Справа № 199/5338/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2025 м.Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпра в складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції)

розглянувши в відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду №16 АНД районного суду м.Дніпра кримінальну справу за кримінальним провадження, внесеному до ЄРДР за № 0000057 від 25.01.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Білозерське Донецької області, громадянки України, з середньою освітою, не одруженої, на утримання неповнолітніх дітей не маючої, не працюючої, перебуваючої на обліку лікаря-нарколога з діагнозом «синдром залежності від опіоїдів», на обліку лікаря-психіатра не перебуваючої, раніше не судимої в силу ст.89 КК України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України за наступних обставин:

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05-30 год 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та триває до цього часу. Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.01.2025 року близько 11:00 годин, ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_7 , працюючи доглядальницею останньої, у ОСОБА_5 виник намір на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, які належать ОСОБА_4 .Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою наживи, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, пройшла до спальної кімнати, розташованої за вищевказаною адресою, де з під матрацу ліжка таємно, в умовах воєнного стану, викрала поліетиленовий пакет з грошовими коштами купюрами номіналом по 1000 гривень та номіналом по 500гривень, на загальну суму 16000гривень, які належать ОСОБА_4 , після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяла ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 16000 гривень, вчинивши, таким чином, таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Крім того, ОСОБА_5 24.01.2025 року близько 09:00 год., перебуваючи в приміщенні квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_7 , працюючи доглядальницею останньої, у ОСОБА_5 виник намір на повторне, таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, які належать ОСОБА_4 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою наживи, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, пройшла до спальної кімнати, розташованої за вищевказаною адресою, де з під матрацу ліжка повторно, таємно, в умовах воєнного стану, викрала поліетиленовий пакет з грошовими коштами, а саме: 5-ма купюрами номіналом по 1000гривень кожна на загальну суму 5000гривень, поліетиленовий пакет з грошовими коштами 1-єю купюрою номіналом 100гривень та 2-ма купюрами номіналом по 20гривень кожна, на загальну суму 5140гривень, які належать ОСОБА_4 , після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяла ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 5140 гривень, вчинивши, таким чином, таємне викрадення чужого майна (крадіжку) повторно, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 винуватою себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185КК України, визнала повністю, та суду показала, що дійсно вчинила зазначене кримінальне правопорушення за обставин, зазначених в обвинувальному акті, додавши, що про місце знаходження грошей потерпілого їй стало відомо коли вона підгледіла за лежачою матір`ю потерпілого ОСОБА_7 , яка за її прохання погодилася позичити їй кошти та для їх передачи їй полізла під матрас, і вона зрозуміла, що там потерпілий зберігає кошти, які потім вирішила викрасти. ОСОБА_5 суду повідомила, що в скоєному щиро кається, шкоду повністю відшкодувала потерпілому, просила суд затвердити угоду про визнання винуватості від 10.03.2025 року, укладену із прокурором.

Потерпілий в судовому засіданні повідомив, що не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченою та прокурором, претензій до обвинуваченої він не має, кошти йому повернуто повністю, наслідки укладання та затвердження угоди судом йому зрозумілі.

Прокурор просив суд затвердити угоду про визнання винуватості від 10.03.2025 року, яку було укладено між прокурором ОСОБА_8 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченою ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_6 .

Захисник також просив суд затвердити угоду про визнання винуватості від 10.03.2025 року, укладену між обвинуваченою та прокурором, зазначивши, що умови угоди відповідають нормам КК та КПК України та інтересам його підзахисної.

Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши зміст угоди та додані до неї матеріали, приходить до наступних висновків:

Як вбачається із матеріалів справи 10.03.2025 року в м. Добропілля Донецької області між прокурором Добропільського відділу Покровської окружної прокуратури ОСОБА_8 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченою, за участю захисника, з письмової згоди потерпілого, було укладено угоду про визнання винуватості. Згідно вказаної угоди ОСОБА_5 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України в обсязі підозри та зобов`язалася беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні. В судовому засіданні обвинувачена виконала взяті на себе зобов`язання та визнала себе винуватою в повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України за вищезазначених обставин. Окрім того, зазначеною угодою сторони погодили обвинуваченій покарання за ч.4 ст.185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі , із застосуванням норм ст.75, 76 КК України з іспитовим строком та покладенням на обвинувачену на період іспитового строку певних обов`язків.

В судовому засіданні обвинувачена суду повідомила, що згодна на призначення покарання, вид та міра якого погоджені сторонами в угоді про визнання винуватості від 10.03.2025 року.

Відповідно до ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

В ході судового засідання встановлено наявність письмової згоди потерпілого ОСОБА_4 на укладання прокурором угоди про визнання винуватості з обвинуваченою ОСОБА_5 .

Згідно ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, в скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_5 відноситься до тяжкого злочину.

Суд приходить до висновку про те, що дії обвинуваченої за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна(крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану та таємне викрадення чужого майна (крадіжку) повторно, вчинене в умовах воєнного стану, органом досудового розслідування кваліфіковані правильно.

В судовому засіданні вивчалася особа обвинуваченої ОСОБА_5 , під час чого встановлено, що вона офіційно не працює, існує за рахунок випадкових підробітків, при цьому, інвалідності не має, не одружена, неповнолітніх дітей на утриманні не має, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку лікаря-нарколога з діагнозом «синдром залежності від опіоїдів», раніше не судима в силу ст.89 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує відповідальність обвинуваченої є її щире каяття в скоєному злочині.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої, є вчинення кримінального правопорушення, щодо особи з інвалідністю.

Судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє, що вона має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а вона має права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на їх користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ч.1 ст. 473 цього Кодексу; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом. При цьому, обвинувачена повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її не виконання.

Суд, шляхом опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення вказаної угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченій визначеного в угоді про визнання винуватості покарання за ч.4 ст.185 КК України в вигляді 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст.ст.75,76 КК України із звільненням від призначеного покарання з іспитовим строком з покладенням на обвинувачену на період іспитового строку певних обов`язків, оскільки узгоджена сторонами угоди міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановлених загальною частиною Кримінального кодексу України.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченою від 10.03.2025 року та призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.65-67,75,76, 185 КК України, ст.ст.314-315, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 10.03.2025 року, укладену між обвинуваченою ОСОБА_5 та прокурором Добропільського відділу Покровської окружної прокуратури ОСОБА_8 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн. НОМЕР_1 , визнати винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, від відбування призначеного покарання, з випробуванням, із встановленням іспитового строку тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,на період іспитового строку наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_5 не обирати.

Після набрання вироком законної сили речові докази по справі: кросівки жіночі Ladi Lily АВ27-2, чоловічі кросівки Stilli-ST- 5, передані на відповідальне зберігання до камери сховищ ВП №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, -повернути обвинуваченій ОСОБА_5 , грошові кошти в сумі 360 гривень, передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 під розписку- залишити потерпілому.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпра протягом 30 днів з моменту його проголошення.

При цьому вирок може бути оскаржений обвинуваченою виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначене покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.4,6,7 ст.474 КПК України, в тому числі нероз`яснення наслідків укладення угоди, а прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди по кримінальному провадженню, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України, угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований,набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Згідно ч.6 ст. 376 КПК України, копія вироку, після його проголошення, негайно вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору, про що складається відповідна розписка. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1