ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 953/5468/23

провадження № 51-1494 км 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Харківського апеляційного суду від 16 січня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002296, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Манченки Харківського району Харківської області, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Зміст судових рішень та встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2024 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 436-2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.

ВирокомХарківського апеляційного суду від 16 січня 2025 року вирок місцевого суду в частині призначеного покарання скасовано таухвалено в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 призначено за ч. 2 ст. 436-2 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без конфіскації майна.

На підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК Україниконфісковано у власність держави -мобільний телефон марки «Redmi 8A», у корпусі чорного кольору, у чохлі чорного кольору IMEI: НОМЕР_1 .

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з дня фактичного його затримання.

У решті вирок суду першої інстанції залишено без змін.

За обставин, викладених у вироку, у громадянина України ОСОБА_7 , у невстановлений період часу, але не пізніше 30 липня 2022 року, виник злочинний умисел, направлений на поширення матеріалів, які містять виправдовування та визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, виправдовування та визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, а також глорифікацію осіб, які здійснюють збройну агресію Російської Федерації проти України.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_7 у невстановлений період часу, але не пізніше 30 липня 2022 року, перебуваючи на території Харківської області, використовуючи наявні технічні засоби для доступу до мережі «Інтернет» (власний мобільний телефон Redmi 8A IMEI: НОМЕР_1 ), з використанням власної сторінки у заблокованій згідно Указу Президента України № 184/2020 на території України соціальній мережі «Однокласники», здійснив вхід на свою особисту сторінку соціальної мережі - «Одноклассники» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (відкритий профіль), на ім`я « ОСОБА_8 », де ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_6 поширював та вподобав публікації за посиланням:

1) ІНФОРМАЦІЯ_7 наступного змісту: «Срочные новости Росссии Украины Мир», на фото зображено обкладинка військового документа часів нацистської Німеччини із дописом «Обложка военного билета пленного украинского офицера. Без комментариев», яка, згідно висновку спеціаліста від ІНФОРМАЦІЯ_8 , містить в собі інформацію спрямовану на дискредитацію Збройних Сил України, а також виправдовує, визнає правомірною, заперечує збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році;

2) ІНФОРМАЦІЯ_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 наступного змісту: «Жители освобожденного Рубежное - укровояки твари и ублюдки спилили все замки. Даже на сараях и гаражах. Из домов и квартир вынесли все. Из сараев тоже. Не гнушались тащить даже консервацию» яка, згідно висновку спеціаліста від 01 лютого 2023 року, містить в собі інформацію направлену на виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, заперечення тимчасової окупації частини території України. Крім того, ця публікація має на меті дискредитацію Збройних Сил України;

3) ІНФОРМАЦІЯ_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_12 наступного змісту: « ІНФОРМАЦІЯ_13 », фотографію із зображенням жінки, примотаної до стовпа, яку, ймовірніше, було спіймано під час здійснення мародерства. У дописі до цього фото зазначено: «Очередная внесудебная расправа в/на Украине, на сей раз, в г. Днепропетровске. Женщина, предположительно отказалась говорить по-украински в общественных местах. Никакого угнетения русскоговорящих в/на Украине нет. Вам показалось.». Автор слів, перекручуючи факти, маніпулює свідомістю рецепієнтів, стверджує що таке покарання здійснено за те, що вона «предположительно отказалась говорить

по-украински в общественных местах» яка, згідно висновку спеціаліста від

01 лютого 2023 року, містить в собі інформацію спрямовану на глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію проти України, розпочату у 2014 році та представляє збройну агресію Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянський конфлікт;

4) ІНФОРМАЦІЯ_14 ( ІНФОРМАЦІЯ_15 наступного змісту: фотографія із зображенням президента росії володимира путіна із дописом « Обращение ОСОБА_9 ожидается с 9.00 до 10.00 по московскому времени 21 сентября - СМИ «Ночью выступления ОСОБА_9 не будет. Идите спокойно спать. Нам вот говорят, что ТВ покажет выступление ОСОБА_9 завтра с 9 00 утра. Будьте готовы. Это историческое выступление ОСОБА_9 состоится в день Куликовой битвы, день великой победы русского оружия» яка, згідно висновку спеціаліста від 01 лютого 2023 року, містить в собі інформацію спрямовану на публічне заперечення громадянином України здійснення збройної агресії проти України, а також демонструє глорифікацію Президента Російської Федерації ОСОБА_9 , який віддав наказ на здійснення збройної агресії, розпочатої у 2014 році.

Згідно висновку експертів № 12935/14129 від 23 лютого 2024 року, за результатами проведення комплексної психолого-лінгвістичної експертизи мовлення, зазначені публікації містять інформацію щодо виправдування збройної агресії Російської Федерації проти України, глорифікації осіб, які здійснили збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, а саме ОСОБА_9 . Встановлена інформація виражена у формі фактичних тверджень та оцінних (оціночних) суджень.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Звертає увагу на непослідовність позиції сторони обвинувачення, а саме прокурор, який брав участь у суді першої інстанції, просив суд призначити ОСОБА_7 покарання зі звільненням від його відбування, однак в подальшому прокурор вищого рівня оскаржив вирок з підстав м`якості призначеного покарання. Крім того, вказує, що злочинні дії ОСОБА_7 не мали жодного наслідку, що знижує міру відповідальності.

На думку захисника, апеляційний суд порушив вимоги ст. 374 КПК України, оскільки не ознайомився з доказами, якими обґрунтовує вирок та не зазначив мотиви неврахування доказів про відсутність наслідків даного кримінального правопорушення, обставини справи не дослідив, внаслідок чого вирок апеляційного суду в частині скасування звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням є необґрунтованим та незаконним.

В запереченнях на касаційну скаргу захисника прокурор зазначив про відсутність підстав для її задоволення.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор, посилаючись на безпідставність доводів касаційної скарги, просив вирок апеляційного суду залишити без зміни.

Від захисника ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 надійшли клопотання про проведення касаційного розгляду без їх участі.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Згідно приписів ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 436-2 КК України, а також вид та розмір призначеного покарання, у касаційній скарзі не оспорюються.

Зі змісту скарги захисника вбачається, що він порушує питання про недотримання апеляційним судом визначених законом вимог, що стосуються порядку відбування покарання, які пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Відповідно до положень статей 370, 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює свій вирок у разі необхідності застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення, необхідності застосувати більш суворе покарання, а також у разі скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції або ж у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання. Таке рішення апеляційного суду має бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що апеляційний суд зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримався, про що свідчить нижченаведене.

Так, у своїй апеляційній скарзі перший заступник керівника Харківської обласної прокуратури ставив питання про скасування вироку, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосуванням судом статей 96-1, 96-2 КК України та необґрунтованим застосуванням ст. 75 КК України, що потягло безпідставне звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. Вважав, що при призначенні ОСОБА_7 покарання судом не в повній мірі враховано, зокрема, характер вчинених ним дій, оскільки прояви ворожої пропаганди негативно впливають на суспільну свідомість в Україні, а особливу небезпеку представляє виготовлення та поширення в Україні інформаційних матеріалів, спрямованих на пряме чи опосередковане виправдування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Апеляційний суд, погодившись із доводами прокурора, скасував вирок місцевого суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання та ухвалив в цій частині новий вирок, при цьому зазначив, що при призначенні покарання суд першої інстанції належним чином врахував тяжкість вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, який є пенсіонером, раніше не судимий, має вищу освіту, постійне місце мешкання, одружений, обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Разом з тим, вважав безпідставним висновок місцевого суду про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, оскільки судом не враховано, що обвинувачений вчинив нетяжкий злочин, пов`язаний із поширенням матеріалів, які виправдовують або заперечують збройну агресію проти України, що свідчить про високий ступінь суспільної небезпеки. Такі дії не лише підривають правопорядок, але й створюють загрозу національній безпеці, формуючи у суспільстві толерантне ставлення до злочинних дій, спрямованих проти суверенітету України.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наведені обставини, у цьому випадку, не є такими, які б свідчили про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею контролю при звільненні від відбування покарання з випробуванням.

Також колегія суддів вказаного суду перевірила доводи прокурора щодо застосування положень статей 96-1, 96-2 КК України в частині вирішення долі речових доказів та дійшла висновку, що такі доводи є слушними. Так, ОСОБА_7 для вчинення вказаного кримінального правопорушення використовував свій мобільний телефон, на який було накладено арешт, а тому правильно вказав, що висновок суду про повернення обвинуваченому

речового доказу - мобільного телефону є необґрунтованим та таким, що не відповідає вищезазначеним вимогам закону України про кримінальну відповідальність.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що висновок суду апеляційної інстанції щодо застосування спеціальної конфіскації на підставі статей 96-1, 96-2 КК України та неможливості застосування до ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України є правильним, а призначене йому покарання таким, що відповідає вимогам статей 50, 65 ККУкраїни, оскільки є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вирок суду апеляційної інстанції достатньо вмотивований та відповідає вимогам ст. 420 КПКУкраїни.

Що стосується посилань захисника на непослідовність сторони обвинувачення з огляду на позицію про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України у суді першої інстанції та подальше оскарження вироку місцевого суду в цій частині прокурором вищого рівня, то відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, які передбачені цим Кодексом. Приписами ч. 1 ст. 393,

ст. 394 КПК України не встановлено обмежень для подання апеляційної скарги прокурором лише в межах позиції сторони обвинувачення щодо призначення покарання та звільнення від його відбування, заявленої у суді першої інстанції. Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22 жовтня 2024 року (справа № 761/13344/20, провадження

№ 51-1751 км24).

Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, а призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого, тому відсутні підстави для задоволення касаційної скарги захисника.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд

ухвалив:

Вирок Харківського апеляційного суду від 16 січня 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в його інтересах - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3