Справа № 629/4072/25
Провадження № 1-кс/629/1075/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на постанову про відмову в задоволенні клопотання від 09.06.2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

16.06.2025 року до Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшла скарга ОСОБА_2 , в якій просить скасувати постанову слідчого СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про відмову в задоволенні клопотання від 09.06.2025 року за кримінальним провадженням №0000672 від 02.06.2025 року за ознаками ст.382 ч.1 КК України. Зобов`язати слідчого переглянути рішення щодо його клопотання від 06.06.2025 року, щодо фіксування факту здачі дев`яти тимчасових торгівельних павільйонів з реалізації промислових та продовольчих товарів.

Перевіривши матеріали скарги слідчий суддя приходить до таких висновків.

Частиною 2 ст. 22 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України, зокрема Главою 26, передбачений порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування.

Глава 26 КПК України регламентує право оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 91 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Зазначений перелік рішень, які можливо оскаржити відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому розслідування є вичерпним.

Відповідно до ч.2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 цього Кодексу.

Аналіз вищенаведених положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що право на оскарження слідчому судді рішень, дій чи бездіяльності особа отримує лише тоді, коли слідчий або прокурор прийняли певні рішення, вчинили конкретні дії або допустили конкретну бездіяльність, оскарження яких передбачено ч.1 ст. 303КПК України.

З огляду на викладене, скарга ОСОБА_2 не містить вимог, які могли б бути предметом оскарження до слідчого судді в контексті вимог ст. 303 КПК України, в поданій скарзі відсутнє посилання на відповідний пункт зазначеної статті, яким би передбачалось оскарження саме такої бездіяльності слідчого до слідчого судді.

Якщо ж ОСОБА_2 оскаржує постанову слідчої, згідно з п. 7 ч.1 ст. 303 КПК України, тобто рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, то слід зауважити, що відповідно до Глави 20 та 21 Розділу ІІІ КПК України до слідчих (розшукових) дій та негласних (слідчих) розшукових дій віднесено: допит, у тому числі: одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб (ст. 224 КПК), допит свідка, потерпілого під час досудового розслідування в судовому засіданні (ст. 225 КПК), допит малолітньої або неповнолітньої особи (ст. 226 КПК), допит у режимі відеоконференції під час досудового розслідування (ст. 232 КПК); пред`явлення для впізнання: особи (ст. 228 КПК), речей (ст. 229 КПК), трупа (ст. 230 КПК), у тому числі пред`явлення для впізнання осіб чи речей у режимі відеоконференції під час досудового розслідування (ст. 232 КПК); обшук (статті 233236 КПК); огляд місцевості, приміщення (в т. ч. житла чи іншого володіння особи), речей та документів (ст. 237 КПК), трупа (ст. 238 КПК), огляд трупа, пов`язаний з ексгумацією (ст. 239 КПК), місця вчинення кримінального правопорушення (п. 2 ч. 2 ст. 520 КПК); слідчий експеримент (ст. 240 КПК); освідування особи (ст. 241 КПК); залучення експерта для проведення експертизи (статті 242 244 КПК); отримання зразків для експертизи (ст. 245 КПК); аудіо-, відеоконтроль особи (ст. 260 КПК); арешт, огляд та виїмка кореспонденції (ст. 261262 КПК ); зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (ст. 263 КПК ); зняття інформації з електронних інформаційних систем (ст. 264 КПК); обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи (ст. 267 КПК); установлення місцезнаходження радіоелектронного засобу (ст. 268 КПК); спостереження за особою, місцем або річчю (ст. 269 КПК); аудіо-, відеоконтроль місця (ст. 270 КПК); моніторинг банківських рахунків (ст. 269-1 КПК); контроль за вчиненням злочину (ст. 271 КПК); виконання спеціального завдання з розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації (ст. 272 КПК); негласне отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження (ст. 274 КПК).

Таким чином, наведені норми діючого КПК України дозволяють звернутися до суду зі скаргою не на будь-яке рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання, а лише щодо того, яке стосується відмови у проведенні слідчих (розшукових) дій або негласних слідчих (розшукових) дій, тоді як фіксування факту здачі дев`яти тимчасових торгівельних павільйонів з реалізації промислових та продовольчих товарів, не передбачено ст. 303 КПК України.

За таких обставин вбачається, що вищевказана скарга відноситься до інших рішень, дій чи бездіяльність слідчого, що відповідно до вимог ч.2 ст.303 КПК України не розглядаються під час досудового розслідування.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Обмеження щодо умов прийнятності скарги встановлені ч. 2 та ч. 4 ст. 304 КПК України.

Щодо законності мети обмеження, то в даному випадку обмеження, які встановлені ч. 4 ст. 304 КПК України мають законну мету, так як розгляд скарги на рішення, яке не підлягає оскарженню не є законним, відповідно до вимог КПК України.

Таким чином, постанова про відмову у задоволенні клопотання про фіксування факту здачі дев`яти тимчасових торгівельних павільйонів з реалізації промислових та продовольчих товарів не є рішенням, яке можливо оскаржити на досудовому розслідуванні, відповідно до ст. 303 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

На підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що вимоги вказані у скарзі не відповідають КПК України та в даному випадку необхідно застосувати ч. 4 ст. 304 КПК України та відмовити у відкритті провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.303,304,307,309 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на постанову про відмову в задоволенні клопотання від 09.06.2025 року відмовити.

На ухвалу протягом п`яти днів з дня отримання її копії може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_4