Справа № 750/8758/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/328/25
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

08 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

захисника адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заболотне Крижопільського району Вінницької області, громадянина України, з професійною технічною освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , одруженого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28 липня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя вказав на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України,що з урахуванням тяжкості можливого покарання в співставленні з характеризуючими даними та процесуальною поведінкою підозрюваного, дають підстави вважати, що жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 у вигляді взяття під варту скасувати, як необґрунтовану та незаконну.

Аргументує тим, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки та дружину. Вину у скоєнні кримінального правопорушення він не визнає, вважає підозру необґрунтованою, належними доказами його вина не підтверджується. Більш того, ОСОБА_8 не відмовляється проходити військову службу, але через хворобливий стан потребує лікування.

З огляду на встановлені обставини, захисник вважає, що не існує реальних ризиків можливості підозрюваним вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкодити досудовому розслідуванню, в той час, як застосування більш м`якого запобіжного заходу зможе запобігти ризику, передбаченому ст. 177 КПК України.

Вказує на те, що ні прокурор у судовому засіданні, ні слідчий суддя у своєму клопотанні, не навели наявність ризиків для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, вказав на відсутність заявлених у клопотанні ризиків можливої неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_8 , вважав, що більш м`якого запобіжного заходу буде цілком достатньо для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, звернув увагу на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 та обставини його вчинення, особу підозрюваного та наявність обґрунтованих ризиків його можливої неналежної процесуальної поведінки, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як убачається з подання слідчого та матеріалів провадження, ОСОБА_8 підозрюється у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем і тривалому нез`явленні до військової частини без поважних причин тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

За даним фактом П`ятим слідчим відділом (з дислокацією в м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, 16 липня 2024 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001010, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

14 березня 2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

26 червня 2025 року ОСОБА_8 був затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення. На початковій стадії досудового розслідування кримінально-процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні слідчого доводи та долучені копії матеріалів свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри та підтверджуються доказами, достатніми, на етапі досудового розслідування, для застосування запобіжного заходу.

Ризик - це ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

З матеріалів судового провадження вбачається, що в рамках проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, отже, обґрунтованим є ризик того, що відчуваючи страх та невідворотність можливого покарання, підозрюваний може змінити місце проживання з метою ухилення від органу досудового слідства, тим більше, що будучи мобілізованим в умовах воєнного стану він самовільно залишив місце несення служби, визначене в с. Савинки Корюківського району Чернігівської області, тривалий час був відсутній та добровільно в розташування військової частини не повернувся.

Більш того, після набуття статусу підозрюваного, 14 березня 2025 року ОСОБА_8 було направлено для продовження військової служби до військової частини НОМЕР_2 та вручено повістки про явку до слідчого на 29.03.2025, 03.04.2025 та 07.04.2025, які останній проігнорував та до слідчого не з`явився, а разом з тим 12 квітня 2025 року повторно припинив виконувати військовий обов`язок у вказаній військовій частині, що свідчить не тільки про можливість настання заявленого ризику, а й той факт, що такий ризик вже наступив під час здійснення досудового розслідування, а не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою призвело до продовження вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Факт висловлення ОСОБА_8 незгоди з оголошеною підозрою та вказівка на необґрунтованість підозри, не зменшує ступінь можливості настання ризиків, про які вказувала сторона обвинувачення та з якими погодився слідчий суддя, адже своєю поведінкою, не з`явившись до слідчого за врученими йому повістками, підозрюваний вже довів неможливість застосування до нього будь-якого іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Крім того, перебуваючи на волі підозрюваний може впливати на свідків, які є військовослужбовцями тієї ж військової частини з метою зміни ними показань на свою користь. При застосуванні більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний знову може продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, оскільки матеріали провадження не містять доказів того, що ОСОБА_8 має намір продовжити проходження військової служби.

Той факт, що ОСОБА_8 проживає з дружиною та має постійне місце проживання не гарантує дотримання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, як про це стверджує захисник в апеляційній скарзі.

Більш того, вказуючи на хворобливий стан підозрюваного, який потребує лікування, у зв`язку з чим не може продовжувати військову службу, захисником не надано суду жодного документу, який би підтверджував повідомлені факти щодо наявності у ОСОБА_8 тяжких захворювань, які потребують негайного лікування та унеможливлюють проходження ним військової служби.

Саме проходження військової служби, розуміння настання негативних наслідків для Держави та її громадян в разі окупації ворожими військами та усвідомлення нестачі військовослужбовців, мало б спонукати підозрюваного не залишати місце несення служби та виконати свій громадянський обов`язок. Натомість, підозрюваний свідомо залишив місце несення служби, добровільно в розташування військової частини не повернувся, навіть не зважаючи на надану законодавцем можливість звільнення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, за умови повернення на військову службу.

Усі наведені захисником обставини були враховані слідчим суддею, але вони не спростовують тих встановлених обставин та даних про особу підозрюваного, які ставлять під сумнів виконання ОСОБА_8 всіх покладених на нього процесуальних обов`язків при обранні більш м`якого запобіжного заходу.

Під час судового розгляду в суді першої інстанції та під час апеляційного перегляду не було встановлено достатніх підстав вважати, що інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, буде здатний забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 , при тому, що положеннями ч. 8 ст. 176 КПК України, визначено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 цієї статті (тримання під вартою).

Положення цієї частини статті 176 КПК України є діючими, не визнані неконституційними, а отже, є обов`язковими для суддів всіх інстанцій, що виключає обов`язок слідчого судді вирішувати питання про можливість застосування до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, за умови обґрунтованості пред`явленої підозри та доведеності наявності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 червня 2025 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, ОСОБА_8 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11