Справа № 761/6514/24
Провадження №1-кп/761/2091/2025
В И Р О К

Іменем України

13 травня 2025 року, Шевченківський районний суд міста Києва у складі

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду міста Києва, в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) кримінальне провадження №0000001, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2024 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ровеньки Луганської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 1111 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з преамбулою Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» збройна агресія Російської Федерації (далі - РФ) розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств РФ, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності, а 24.02.2022 переросла в повномасштабне збройне вторгнення на суверенну територію України, РФ чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань РФ, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони РФ, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам РФ, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих РФ, а також за допомогою окупаційної адміністрації РФ, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні РФ самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Постановою Ради Федерації Федеральних Зборів РФ від 01.03.2014 №48-СФ «Про використання Збройних Сил Російської Федерації на території України» за результатами звернення Президента РФ, виходячи з інтересів безпеки життя громадян РФ, особового складу військового контингенту ЗС РФ, що дислокується на території Автономної Республіки Крим, надано згоду Президенту РФ на використання ЗС РФ на території України.

У березні - квітні 2014 року в м. Луганську та інших населених пунктах Луганської області розпочалася збройна агресія РФ шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств РФ, організації і підтримки протиправної діяльності та діяльності, спрямованої на окупацію Луганської області та порушення територіальної цілісності України.

В окремих містах та районах Луганської області всупереч законодавству України 11.05.2014 окупаційною владою «Луганской Народной Республики» проведено незаконний референдум, на який винесено питання про підтримку «Акта о провозглашении государственной самостоятельности Луганской Народной Республики» та «Акта про державну самостійність Луганської Народної Республіки», за результатами якого 12.05.2014 проголошено створення псевдодержавного утворення «Луганская Народная Республика».

18.05.2014 представниками нелегітимного органу «Народный Совет Луганской Народной Республики» прийнято «Закон «Конституция Луганской Народной Республики», яким визначено правовий устрій «Республіки», гілки влади, що поділяються на законодавчу, виконавчу та судову, та органи державної влади, до яких входить «глава Луганской Народной Республики», «Народный Совет Луганской Народной Республики», «Совет министров Луганской Народной Республики».

Частинами 1, 2 ст. 80 «Закону «Конституция Луганской Народной Республики» від 18.05.2014 визначено, що: «Правосудие в Луганской Народной Республике осуществляется только судом. В Луганской Народной Республике действуют Верховный Суд Луганской Народной Республики и иные суды, полномочия, порядок образований и деятельность которых определяются законом Луганской Народной Республики».

На виконання вказаних приписів «Закону «Конституция Луганской Народной Республики» 05.09.2014 «Народный Совет Луганской Народной Республики» приймає «Закон «О военных судах Луганской Народной Республики» №29-1 та 30.04.2015 «Закон «О судебной системе»№18-II.

У результаті зазначених вище подій під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань РФ, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів протягом квітня-вересня 2014 року опинилась велика кількість територій і населених пунктів Луганської області, які Законом України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» та Постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнані тимчасово окупованими територіями.

При цьому органи державної та місцевої влади України і бюджетні установи згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595 припинили свою діяльність на вказаних територіях і переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

Верховною Радою України 15.04.2014 прийнято Закон України № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон № 1207-VII), за яким перебування підрозділів ЗС РФ на території України з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, а також всупереч міжнародно-правовим актам визнано окупацією частини території суверенної держави Україна, а окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими РФ (у тому числі окупаційною адміністрацією РФ) починаючи з 07.04.2014.

В подальшому, політичне та військове керівництво РФ, діючи всупереч вимогам п.п. 1 та 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та ч. 4 ст. 2 Статуту Організації Об`єднаних Націй і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV), від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланувало, підготувало і розв`язало агресивну війну та збройний конфлікт проти України, а саме віддало наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України.

З метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами України, РФ та світовою спільнотою, «Указом» Президента РФ ОСОБА_6 від 21.02.2022 № 72 визнано псевдодержавне утворення «Луганская Народная Республика» суверенною та незалежною державою.

22.02.2022 Президент РФ направив до Ради Федерації звернення про використання ЗС РФ за межами РФ, яке було задоволено.

24.02.2022 приблизно о 05 год Президент РФ ОСОБА_6 оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України.

ЗС РФ, які діяли за наказом вищого військово-політичного керівництва РФ, здійснили пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах, складах зброї та підрозділах Збройних Сил України, інших об`єктах на території України, а військові формування РФ вторглися на територію суверенної держави Україна.

На виконання зазначеного вище наказу військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії, застосовуючи зброю, 24.02.2022 незаконно перетнули державний кордон України в Київській, Чернігівській, Сумській, Харківській, Луганській, Донецькій, Херсонській областях та тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим, вторглись на територію України та здійснили окупацію частин указаних територій, що продовжується до цього часу і призводить до загибелі великої кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» 24.02.2022 введено воєнний стан на всій території України.

У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією РФ проти України Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан з 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 №757/2022, від 06.02.2023 №58/2023, від 01.05.2023 №254/2023, від 27.07.2023 №451/2023, від 06.11.2023 №734/2023 неодноразово продовжувався.

Відповідно до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309, Луганська область, у тому числі Ровеньківський район, з 07.04.2014 належить до тимчасово окупованої території України.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону № 1207-VII тимчасово окупована РФ територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За п. п. 6, 7 ч. 1 ст. 11 Закону № 1207-VII, окупаційна адміністрація РФ - сукупність державних органів і структур РФ, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних РФ самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Тимчасово окупована територія - це частини території України, в межах яких збройні формування РФ та окупаційна адміністрація РФ встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування РФ встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації РФ.

Згідно зі ст. 42 IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додатком до неї: Положенням про закони і звичаї війни на суходолі від 18.10.1907 територія визнається окупованою, якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника.

Тимчасова окупація РФ територій України, визначених ч. 1 ст. 3 Закону № 1207-VII, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для РФ жодних територіальних прав.

Крім того, ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону № 1207-VII встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Таким чином, ураховуючи викладені вимоги Закону № 1207-VII, так звані нормативно-правові акти окупаційних сил та окупаційних адміністрацій РФ у частині, що стосується України, є нікчемними та не створюють жодних правових наслідків, зокрема такі, якими незаконно створено псевдодержавні утворення, судові, правоохоронні органи та органи місцевого самоврядування, а саме: «Закон «Народного Совета Луганской Народной Республики» «Конституция Луганской Народной Республики» від 18.05.2014; «Закон «Народного Совета Луганской Народной Республики» «О военных судах Луганской Народной Республики» від 05.09.2024 №29-1; «Закон «Народного Совета Луганской Народной Республики» «Закон «О судебной системе» від 30.04.2015 №18-II; «Указ Президента РФ «О признании Луганской Народной Республики» від 21.02.2022 №72; «Договор между Российской Федерацией и Луганской Народной Республикой о принятии в Российскую Федерацию Луганской Народной Республики и образовании в составе Российской Федерации нового субъекта» від 30.09.2022, який ратифіковано Федеральним законом від 04.10.2022 №373-ФЗ; «Федеральный конституционный закон «О принятии в Российскую Федерацию Луганской Народной Республики и образовании в составе Российской Федерации нового субъекта - Луганской Народной Республики» від 04.10.2022 №6-ФКЗ; «Закон «Народного Совета Луганской Народной Республики» «Конституция Луганской Народной Республики» від 30.12.2022; «Федеральный конституционный закон «О судебной системе Российской Федерации» від 31.12.1996 №1-ФКЗ; «Закон РФ «О статусе судей в Российской Федерации» від 26.06.1992 №3132-I; «Федеральний закон РФ «О создании судов Российской Федерации на территории Луганской Народной Республики и о внесении изменений в отдельные законодательные акты Российской Федерации» від 03.04.2023 №86-ФЗ; «Постановление Пленума Верховного Суда Российской Федерации «О дне начала деятельности федеральных судов на территории Луганской Народной Республики» від 19.09.2023 №30; «Указ Президента РФ «О назначении судей федеральных судов и о представителях Президента Российской Федерации в квалификационных коллегиях судей субъектов Российской Федерации» від 14.08.2023 №607.

Крім того, встановлено, що 27.09.2022 окупаційною владою псевдодержавного утворення «Луганская Народная Республика» проведено незаконний референдум, на якому розглядалося питання про вступ «Луганской Народной Республики» до складу РФ на правах суб`єкта РФ, рішення якого було заздалегідь відомим і підконтрольним РФ, що надалі стало формальною підставою для прийняття незаконного рішення про включення до складу РФ території Луганської області на правах суб`єкта Федерації.

30.09.2022 між РФ та представником нелегітимного псевдодержавного утворення «Луганская Народная Республика» підписано «Договор между Российской Федерацией и Луганской Народной Республикой о принятии в Российскую Федерацию Луганской Народной Республики и образовании в составе Российской Федерации нового субъекта» та утворення у складі РФ нових суб`єктів, який вже 04.10.2022 ратифіковано Федеральним законом РФ від 04.10.2022 №373-ФЗ, а 05.10.2022 цей «Договір» набрав чинності.

Державною Думою РФ 04.10.2022 прийнято «Федеральный конституционный закон «О принятии в Российскую Федерацию Луганской Народной Республики и образовании в составе Российской Федерации нового субъекта - Луганской Народной Республики» №6-ФКЗ.

За змістом указаного «Закону», частина території Луганської області увійшла до складу РФ, що суперечить Хартії ООН від 26.06.1945, умовам Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією від 01.04.1999 та Договору між Україною і Російською Федерацією про українсько-російський державний кордон від 20.04.2004.

Разом з тим 30.12.2022 представниками окупаційної адміністрації «Народного Совета Луганской Народной Республики» прийнято «Конституцию Луганской Народной Республики» як суб`єкта РФ.

З метою реалізації політики окупації та остаточного приєднання тимчасово окупованої території Луганської області до складу РФ, а також придушення спротиву проукраїнського населення Луганської області вищим військово-політичним керівництвом РФ прийнято низку «законів та підзаконних нормативних актів», якими незаконно створено так звані судові, правоохоронні органи та органи місцевого самоврядування псевдодержавного утворення «Луганская Народная Республика».

Частиною 2 ст. 13 «Федерального конституционного закона «О судебной системе Российской Федерации» від 31.12.1996 №1-ФКЗ передбачено, що порядок наділення повноваженнями голів, заступників голів, інших суддів касаційних судів загальної юрисдикції, апеляційних судів загальної юрисдикції, верховних судів республік, окружних, обласних судів, судів міст федерального значення, судів автономної області і автономних округів, районних судів, військових і спеціалізованих судів, арбітражних судів округів, арбітражних апеляційних судів, арбітражних судів суб`єктів РФ і спеціалізованих арбітражних судів установлюється відповідним федеральним конституційним законом і федеральним законом про статус суддів.

На виконання приписів ч. 5 ст. 6 Закону РФ від 26.06.1992 №3132-I «О статусе судей в Российской Федерации» Президент РФ у двомісячний термін з дня отримання необхідних матеріалів призначає суддів федеральних судів, а кандидатів у судді Верховного Суду РФ представляє для призначення Раді Федерації Федеральних Зборів РФ або відхиляє подані кандидатури, про що повідомляється Голові Верховного Суду РФ.

Також ст. 75 «Конституции Луганской Народной Республики» від 30.12.2022 передбачено, що «правосудие в Луганской Народной Республике осуществляется только судом. В Луганской Народной Республике действуют федеральне суды общей юрисдикции, федеральне арбитражные суды и мировые судьи Луганской Народной Республики».

В подальшому, так званим Федеральним Законом РФ від 03.04.2023 №86-ФЗ «О создании судов Российской Федерации на территории Луганской Народной Республики и о внесении изменений в отдельные законодательные акты Российской Федерации», відповідно до «Федерального конституционного закона от 04.10.2022 №6-ФКЗ «О принятии в Российскую Федерацию Луганской Народной Республики и образовании в составе Российской Федерации нового субъекта - Луганской Народной Республики» та «Федерального конституционного закона от 31.12.1996 № 1-ФКЗ «О судебной системе Российской Федерации», створено систему судів на території псевдодержавного утворення «Луганская Народная Республика», зокрема незаконно створено «Ровеньковский городской суд», юрисдикцію якого поширено на м. Ровеньки Луганської області, що перебуває під тимчасовою окупацією РФ.

Діяльність указаного суду на виконання приписів «Постановления Пленума Верховного Суда Российской Федерации от 19.09.2023 № 30 «О дне начала деятельности федеральных судов на территории Луганской Народной Республики» розпочато 21.09.2023 (юридична та фактична адреса: вул. Леніна, буд. 41А, м. Ровеньки, Луганська область).

Так, встановлено, що ОСОБА_3 здійснює адвокатську діяльність з 25.10.2007 на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №868, виданого Луганською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури згідно з рішенням від 25.10.2007 №7, та обліковується в Раді адвокатів Луганської області до цього часу. Провадження індивідуальної адвокатської діяльності здійснювала за адресою: вул. Чапаєва, буд. 9, м. Ровеньки, Ровеньківський р-н, Луганська обл., 94701.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах і в порядку, що передбачені цим Законом.

Частиною 1 ст. 3 цього Закону передбачено, що правовою основою діяльності адвокатури України є Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України.

Згідно з ч. 1 ст. 4 вказаного Закону адвокатська діяльність здійснюється на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів.

Незважаючи на зобов`язання щодо неухильного додержання Конституції та законів України, у громадянки України ОСОБА_3 , яка перебувала на тимчасово окупованій території Луганської області, у невстановлений час та місці, але не пізніше 14.08.2023, виник та сформувався стійкий умисел, спрямований на зайняття посади в незаконних судових органах, створених на тимчасово окупованій території Луганської області.

Після початку окупації у 2014 році ЗС РФ населених пунктів Луганської області, зокрема Ровеньківського району, громадянка України ОСОБА_3 залишилась на тимчасово окупованій території, добровільно брала участь у суспільно-політичному житті окупованої території, підтримувала самопроголошені республіки та перебувала на різних посадах в органах окупаційної адміністрації РФ на території Луганської області.

Реалізуючи свій злочинний умисел на зайняття посади в незаконних судових органах на тимчасово окупованій території Луганської області, ОСОБА_3 у 2023 році, але не пізніше 14.08.2023, діючи з прямим умислом та усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч врегульованим законодавством України суспільним відносинам у сфері національної безпеки України, перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області, добровільно погодилась на пропозицію невстановлених осіб із числа представників окупаційної адміністрації РФ зайняти посаду голови в незаконному судовому органі «Ровеньковский городской суд Луганской Народной Республики», створеному на тимчасово окупованій території Луганської області.

Як наслідок, «Указом» Президента РФ ОСОБА_6 від 14.08.2023 №607 «О назначении судей федеральних судов и о представителях Президента Российской Федерации в квалификационных коллегиях судей субъектов Российской Федерации» ОСОБА_3 призначено на посаду «председателя Ровеньковского городского суда Луганской Народной Республики» на шестирічний строк повноважень.

В подальшому, будучи призначеною на посаду голови зазначеного незаконного судового органу, перебуваючи в його приміщенні, розташованому за адресою: вул. Леніна, буд. 41А, м. Ровеньки, Луганська обл., ОСОБА_3 приступила до виконання своїх безпосередніх обов`язків.

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи громадянкою України, 14.08.2023 добровільно зайняла посаду голови суду в незаконному судовому органі «Ровеньковский городской суд Луганской Народной Республики», створеному на тимчасово окупованій території Луганської області.

У період з 04.10.2023 установлено факти систематичного розгляду судових справ під головуванням голови незаконного судового органу «Ровеньковский городской суд Луганской Народной Республики» ОСОБА_3 .

Кримінальна відповідальність за вказане кримінальне правопорушення передбачена ч. 7 ст. 1111 КК України, як добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному судовому органі, створеному на тимчасово окупованій території.

Прокурор у судовому засіданні обставини, викладені в обвинувальному акті підтримала у повному обсязі, в обґрунтування винуватості обвинуваченої зазначила, що подані письмові докази, а також показання свідка підтверджують протиправність злочинних дій ОСОБА_3 , а кваліфікація кримінального правопорушення є вірною для того, щоб довести винуватість ОСОБА_3 поза розумним сумнівом.

Відтак, прокурор просила суд визнати ОСОБА_3 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 1111 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 15 (п`ятнадцять) років та з конфіскацією майна.

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченої (in absentia), ОСОБА_3 , яка показань суду не надавала, та будь-яких клопотань від останньої на адресу суду також не надходило.

При цьому, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в місті Києві.

Відповідно до ухвали суду від 08.05.2024, вказане кримінальне провадження призначено до судового розгляду та постановлено здійснювати спеціальне судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 1111 КК України.

Повістки про виклик обвинуваченої ОСОБА_3 , а також інформацію про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_3 , яка в свою чергу повинна була знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої обвинувачена над собою не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про її наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.

В той же час, ухилення обвинуваченої ОСОБА_3 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнім її невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просив виправдати ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, у зв`язку з недоведеністю прокурором вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 1111 КК України.

Суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 1111 КК України, за викладених у вироку обставинах у межах висунутого обвинувачення, повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню і дослідженими в судовому засіданні наступними доказами:

- протоколом огляду відкритих джерел інформації від 04.12.2023 з додатком, відповідно до якого було здійснено огляд електронних документів, які розміщенні в мережі «Internet», які містять дані про проведення референдуму та проголошення державної самостійності т.зв. луганської народної республіки;

- протоколом огляду відкритих джерел інформації від 21.11.2023 з додатком, відповідно до якого було здійснено огляд електронних документів, які розміщенні в мережі «Internet», які містять дані про наявність конституції т.зв. «ЛНР» за 2014 рік;

- протоколом огляду відкритих джерел інформації від 20.11.2023 з додатком, відповідно до якого було здійснено огляд електронних документів, які розміщенні в мережі «Internet», які містять дані про створення військових судів на території т.зв. «ЛНР»;

- протоколом огляду відкритих джерел інформації від 04.12.2023 з додатком, відповідно до якого було здійснено огляд електронних документів, які розміщенні в мережі «Internet», які містять дані про наявність закону о судовій системі т.зв. «ЛНР»;

- протоколом огляду від 15.11.2023 з додатком, відповідно до якого було здійснено огляд електронних документів, які розміщенні в мережі «Internet», які містять дані про визнання т.зв. «ЛНР», як суверенної та незалежної держави представниками рф;

- протоколом огляду від 17.11.2023 з додатком, відповідно до якого було здійснено огляд електронних документів, які розміщенні в мережі «Internet», які містять дані про прийняття рф т.зв. «ЛНР» в склад російської федерації, як нового суб`єкта;

- протоколом огляду відкритих джерел інформації від 05.12.2023 з додатком, відповідно до якого було здійснено огляд електронних документів, які розміщенні в мережі «Internet», які містять дані про прийняття т.зв. «ЛНР» в склад російської федерації, як нового суб`єкта;

- протоколом огляду відкритих джерел інформації від 21.11.2023 з додатком, відповідно до якого було здійснено огляд електронних документів, які розміщенні в мережі «Internet», які містять дані про наявність конституції т.зв. «ЛНР» за 2022 рік;

- протоколом огляду від 17.11.2023 з додатком, відповідно до якого було здійснено огляд електронних документів, які розміщенні в мережі «Internet», а саме, інтернет-ресурсу «Официальное опубликование правовых актов» на якому розміщено «Федеральний закон РФ «О создании судов Российской Федерации на территории Луганской Народной Республики и о внесении изменений в отдельные законодательные акты Российской Федерации» від 03.04.2023 №86-ФЗ, відповідно до якого було створено «Ровеньковский городской суд Луганской Народной Республики»;

- протоколом огляду від 20.11.2023 з додатком, відповідно до якого було здійснено огляд електронних документів, які розміщенні в мережі «Internet», а саме, офіційного інтернет-ресурсу «Верховный суд Российской Федерации» на якому розміщено «Постановление Пленума Верховного Суда Российской Федерации от 19.09.2023 №30 «О дне начала деятельности федеральных судов на территории Луганской Народной Республики», відповідно до якого діяльність «Ровеньковского городского суда Луганской Народной Республики», розпочато 21.09.2023;

- протоколом огляду відкритих джерел інформації від 05.12.2023 з додатком, відповідно до якого було здійснено огляд електронних документів, які розміщенні в мережі «Internet», а саме, «Указа Президента РФ «О назначении судей федеральных судов и о представителях Президента Российской Федерации в квалификационных коллегиях судей субъектов Российской Федерации» від 14.08.2023 №607, в якому міститься інформація щодо призначення ОСОБА_3 на посаду «председателя Ровеньковского городского суда Луганской Народной Республики» на шестирічний строк повноважень;

- протоколом огляду відкритих джерел інформації від 04.12.2023 з додатком, відповідно до якого було здійснено огляд електронних документів, які розміщенні в мережі «Internet», а саме, «Указа Главы Луганськой народной республики» «О назначении на должность судьи» від 19.07.2018 №УГ-532/18 в якому міститься інформація щодо призначення ОСОБА_3 на посаду судді «Ровеньковского городского суда»;

- протоколом огляду відкритих джерел інформації від 04.12.2023 з додатком, відповідно до якого було здійснено огляд електронних документів, які розміщенні в мережі «Internet», які містять дані про конкурс, в якому було обрано громадянку України ОСОБА_3 на посаду завідуючої секретаріату Ровеньківського міського суду т.зв. ЛНР» від 12.07.2016;

- протоколом огляду відкритих джерел інформації від 21.11.2023 з додатком, відповідно до якого було здійснено огляд електронних документів, які розміщенні в мережі «Internet», які містять дані про призначення на посаду суддів в «Ровеньковской городской и Ленинской районний суд» на території т.зв. «ЛНР»;

- протоколом огляду відкритих джерел інформації від 04.12.2023 з додатком, відповідно до якого було здійснено огляд електронних документів, які розміщенні в мережі «Internet», а саме, оглянуто офіційний інтернет-ресурс «Ровеньковский городской суд Луганской Народной Республики» на якому розміщено інформацію щодо графіку особистого прийому громадян головою вказаного суду ОСОБА_3 , що підтверджує здійснення нею професійної діяльності на посаді «председателя Ровеньковского городского суда Луганской Народной Республики»;

- протоколом огляду відкритих джерел інформації від 21.11.2023 з додатком, відповідно до якого було здійснено огляд електронних документів, які розміщенні в мережі «Internet», а саме, оглянуто офіційний інтернет-ресурс «Ровеньковский городской суд Луганской Народной Республики» на якому розміщено інформацію щодо списку справ, призначених до розгляду за головуванням судді ОСОБА_3 , що підтверджує здійснення нею професійної діяльності на посаді «председателя Ровеньковского городского суда Луганской Народной Республики»;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.01.2024 відповідно до якого свідок ОСОБА_7 за фотознімками впізнав ОСОБА_3 , з якою раніше неодноразово зустрічався в адвокатській спільноті;

- відповіддю оперативного підрозділу Головного управління з протидії системним загрозам управлінню державою Департаменту захисту національної державності СБ України №5/6/5/3-5596 від 21.08.2023, відповідно до якої було встановлено, що громадянка України ОСОБА_3 , має свідоцтво на зайняття адвокатською діяльністю №868 від 25.10.2007 видане Луганською КДКА та була назначена на посаду голови Ровенського міського суду Луганської області;

- відповіддю оперативного підрозділу Головного управління з протидії системним загрозам управлінню державою Департаменту захисту національної державності СБ України №5/6/5/3-6882 від 09.10.2023, відповідно до якої було встановлена біографічна довідка відносно ОСОБА_3 із зазначенням раніше зайнятих нею посад у державних органах т.зв. «ЛНР»;

- відповіддю Офісу Президента України №43-01/1154 від 23.11.2023, відповідно до якої встановлено, що ОСОБА_3 із заявою про припинення громадянства України не зверталася;

- відповіддю Міністерства закордонних справ №71/17-532/2-151065 від 13.12.2023, відповідно до якої встановлено, що ОСОБА_3 із заявою про припинення громадянства України не зверталася;

-допитом в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 , який надав суду показання про те, що він має свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, та здійснює адвокатську діяльність, певний час проживав у Луганській області, та був причетний до адвокатського самоврядування в Луганській області. Вперше ОСОБА_3 він побачив у 2013 році, в подальшому він у 2018 році отримав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю та продовжив слідкувати за адвокатським самоврядуванням, після окупації Луганської області йому було відомо, що ОСОБА_3 залишилася на тимчасово окупованій території, оскільки підтримала окупаційні війська. В подальшому, з мережі інтернет йому стало відомо, що ОСОБА_3 зайняла посаду судді в «лнр».

Прокурором також долучено у судовому засіданні процесуальні документи, складені під час проведення досудового розслідування, на підтвердження законності вчинення процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні нею інкримінованого кримінального правопорушення, поза розумним сумнівом.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 7 ст. 1111 КК України, тобто як добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному судовому органі, створеному на тимчасово окупованій території.

Відповідно до вимог ст. ст. 50,65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо призначення покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи обвинуваченій ОСОБА_3 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке віднесене до категорії особливо тяжких злочинів, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

Обставин, які б, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшували покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Обставин, які б, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжували покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Також враховано особу обвинуваченої, яка раніше не судима, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції встановленої ч. 7 ст. 1111 КК України, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, з конфіскацією майна належного їй на праві власності.

Таке покарання відносно ОСОБА_3 , на переконання суду, є необхідним та достатнім для її виправлення і попередження вчинення нею кримінальних правопорушень.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 необхідно обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного взяття її під варту.

Речові докази та процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 1111 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк - 13 (тринадцять) років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього належного їй на праві власності майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного взяття її під варту.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід, обраний ОСОБА_3 в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою, - в той самий строк з моменту отримання копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 2975 КПК України та на офіційному веб-сайті суду.

Суддя ОСОБА_1