Постанова

Іменем України

07 серпня 2025року

м. Київ

справа № 398/2733/23

провадження № 51-523 км 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

у режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури на вирок Кропивницького апеляційного суду від 20 листопада 2024 року в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0000762, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 березня 2007 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання, на підставі ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільненого 28 травня 2009 року умовно-достроково на 8 місяців 11 днів;

2) вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 26 березня 2012 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання, на підставі ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, звільненого 12 червня 2014 року умовно-достроково на 1 рік 4 дня;

3) вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 червня 2015 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання, на підставі ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці, звільненого умовно-достроково на 6 місяців 2 дні;

4) вироком Деснянського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання, на підставі ст. 70, ст. 71 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці;

5) вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 12 листопада 2019 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання, на підставі ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 роки 5 місяців, звільненого 08 квітня 2021 року умовно-достроково на 8 місяців 16 днів;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 травня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватими та засуджено за:

- ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.

Вироком Кропивницького апеляційного суду від 20 листопада 2024 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасовано і ухвалено свій, яким останньому призначено покарання за:

- ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць;

- ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць без конфіскації майна.

На підставі ст. 404 КПК України кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за епізодами крадіжки майна потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від 04 липня 2023 року - закрито на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння.

Також було змінено вступну частину вироку щодо попередніх судимостей ОСОБА_7 .

В решті вирок суду першої інстанції залишено без змін.

За обставин, встановлених судом та детально викладених у вироку, ОСОБА_7 , визнано винуватим у крадіжках, вчинених повторно, в умовах воєнного стану, поєднаних з проникненням у житло та сховище, а також у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим повторно.

Так, ОСОБА_7 , 04 травня 2023 року приблизно о 12:40 год, будучи достовірно обізнаним, що на території України оголошено воєнний стан, маючи умисел на крадіжку, повторно, помітивши через паркан майно, яке належить ОСОБА_11 , відкривши металеву хвіртку, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 та викрав майно останньої на загальну суму 7336, 91 грн.

Крім того, ОСОБА_7 , 25 квітня 2023 року, приблизно о 13:30 год, будучи достовірно обізнаним, що на території України оголошено воєнний стан, перебуваючи на площі «Попова» в м. Олександрія Кіровоградської області, помітивши невідому особу, яка спала на лавці, маючи умисел на крадіжку, повторно, викрав майно ОСОБА_12 на загальну суму 3802, 50 грн та з ним зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_7 , в ніч з 02 на 03 травня 2023 року, будучи достовірно обізнаним, що на території України оголошено воєнний стан, помітивши біля будинку № 95 по проспекту Соборному в м. Олександрія Кіровоградської області припаркований автомобіль марка «Ваз 2107» д.р.з. НОМЕР_1 , шляхом розбиття бокового скла, проник до зазначеного автомобіля та викрав майно ОСОБА_8 на загальну суму 1590, 35 грн, після чого з місця вчинення злочину зник.

Крім того, ОСОБА_7 , в ніч з 18 на 19 травня 2023 року, будучи достовірно обізнаним, що на території України оголошено воєнний стан, помітивши відчинені вхідні двері квартири АДРЕСА_3 , проник у зазначену квартиру та викрав майно ОСОБА_9 на загальну суму 1732, 53 грн, покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_7 , 22 травня 2023 року, приблизно о 13:40 год, будучи достовірно обізнаним, що на території України оголошено воєнний стан, перебуваючи поблизу домоволодіння № 7 по вул. М. Грушевського в смт Пантаївка Олександрійського району Кіровоградської області, помітивши біля воріт мопед марки «Альфа», темного кольору, № рами НОМЕР_2 , з об`ємом двигуна 49 куб.см., усвідомлюючи злочинний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи повторно, з корисливих мотивів, підійшов вказаного мопеду та знявши з підніжки, не приводячи у дію двигун, за допомогою фізичної сили покотив його у сторону лісосмуги. Своїми злочинними діями засуджений завдав потерпілому ОСОБА_13 майнової шкоди на загальну суму 8900 грн.

Крім того, ОСОБА_7 , 04 липня 2023 року, приблизно о 13 год, будучи достовірно обізнаним, що на території України оголошено воєнний стан, зайшовши до приміщення аптеки за адресою: вул. Миру, 42, м. Олександрія Кіровоградської області, підійшовши до каси та помітивши залишений чужий мобільний телефон, маючи умисел на крадіжку, викрав його, чим спричинив ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2412, 50 грн, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_7 та призначити новий розгляд у вказаному суді з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Суть доводів касаційної скарги прокурора зводяться до того, що апеляційний суд прийняв рішення, яке суперечить правовому висновку, зазначеному у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24), оскільки цей суд закрив кримінальне провадження за епізодами крадіжки у потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у зв`язку з втратою чинності законом, яким установлювалася кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України з урахуванням ст. 5 КК України, бо вартість викраденого майна не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (далі - НМ), що діяв на час вчинення кримінального правопорушення, однак не кваліфікував дій засудженого за епізодами крадіжки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , який вчинив крадіжку чужого майна з проникненням у житло, за

ч. 1 ст. 162 КК України.

Під час касаційного розгляду прокурор ОСОБА_5 підтримала касаційну скаргу сторони обвинувачення та просила її задовольнити.

Позиції інших учасників судового провадження

Під час касаційного розгляду захисник ОСОБА_6 заперечила проти задоволення касаційної скарги прокурора. Ствердила, що, на її думку, рішення апеляційного суду щодо ОСОБА_7 є законним, вмотивованим та таким, що відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Мотиви Суду

Згідно зі ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За приписами ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положенням ч. 1 ст. 412 КПК України визначено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Вирок апеляційного суду повинен відповідати вимогам ст. 370 КПК України.

Що стосується доводів касаційної скарги прокурора про необхідність перекваліфікації дій засудженого ОСОБА_7 за епізодами щодо потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з ч. 4 ст. 185 на ч. 1 ст. 162 КК України з урахуванням змін до ст. 51 КУпАП, внесених Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», то вони на переконання колегії суддів,, заслуговують на увагу з таких підстав.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, зокрема, і передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до Податкового кодексу України та вказаного вище Закону вартість викраденого майна, з якої настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, у 2023 році становила 2684,10 грн, а вартість майна потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на час його викрадення ОСОБА_7 становила 1590, 35 грн, 1732, 53 грн та 2412, 50, відповідно, тобто не перевищувала 2 НМ, з яких настає кримінальна відповідальність. Оскільки вартість викраденого майна на час вчинення діяння не перевищувала 2 НМ, з урахуванням розміру НМ, що діяв на час скоєння кримінального правопорушення, до цього діяння мала застосовуватися ст. 5 КК України, що і здійснив апеляційний суд шляхом ухвалення рішення про скасування вироку в цій частині та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності законом, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння, вчинене особою.

Водночас суди попередніх інстанцій установили, що інкриміноване засудженому кримінальне правопорушення вчинене з проникненням у житло (епізод від 02-03 травня 2023 року) та у сховище (епізод від 18-19 травня 2023 року), а тому, з огляду на зміст постанови об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24), дії засудженого ОСОБА_7 по даним епізодам підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 162 КК України.

У свою чергу апеляційний суд скасував рішення суду першої інстанції за епізодами крадіжки у потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та закрив кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності законом, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння, при цьому не кваліфікував дій засудженого за ч. 1 ст. 162 КК України, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Разом з тим, ухвалюючи рішення, апеляційний суд не взяв до уваги аргументів прокурора про необхідність кваліфікації дій засудженого за вказаною вище нормою закону, а тому апеляційний розгляд відбувся без з`ясування належним чином усіх обставин, необхідних для прийняття відповідного рішення, отже вирок апеляційного суду не можна визнати законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Суд касаційної інстанції зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII визначено, що Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи в такий спосіб судову практику на однакове застосування норм права. В свою чергу, положення ч. 6 ст. 13 цього Закону передбачають, що висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У зв`язку з вище зазначеним вирок суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, а касаційна скарга заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 433, 434, 436 - 438, 441, 442 КПК України, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури задовольнити.

Вирок Кропивницького апеляційного суду від 20 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3