло малолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Так, цього ж дня, приблизно о 18 годині 15 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи за вищевказаною адресою, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, враховуючи особистісну та вікову слухняність малолітньої, яка незріло довіряла йому (через вікові та індивідуальні особливості), діючи цілеспрямовано та рішуче, вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із оральним проникненням з використанням власних геніталій в тіло малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

Таким чином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 152 КК України, а саме вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій (зґвалтування), щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 20.07.2025 приблизно о 18 год. 30 хв., у ОСОБА_7 , який перебував в квартирі АДРЕСА_2 виник злочинний умисел, направлений на повторне вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої малолітньої особи.

Так, перебуваючи у вказаний час за вищезазначеною адресою, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, без добровільної згоди малолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , враховуючи її особистісну та вікову слухняність, яка незріло довіряла йому (через вікові та індивідуальні особливості), діючи цілеспрямовано та рішуче, проти волі останньої, повторно вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із оральним проникненням з використанням власних геніталій в тіло малолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

Таким чином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.6 ст. 152 КК України, а саме вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій (зґвалтування), вчинене повторно щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

29.07.2025 року о 04 годині 14 хвилин ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Відповідно до клопотання слідчого та наданих матеріалів, 29.07.2025 року ОСОБА_7 слідчим повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 152, ч.6 ст. 152 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на існування ризиків, які дають йому достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, продовжити вчиняти кримінальне правопорушення у якому підозрюється, незаконно впливати на малолітніх потерпілих в даному кримінальному провадженні.

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 184 КПК України, до клопотання долучено копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, витяг з ЄРДР, клопотання слідчого та додатки вручено підозрюваному та захиснику своєчасно, згідно з вимогами ч.2 ст. 184 КПК України.

Прокурор ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні при розгляді клопотання просили його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні. Прокурор ОСОБА_4 в доповнення до клопотання та на підтвердження ризику переховування надала суду копію документу про відстрочку від призову стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , який на її думку, свідчить про потенційну можливість підозрюваного безперешкодно перетнути державний кордон України, оскільки підозрюваний на даний час не підлягає мобілізації. Щодо ризику впливу на свідків також зазначила, що свідки є сусідами підозрюваного ОСОБА_7 , отже йому добре відомі не тільки адреси їх місця проживання, а й з багатьма він знайомий особисто, що підвищує наведений ризик.

Прокурор ОСОБА_3 наголошував на тому, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не здатен запобігти озвученим ризикам. Звертав увагу на високу суспільну небезпечність діянь, вчинених підозрюваним, які призводять до тяжких наслідків у вигляді порушення нормального фізичного та психічного розвитку малолітніх потерпілих.

Підозрюваний ОСОБА_7 проти задоволення клопотання слідчого заперечував та зазначив, що підозра є необґрунтованою. Повідомив, що одного разу знайома жінка запросила його додому, де він побачив велику кількість дітей, оскільки у сина цієї жінки був день народження. Дізнавшись про це, підозрюваний запропонував сходити за подарунком для іменинника, після чого усі діти пішли з ним до магазину, де він купував подарунки для всіх дітей. Стверджував, що після того дня діти дійсно почали приходити до нього додому, він їм давав гроші на подарунки. Причому діти приходили великим групами по 4-6 чоловік, а не окремо потерпілі. Зазначив, що жодних дій сексуального характеру стосовно дітей не вчиняв. Припускає, що коли в черговий раз діти прийшли до нього по гроші і він їм відмовив через брак коштів, діти вирішили у такий спосіб йому помститися.

Захисник ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати щодо ОСОБА_7 менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, а саме у вигляді домашнього арешту. Посилався на необґрунтованість підозри та недоведеність ризиків. Стверджував, що матеріали кримінального провадження не містять жодного доказу на підтвердження події кримінального правопорушення та вини його підзахисного, окрім показань потерпілих, які, в силу свого малолітнього віку, можуть бути схильні до фантазування. Звертав увагу суду, що підозрюваний працює, має позитивні характеристики. Підозрюваний наполягає на своїй невинуватості, а отже у нього відсутні мотиви переховуватися від органу досудового розслідування і він навпаки має намір доводити безпідставність підозри.

Слідчий суддя вислухавши думку учасників розгляду клопотання, дослідивши клопотання та додатки до нього, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, зокрема, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків, потерпілого; перешкоджання кримінальному провадженню іншим способом; вчинити інше правопорушення.

Крім того, згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний оцінити, в тому числі, вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного.

В клопотанні слідчим, відповідно до статті 184 КПК України, викладені обставини, на підставі яких слідчий прийшов до висновку про наявність ризиків, є посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, клопотання містить обґрунтування необхідності застосувати до підозрюваного винятковий запобіжний захід - тримання під вартою.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 152, ч.6 ст. 152 КК України.

Так слідчим суддею встановлено, що 29.07.2025 в ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження №0002196 за ознаками вчинення кримінальних правопорушення, передбачених ч.4 ст.152, ч.6 ст. 152 КК України. Відповідно до короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, 20.07.2025 року приблизно о 18 год. 00 хв., ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував за місцем свого проживання, а саме в приміщенні квартири АДРЕСА_2 разом з малолітніми ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які в цей же час перебували у нього в гостях за вказаною адресою. Приблизно о 18 годині 15 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи за вищевказаною адресою, вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із оральним проникненням з використанням власних геніталій в тіло малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди. Крім того, 20.07.2025 приблизно о 18 год. 30 хв., у ОСОБА_7 , який перебував в квартирі АДРЕСА_2 виник злочинний умисел, направлений на повторне вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої малолітньої особи. Так, перебуваючи у вказаний час за вищезазначеною адресою ОСОБА_7 , повторно вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із оральним проникненням з використанням власних геніталій в тіло малолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

29.07.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 152, ч.6 ст. 152 КК України.

Зазначені обставини на цьому етапі досудового розслідування також підтверджуються доданими до клопотання документами, а саме: витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні №0002196; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, в порядку ст. 208 КПК України від 29.07.2025 року; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_10 за 29.07.2025; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_11 за 29.07.2025; свідоцтвом про народження ОСОБА_8 ; свідоцтвом про народження ОСОБА_9 ; протоколом допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_8 від 29.07.2025; протоколом допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_9 від 29.07.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 29.07.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 29.07.2025; іншими матеріалами у всій їх сукупності.

Докази, що містяться у зазначених документах, у їх сукупності дають підстави слідчому судді для обґрунтованої підозри у причетності ОСОБА_7 до вчинення даних правопорушень, а також спростовують доводи захисника про відсутність доказів, які б пов`язували його підзахисного з інкримінованими діяннями.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно з п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з наданих стороною обвинувачення матеріалів, якими обґрунтовується клопотання, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Необхідно наголосити, що на даному етапі провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом "обґрунтованої підозри") для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Враховуючи, що в наданих до суду матеріалах наявні вагомі докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 152, ч.6 ст. 152 КК України, санкція яких передбачає максимальне покарання у виді довічного позбавлення волі, враховуючи особу підозрюваного, який раніше не судимий, його майновий стан та стан здоров`я, соціальні зв`язки, наявність постійного місця проживання та реєстрації, передбачених ст. 183 КПК України перешкод для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає.

Щодо ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, продовження вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, незаконного впливу на потерпілих у даному кримінальному провадженні шляхом погроз, вмовляння чи підбурювання до дачі неправдивих показань, слідчий суддя зазначає таке.

Так, відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу, окрім обґрунтованої підозри, є також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

Враховуючи особу підозрюваного, який неодружений, проживає один - отже не має міцних соціальних зв`язків; підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено максимальне покарання у вигляді довічного позбавлення волі, - ризик переховування від органу досудового розслідування або суду є достатньо високим, адже усвідомлюючи тяжкість можливого майбутнього покарання підозрюваний може вдатися до переховування.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Щодо ризику впливати на потерпілих, то КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Так, підозрюваному відомі персональні дані потерпілих у даному кримінальному провадженні і місце їх проживання, що свідчить про високу ймовірність ризику незаконного впливу на них, а з огляду на те, що потерпілі є малолітніми та в силу свого віку можуть легко піддаватися впливу дорослої людини, спроби підозрюваного до схиляння їх до зміни своїх показань або відмови від свідчень цілком реальні.

Щодо ризику продовження вчинення кримінальних правопорушень, у яких підозрюється, то слідчий суддя враховує, що підозрюваний є раніше не судимою особою, тому, на переконання слідчого судді, даний ризик прокурором не доведений.

Слідчий суддя також враховує практику ЄСПЛ, згідно з якою наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер і доводитися відповідними доказами (рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України»).

Щодо більш м`яких запобіжних заходів, то слідчий суддя приходить до таких висновків.

Особиста порука не може бути застосована до ОСОБА_7 у зв`язку із відсутністю письмових зобов`язань осіб, які заслуговують на довіру суду.

Особисте зобов`язання не може бути достатнім та дієвим, не сприятиме виконанню покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків та обмежень.

Домашній арешт та застава не можуть бути застосовані, оскільки характер пред`явленої ОСОБА_7 підозри та стадія, на якій перебуває кримінальне провадження, вимагають перебування підозрюваного під постійним візуальним контролем.

Беручи до уваги все вищенаведене, є обґрунтовані підстави вважати, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, виконання ним процесуальних обов`язків.

Крім того, будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Прокурором у судовому засіданні також доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не здатен запобігти наявним ризикам.

Обставини, зазначені захисником ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_7 , не можуть бути підставою для відмови в обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи високу суспільну небезпечність інкримінованого підозрюваному правопорушення.

Отже прокурором доведені обставини, передбачені п.1-3 ч.1 ст. 194 КПК України.

При цьому суд, з огляду на положення п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, не визначає розмір застави, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у злочині із застосуванням сексуального насильства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177-179,183,184, 193,194, 196, 202, 309, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 152, ч.6 ст. 152 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Строк тримання під вартою рахувати з 04 години 14 хвилин 29 липня 2025 року.

Строк дії ухвали - до 04 годин 14 хвилин 26 вересня 2025 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали оголошено 31 липня 2025 року о 17 годині 45 хвилин

Слідчий суддя: ОСОБА_1