ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/265/25 Справа № 711/4386/25 Категорія: ст.171 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючоїОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар учасники справи прокурор захисник власник майна ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Черкаської обласної прокуратури на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 травня 2025 року про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту,

в с т а н о в и в:

Прокурор відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000461 від 11.12.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України, за фактом незаконної реалізації на території м. Канів, Черкаського району Черкаської області підакціизних товарів, що становлять загрозу для здоров`я людей.

Просив суд накласти арешт на автомобіль Renault Trafic, сірого кольору з державним номерним знаком НОМЕР_1 та VIN: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 та використовувався ОСОБА_9 .

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 травня 2025 року клопотання прокурора залишено без задоволення.

Вилучений автомобіль Renault Trafic, сірого кольору з державним номерним знаком НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , повернуто власнику - ОСОБА_8 .

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що прокурором не обґрунтовано та не доведено яке значення має у цьому кримінальному провадженні автомобіль Renault Trafic, сірого кольору, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , які сліди вчинення злочину він містить, у зв`язку з чим його необхідно фізично зберігати, шляхом позбавлення права власника на володіння, користування та розпорядження вказаним майном, зважаючи на те, що під час обшуку в ньому нічого не відшукано, та який належить ОСОБА_8 , відносно якої кримінальне провадження не здійснюється.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, прокурор Черкаської обласної прокуратури, подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду від 21.05.2025 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на автомобіль Renault Trafic, сірого кольору, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 .

Вважає, що ухвала слідчого судді від 21.05.2025 року є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території м. Канів Черкаського району ряд осіб здійснює незаконну реалізацію незаконно виготовлених підакцизних товарів, що становлять загрозу для життя та здоров`я людей.

На виконання доручення слідчого працівника УСР в Черкаській області ДСР НП України встановлено коло осіб, які причетні до вчинення кримінального правопорушення, зокрема ОСОБА_9 .

Відповідно до результатів проведених негласних слідчих (розшукових) дій, саме ОСОБА_9 , використовуючи автомобіль Renault Trafic систематично поставляв спиртовмісну продукцію до складського приміщення по вул. Енергетиків у м. Канів, яку інші особи реалізовували на території м. Канів.

Враховуючи наведене під час розслідування ініційовано та на підставі ухвал слідчих суддів Придніпровського районного суду м. Черкаси проведено ряд обшуків, у тому числі за місцем проживання ОСОБА_9 та в транспортному засобі Renault Trafic д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 (дружині ОСОБА_9 ).

Постановою слідчого від 15.05.2025 року вказаний автомобіль визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Вилучений автомобіль є речовим доказом відповідно до ст. 98 КПК України, оскільки використовувався з метою транспортування та реалізації незаконно виготовлених підакцизних товару (спирту етилового, спиртових дистилятів чи алкогольних напоїв), тобто був знаряддям вчинення злочину, що підтверджено розсекреченими матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій.

Таким чином, з метою забезпечення збереження речового доказу у кримінальному провадженні виникла необхідність накласти арешт на вилучений транспортний засіб, у тому числі для попередження його використання у злочинній діяльності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положенням Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, зокрема, про арешт майна або відмову у ньому.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні кримінальних правопорушень, зокрема арешт майна.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

ЄСПЛ нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98) (справа «East/West Alliance Limited» проти України).

Згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про арешт майна, слідчий суддя виходив з того, що прокурором не обґрунтовано та не доведено яке значення має у цьому кримінальному провадженні автомобіль Renault Trafic, сірого кольору, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , які сліди вчинення злочину він містить.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що слідчими СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000461, внесеного до ЄРДР 11.12.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.204 КК України.

B ході виконання доручення слідчого СУ ГУНП в Черкаській області від 08.01.2024 року наданого в рамках кримінального провадження, оперуповноваженим УСР в Черкаській області ДСР НП України ОСОБА_10 , встановлено коло осіб, які на даний час займаються незаконним виготовленням, транспортуванням та збутом підакцизних товарів, що становлять загрозу для життя та здоров`я людей та причетні до вчинення вказаного кримінального правопорушення, зокрема, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , користується мобільним телефоном з абонентським номером НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , використовує транспортні засоби Renault Trafic, д.н.з. НОМЕР_1 , та Renault Master, д.н.з. НОМЕР_5 , з метою транспортування спиртовмісної суміші. Вказану продукцію ОСОБА_9 збуває ОСОБА_11 , поставляючи її до комплексу складських приміщень, яким користується ОСОБА_11 , та які розташовуються по вул. Енергетиків, м. Канів та які мають GPS координати: 49.7587700, 31.4319505.

У ході проведення комплексу НСРД зафіксовано, що ОСОБА_9 на власних транспортних засобах Renault Trafic, д.н.з. НОМЕР_1 , та Renault Master, НОМЕР_5 , систематично постачає алкогольну продукцію до комплексу складських приміщень по вулиці Енергетиків в м. Канів, яким користується ОСОБА_11 , яке має наступні GPS координати: 49.7587700, 31.4319505. На вказаній території ОСОБА_9 передає вказану алкогольну продукцію ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які в свою чергу транспортують вказану продукцію на транспортному засобі Renault Master, д.н.з. НОМЕР_6 , до точок продажу на центральному ринку в м. Канів. Також на вказаній території систематично фіксувались ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які, використовуючи транспортні засоби Volkswagen LT, д.н.з. НОМЕР_7 , та Nissan NV 300, д.н.з. НОМЕР_7 , отримували від ОСОБА_16 фальсифіковану алкогольну продукцію та реалізували її з точок продажу на центральному ринку в м. Канів. Разом з тим, у ході проведення НСРД зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, зафіксовано процес систематичної реалізації фальсифікованої алкогольної продукції місцевим жителям м. Канів.

15.05.2025 року в період з 06 год. 58 хв. до 09 год. 06 хв., на підставі ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.05.2025 року (справа №711/3984/25) проведено обшук автомобіля Renault Trafic, сірого кольору, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , та VIN: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 , який проводився у присутності ОСОБА_9 .

Згідно протоколу обшуку від 15.05.2025, під час проведення обшук автомобіля нічого не відшукано, а сам автомобіль Renault Trafic, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , був вилучений та поміщений на територію Приладобудівного заводу під матеріальну відповідальність директора (а.с. 17) .

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_17 від 15.05.2025 року, автомобіль Renault Trafic, сірого кольору, з державним номерним знаком НОМЕР_1 та VIN: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 та використовувався ОСОБА_9 - визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000461 (а.с. 22).

Згідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як випливає із змісту ст. 172 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається з метою забезпечення збереження речових доказів; розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно зі ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

В клопотанні прокурор просив накласти арешт на автомобіль Renault Trafic, сірого кольору, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , з метою збереження як речового доказу.

Слідчий суддя зазначив, що прокурором не обґрунтовано та не доведено яке значення має у цьому кримінальному провадженні автомобіль Renault Trafic, сірого кольору, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , які сліди вчинення злочину він містить, у зв`язку з чим його необхідно фізично зберігати, шляхом позбавлення права власника на володіння, користування та розпорядження вказаним майном, зважаючи на те, що під час обшуку в ньому нічого не відшукано, та який належить ОСОБА_8 , відносно якої кримінальне провадження не здійснюється.

Дослідивши надані суду матеріали, колегія суддів вважає, що ініціатором клопотання не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, та не доведено що унаслідок застосування вищевказаного арешту може бути виконано завдання, для виконання якого подано клопотання.

Отже, жодної з передбачених законом підстав для накладення арешту на вищезазначене майно, як і самої доцільності такого арешту в цьому випадку не доведено.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що стандарт доказування при розгляді клопотання про арешт майна передбачає, крім доведення передбачених КПК України підстав для такого арешту, також доведення слідчим та прокурором існування фактів чи інформації, які б переконали стороннього об`єктивного спостерігача, що могло бути вчинено конкретний злочин.

Прокурором не надано належних та допустимих доказів, на підставі яких суд мав би прийти до переконання, що такий ступінь втручання держави у права та свободи власника майна відповідає потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах не порушує справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Таких доводів не містить і апеляційна скарга, яка фактично дублює зміст клопотання. З огляду на це апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, належно обґрунтувавши власні висновки щодо прийнятого рішення про часткове задоволення клопотання.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд прийшов до висновку, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 171, 392, 404, 405, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Черкаської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 травня 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: