Справа № 472/1275/24
Провадження № 1-кс/472/63/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про арешт майна

22 квітня 2025 року с-ще Веселинове

Слідчий суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , вивчивши матеріали клопотання начальника Веселинівського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.11.2024 року за № 0001090 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

21.04.2025 року до Веселинівського районного суду Миколаївської області надійшло клопотанняначальника Веселинівського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.11.2024 року за № 0001090 про арешт майна.

Прокурор звернувся до суду із вказаним клопотанням на підставі ст. 170, 171 КПК України.

Клопотання обґрунтував тим, що під час проведення досудового розслідування було встановлено, 01.11.2024 року на лінію «102» надійшло повідомлення від мешканця с. Веселинове, Вознесенського району ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що з його трьох банківських рахунків АТ «Приватбанк»: № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ); № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4

78); № НОМЕР_5 ( НОМЕР_6 ), було викрадено грошові кошти в сумі близько 120 000 грн.

19.04.2025 року ОСОБА_5 добровільно видав свій мобільний телефон «Iphone 7» та сім карту мобільного оператора. При наборі комбінації *#06# на екрані мобільного телефону з`явилися реквізити мобільного телефону, а саме IMEI НОМЕР_7 , MEID НОМЕР_8 . Номер повністю співпадає з номером мобільного терміналу вказаним в рапорті о/у СКП Вознесенського РУП, де знаходиться фінансовий номер потерпілого ОСОБА_4 . Сім-карта мобільного оператора «МТС», де розташований напис з номером НОМЕР_9 . При вставлені сім-карти в мобільний телефон та введення на клавіатурі комбінації *161#, з`явився номер сім-карти НОМЕР_10 . Даний номер вказаний в тимчасовому доступі як фінансовий номер потерпілого ОСОБА_4 в рахунках АТ КБ «Приватбанк».

Враховуючи сукупність наведених обставин, існують достатні підстави вважати, що набуті в результаті вчинення вказаного кримінального правопорушення, а тому існує сукупність підстав і розумних підозр вважати, що вони є доказом у кримінальному провадженні,оскільки відповідають критеріям ст. 98 КПК України, що вказує на необхідність вжиття заходу забезпечення кримінального провадження - арешту вказаних предметів, оскільки можуть бути приховані чи відчужені, що вказує на наявність ризиків, передбачених абз. 2 частини першої статті 170 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий суддя вивчивши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, дійшов наступних висновків.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, повинен враховувати, зокрема: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Слідчий суддя прийшов до переконання, що клопотання слід задовольнити повністю з наступних обставин.

В матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вищезазначене майно має суттєве значення у кримінальному провадженні як речовий доказ, оскільки, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Вказане майно може бути відчужене, приховане, пошкоджене, зіпсоване або знищене, а тому з метою запобігання цьому, виникає необхідність у накладенні арешту на таке майно.

Враховуючи вищевикладене, з метою збереження речових доказів, запобіганню приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження а також забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає, що найменш обтяжливим способом арешту вищезазначеного майна буде арешт, тому клопотання прокурора про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 170-173, 309 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника Веселинівського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.11.2024 року за № 0001090 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: мобільний телефон «Iphone 7» IMEI НОМЕР_7 , MEID НОМЕР_8 та сім-карту мобільного оператора «МТС» НОМЕР_10 , які було вилучено до СПД №1 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області за адресою: Миколаївська область, с-ще Веселинове, вул.. Свободи,3.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що відповідно до вимог аб. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_1