ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2534/25 Справа № 205/736/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Новокодацького районного суду м.Дніпра від 25 червня 2025 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000741 від 02 жовтня 2020 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Кривий Ріг Дніпропетровської

області, зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.2 ст.27 ч.4 ст.28 ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Новокодацького районного суду м.Дніпра від 25 червня 2025 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено зокрема стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 21 серпня 2025 року включно. Визначено обвинуваченому ОСОБА_7 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень.

Своє рішення суд мотивував тим, що застосований до обвинувачених запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованих їм діянь, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, а тому на даний час виключається можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який. Зазначив, що посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на наявність у нього чисельних захворювань та хворої матері, враховуються судом при вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою. В той же час, на даний час у суду відсутні будь-які матеріали, що об`єктивно свідчили б про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою за станом здоров`я.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_7 просить застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги обвинувачений посилається на те, що суд першої інстанції порушує вимоги ст.ст. 28, ч.1 ст.318 КПК України, оскільки наявне недотримання розумних строків розгляду цього кримінального провадження. Наголошує на тому, що суд першої інстанції вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не взяв до уваги наявність у нього тяжких захворювань та патологічних хвороб, лікування яких в умовах тримання під вартою неможливе. Вказує на те, що стороною обвинувачення не було доведено продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з посиланням на об`єктивні докази. Звертає увагу на те, що визначена судом першої інстанції застава є непомірною та у його родини відсутня можливість її внести.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив ухвалу суду залишити без зміни.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених

ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до матеріалів справи в провадженні Новокодацького районного суду м.Дніпра перебуває кримінальне провадження зокрема за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28 ч.2 ст.307 КК України.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , мотивуючи свою позицію тим, що ризики, які були враховані судом при обранні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінились, нових обставин для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого не з`явилось.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, та за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років. Таким чином, з огляду на покарання, яке може бути призначене обвинуваченому у разі визнання його винуватим, суд дійшов висновку про існування реального ризику того, що він може здійснити спроби переховування від суду.

Також існує ризик того, що обвинувачений ОСОБА_7 може вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких обвинувачуються, оскільки будучи раніше судимим за вчинення аналогічного, умисного кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, на шлях виправлення не став, відповідних висновків не зробив та продовжив протиправну діяльність.

При цьому, апеляційним судом враховується, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, що дає підстави вважати, що останній існує за рахунок грошових коштів, які отримані від незаконного збуту наркотичних речовин.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 може вжити заходів щодо впливу на свідків у вказаному кримінальному провадженні з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки на даний час не всі свідки були допитані в суді.

При встановленні наявності вказаного ризику апеляційний суд враховує встановлений КПК України порядок отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

При цьому, зазначені ризики об`єктивно збільшуються з урахуванням введення в Україні військового стану через агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, крім даних про суворість покарання, передбаченого за злочини, в яких обвинувачують ОСОБА_7 , взяв до уваги і інші обставини кримінального провадження, а саме підвищену суспільну небезпечність, що в сукупності є достатньо суттєвим елементом при оцінюванні ризику його переховування, можливого впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

На підставі наведеного апеляційний суд погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Також апеляційний суд зважає на тривалість строку застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в той же час, на думку апеляційного суду, у цьому провадженні продовжують існувати ознаки суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступлення від принципу поваги до особистої свободи, а також забезпечує не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, та в апеляційній скарзі не доведені.

Доводи обвинуваченого про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_7 , встановлена наявність ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною захисту не наведено.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що обвинувачений ОСОБА_7 має чисельні захворювання та патологічні хвороби, слід зазначити, що вказані обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки та вже були досліджені під час обрання останнім запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що жодних відомостей щодо протипоказань для перебування обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора не було надано, як під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в суді першої інстанції, так і під час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції.

При цьому, апеляційним судом враховується позиція, яка викладена в ухвалі Дніпровського апеляційного суду від 09 липня 2025 року про залишення без задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Новокодацького районного суду м.Дніпра від 25 червня 2025 року, згідно якої, стан здоров`я обвинуваченого не є перешкодою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки під час судового засідання не було встановлено неможливості тримання обвинуваченого під вартою.

Приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, апеляційним переглядом не встановлено.

Будь-яких порушень КПК України при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає необхідним ухвалу суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Новокодацького районного суду м.Дніпра від 25 червня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4