печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000568 від 20.03.2024,

ВСТАНОВИВ:

21.04.2025 ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.02.2025 у справі № 757/7754/25-к на майно, а саме : грошові кошти в сумі 129 840 доларів США та 200 Євро.

Обгрунтовуючи клопотання, ОСОБА_5 зазначає, що арешт накладено необґрунтовано, з порушенням положень ст. 170 КПК України, без перевірки обставин та підстав накладення такого арешту. Також посилається на те, що накладений арешт грубо порушує право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, а також що при накладенні арешту не було враховано відсутність правової підстави для арешту майна. Вказує, що арештоване майно не відповідає ознакам, визначеним ст. 98 КПК України. Окрім того, вказала, що вона ніякого відношення до розслідуваного кримінального провадження не має, вилучені грошові кошти є її особистою власністю та зароблені останніми законним шляхом протягом всього життя.

Так, ОСОБА_5 вказує, що у клопотанні про накладення арешту на майно та доданих до нього матеріалах стороною обвинувачення не наведено жодних доказів вчинення власниками майна будь-яких злочинних дій, в тому числі щодо майна, наведеного в клопотанні про накладення арешту. Застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження є неспіврозмірним з завданням кримінального провадження та власники майна зазнає значних збитків, пов`язаних з вилученням майна.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити.

В судовому засіданні прокурор заперечив проти задоволення клопотання, просив відмовити у його задоволенні, зазначив, що арештоване майно відповідає вимогам ст. 98 КПК України, можлива конфіскація зазначеного майна за вироком суду, стороною захисту не оскаржувалась ухвала про накладення арешту.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення представника власника майна та прокурора, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000568 від 20.03.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189 КК України, а також за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189 КК України.

Так, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.02.2025 у справі № 757/7754/25-к задоволено клопотання прокурора та накладено арешт, серед іншого, на грошові кошти в сумі 129 840 доларів США та 200 Євро.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказані норми пов`язують право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, мета арешту майна визначається п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речового доказу у кримінальному провадженні.

Згідно договору позики від 07.05.2023 року позикодавець ОСОБА_19 передала у власність позичальникові ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 140 000 доларів США у термін до 07.05.2030 року включно. ОСОБА_5 за твердженнями сторони захисту є переселенкою та саме вона є фактичним наймачем домоволодіння.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що арештовані грошові кошти є особистою власністю ОСОБА_5 .

Слідчим суддею під час розгляду даного клопотання встановлено, що ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000568 від 20.03.2024 не має жодного процесуального статусу, а саме, не є свідком, підозрюваною, обвинуваченою; не є будь-яким іншим учасником кримінального провадження або особою, яка в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, а відтак не є особою, щодо якої може бути застосовано захід кримінально-правового характеру, а також не може забезпечувати завдання арешту майна у кримінальному провадженні, зокрема і з метою можливої конфіскації.

П. 1 ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчим суддею встановлено та прокурором не спростовано, що арештовані грошові кошти є особистою власністю ОСОБА_5 , досудове розслідування щодо неї у кримінальному провадженні № 0000568 від 20.03.2024 не здійснюється, жодних доказів вчинення нею будь-яких злочинних дій щодо арештованого майна матеріали клопотання не містять.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається із наданих суду матеріалів, станом на день розгляду клопотання відсутні відомості вважати, що арештоване майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, що в свою чергу вказує на безпідставність продовження такого обмеження права власника на мирне володіння та користування своїм майном.

Слідчий суддя враховує, що розгляд клопотання про накладення арешту розглядався слідчим суддею без виклику власника майна, у зв`язку з чим остання була позбавлений права оскаржити такий захід кримінально-правового характеру, що спростовує позицію прокурора та підтверджує позицію сторони захисту з означеного питання.

Доводи сторони обвинувачення щодо можливої конфіскації є неспроможними, оскільки арештоване майно належить третій особі, які не мають статусу підозрюваної особи у кримінальному провадженні, тому за чинним КК України не може бути конфісковано в разі визнання іншої особи винною у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що в частині вилучення грошових коштів ухвалою слідчого судді взагалі було відмовлено, тобто вже на стадії розгляду клопотання про дозвіл на проведення обшуку позиція сторони обвинувачення отримала відмову, але не зважаючи на заборону в ухвалі, орган досудового розслідування вилучив грошові кошти.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Таким чином, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке тривале втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які фактично можуть перешкодити кримінальному провадженню.

За таких обставин, враховуючи, що дослідженні в судовому засіданні матеріали не містять достатніх фактичних даних, які б свідчили про те, що грошові кошти, які є особистою власністю ОСОБА_5 , набуті в результаті вчинення злочину та/або вони є предметом кримінального правопорушення, натомість матеріали клопотання містять підтвердження походження грошових коштів, даних про те, що ОСОБА_5 причетна до вчинення кримінальних правопорушень, відомості щодо яких внесено до ЄРДР, що виправдовувало б подальше втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II), та з врахуванням інших висновків слідчого судді, наведених в мотивувальній частині ухвали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про скасування арешту майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532, 535 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000568 від 20.03.2024- задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.02.2025 у справі № 757/7754/25-к на майно, а саме :

- грошові кошти в сумі 129 840 доларів США та 200 Євро.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1