Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/65/25 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 390/1061/24 Доповідач в колегії апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2025 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000078 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 20.05.2024 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград Кіровоградської області, громадянина України, із загальною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, офіційно не працюючого, раніше судимого:

-17.12.2020 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст. 395 КК України до 1 місяця арешту;

визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст. 263 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Ухвалено про стягнення з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 28 747, 52 грн.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційних скаргах, які однакові за змістом, мотивацією, доводами та апеляційними вимогами, обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник-адвокат ОСОБА_9 просять скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд, вказуючи про незаконність притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 263 КК України, фальсифікацію працівниками правоохоронного органу матеріалів даного кримінального провадження, підписання угоди про визнання винуватості в результаті психологічного тиску та неефективного юридичного захисту, зміст якої не відповідає дійсності та волевиявленню психічного хворого ОСОБА_8 .

Стверджують, що суд, в порушення вимог ст. 474 КПК України, затвердив угоду з формальних підстав, ухвалив незаконний та необґрунтований вирок, який на думку апелянтів підлягає безумовному скасуванню.

Як вбачається з матеріалів справи, органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, а саме у носінні, зберіганні, придбанні та збуті вогнепальної зброї, боєприпасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

За версією слідства, ОСОБА_8 у невстановлений досудовим розслідуванні час, але не пізніше 13 год. 17 хв. 16.02.2024, та у невстановленому досудовим розслідуванням місці, діючи умисно, в порушення вимог п. п. 1, 2 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2471-ХІІ від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», з подальшими змінами та доповненнями, згідно з якими зброя, боєприпаси, вибухові речовини й засоби вибуху віднесені до майна, яке не може перебувати у власності громадян, Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою КМУ № 576 від 17.10.1992, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, незаконно придбав вогнепальну зброю, бойові припаси та вибухові речовини, а саме:

- один корпус бойової ручної осколкової гранати оборонної дії типу Ф-1, споряджений вибуховою речовиною 2,4,6-тринітротолуол (ТНТ, тротил);

- один корпус бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГД-5, споряджений вибуховою речовиною 2,4,6-тринітротолуол (ТНТ, тротил);

- один корпус бойової ручної осколкової гранати типу РГН, споряджений вибуховою речовиною гексоген;

- три корпуси бойових ручних осколкових гранат типу РГН, які містять у середині заряд вибухової речовини на основі гексогену, та три засоби підриву, а саме: бойові підривачі ударно-дистанційної дії типу УДЗ до ручних гранат типу РГН (РГО), які при конструктивному поєднанні по різьбовому з`єднанню з корпусами бойових ручних осколкових гранат, є вибуховим пристроєм бойовими ручними осколковими гранатами наступальної дії типу РГН, що належать до категорії боєприпасів;

- два бойові уніфіковані підривачі ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), промислового способу виготовлення, 1983 року виготовлення, споряджені вибуховими речовинами, що знаходяться у запалі підривача, а саме: у втулці запалу димний порох, у гільзі запалу ТНРС, азид свинцю та тетрил, які являються вибуховими пристроями, призначеними для ініціювання зарядів вибухових речовин у корпусах ручних гранат;

- триста шістдесят проміжних патронів з кулями зі сталевим сердечником, калібру 5,45-мм (5,45х39 мм), промислового виготовлення, які можуть використовуватись при стрільбі з автоматів системи Калашникова («АК-74», «АКС-74У»), кулемету «РПК-74 та ін.;

- бойову реактивну штурмову гранату 105-мм типу РШГ-1, на складових частинах якої виявлено вибухові речовини 2,4,6-тринітротолуол (ТНТ, тротил) та октоген та яка являється вибуховим пристроєм та відноситься до категорії боєприпасів;

- 5,45-мм (5,45х39 мм) укорочений автомат Калашникова (АКС-74У), серійний номер 171224, промислового виготовлення, 1983р.в., виробництва Іжевського машинобудівного заводу (СРСР), в якого штатний полум?ягасник замінено на дульне гальмо-компенсатор від автоматів АК-74, АКС-74 та ін., а також замінено газову трубку на аналогічну від іншого екземпляра цієї моделі автомата;

- 7,62-мм (7,62х39) автомат моделі PM md. 63, зі складаним прикладом, серійний номер видалено, промислового виготовлення, виробництва Румунії,

які переніс до невстановленого досудовим розслідуванням місця та, на власний розсуд розділивши наявні вищевказані вогнепальну зброю, бойові припаси та вибухові речовини на дві частини, залишив зберігати у невстановленому в ході досудового розслідування місці до 16.02.2024 та 23.02.2024 відповідно, з метою подальшого збуту самостійно визначеними частинами з метою конспірації та прикриття власної протиправної діяльності.

В подальшому, ОСОБА_8 з метою збуту вищевказаної вогнепальної зброї, боєприпасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв, о 13 год. 23 хв. 16.02.2024 реалізуючи першу частину свого злочинного наміру, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, а саме навпроти гаражу № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «Мрія» в м. Кропивницькому Кіровоградської області збув першу частину із вищевказаних вогнепальної зброї, боєприпасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв, а саме:

- один корпус бойової ручної осколкової гранати оборонної дії типу Ф-1, споряджений вибуховою речовиною 2,4,6-тринітротолуол (ТНТ, тротил);

- один корпус бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГД-5, споряджений вибуховою речовиною 2,4,6-тринітротолуол (ТНТ, тротил);

- один корпус бойової ручної осколкової гранати типу РГН, споряджений вибуховою речовиною гексоген;

- один корпус бойової ручної осколкової гранати типу РГН, який містить у середині заряд вибухової речовини на основі гексогену, та один засіб підриву, а саме: бойовий підривач ударно-дистанційної дії типу УДЗ до ручних гранат типу РГН (РГО), який при конструктивному поєднанні по різьбовому з`єднанню з корпусом бойової ручної осколкової гранати, є вибуховим пристроєм бойовою ручною осколковою гранатою наступальної дії типу РГН, що належить до категорії боєприпасів, особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_10 , отримавши за це грошові кошти в сумі 3000 гривень.

В подальшому, ОСОБА_8 о 15 год. 25 хв. 23.02.2024 на виконання другої частини свого злочинного наміру, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, а саме на проїзній частині дороги по вул. Центральній в с. Соколівське Кропивницького району Кіровоградської області (географічні координати 48.4719959 32.1795851), продовжуючи реалізацію власного злочинного умислу, збув другу частину із вищевказаної вогнепальної зброї, боєприпасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв, а саме:

- два корпуси бойових ручних осколкових гранат типу РГН, які містять у середині заряд вибухової речовини на основі гексогену, та два засоби підриву, а саме: бойові підривачі ударно-дистанційної дії типу УДЗ до ручних гранат типу РГН (РГО), які при конструктивному поєднанні по різьбовому з`єднанню з корпусами бойових ручних осколкових гранат, є вибуховим пристроєм бойовими ручними осколковими гранатами наступальної дії типу РГН, що належать до категорії боєприпасів;

- два бойові уніфіковані підривачі ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), промислового способу виготовлення, 1983 року виготовлення, споряджені вибуховими речовинами, що знаходяться у запалі підривача, а саме: у втулці запалу димний порох, у гільзі запалу ТНРС, азид свинцю та тетрил, які являються вибуховими пристроями, призначеними для ініціювання зарядів вибухових речовин у корпусах ручних гранат;

- триста шістдесят проміжних патронів з кулями зі сталевим сердечником, калібру 5,45-мм (5,45х39 мм), промислового виготовлення, які можуть використовуватись при стрільбі з автоматів системи Калашникова («АК-74», «АКС-74У»), кулемету «РПК-74 та ін.;

- бойову реактивну штурмову гранату 105-мм типу РШГ-1, на складових частинах якої виявлено вибухові речовини 2,4,6-тринітротолуол (ТНТ, тротил) та октоген та яка являється вибуховим пристроєм та відноситься до категорії боєприпасів;

- 5,45-мм (5,45х39 мм) укорочений автомат Калашникова (АКС-74У), серійний номер 171224, промислового виготовлення, 1983р.в., виробництва Іжевського машинобудівного заводу (СРСР), в якого штатний полум?ягасник замінено на дульне гальмо-компенсатор від автоматів АК-74, АКС-74 та ін., а також замінено газову трубку на аналогічну від іншого екземпляра даної моделі автомата;

- 7,62-мм (7,62х39) автомат моделі PM md. 63, зі складаним прикладом, серійний номер видалено, промислового виготовлення, виробництва Румунії, особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_10 , за що аналогічним чином отримав грошові кошти в сумі 2500 доларів США, реалізувавши власний злочинний умисел в повному обсязі.

При таких встановлених, під час досудового розслідування обставинах цієї справи, суд на підставі укладеної 20 травня 2024 року між ОСОБА_8 та прокурором ОСОБА_11 угоди про визнання винуватості, засудив ОСОБА_8 за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Заслухавши доповідь судді, провівши судове слідство в обсязі допиту обвинуваченого ОСОБА_8 та перегляду відеозапису фіксації судового засідання Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 20.05.2024 року, в дебатах обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали свої апеляційні скарги, прокурорів, які заперечували проти їх задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційні скарги ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 підлягають задоволенню за таких підстав.

Переглядаючи вирок в межах доводів апеляційних скарг про скасування вироку, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам цієї справи, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів апеляційного суду більшістю голосів вважає, що захисник ОСОБА_9 під час апеляційного розгляду довів наявність правових і фактичних підстав для цього, які прокурором не спростовані.

Так, відповідно до ст. 370 КПК України, як обвинувальний, так і виправдувальний вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні, і оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Із цього слідує, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку.

Крім того, згідно положень ст. 7, 17 та 22 КПК України, однією з засад кримінального провадження є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні суду своїх доказів і у доведенні перед ним їх переконливості.

При цьому суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні направлений прокурором ОСОБА_11 08.05.2024 року на розгляд до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області.

Ухвалою судді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_12 від 13.05.2024 року підготовче судове засідання призначено на 20.05.2024 року.

20 травня 2024 року до початку судового засідання між обвинуваченим ОСОБА_8 та прокурором ОСОБА_11 укладено угоду про визнання винуватості.

За змістом цієї угоди, ОСОБА_8 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, при обставинах викладених в обвинувальному акті і погоджується з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, а також наслідками підписання такої угоди, передбачених положеннями ч.4 ст. 474 КПК України.

При цьому, згідно висновків судово-психологічних експертиз № 30 від 26.01.2021 року та № 98 від 15.03.2024 року, ОСОБА_8 з 2011 року неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «Обласна психіатрична лікарня КОР» з діагнозом - легка розумова відсталість з порушенням поведінки, з 2012 року ОСОБА_8 знаходиться на обліку у лікаря - нарколога з приводу психічно поведінкових розладів поведінки внаслідок вживання алкоголю.

Як зазначено в угоді, у 2020 році стосовно ОСОБА_8 направлено в суд три обвинувальні акти про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні різних кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.1 та ч.2 ст. 246 та ч.3 ст. 185 КК України, а 30.09.2022 року до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області направлено клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Тобто, підтверджено, що ОСОБА_8 є психічно хворою людиною, яка є осудною, однак потребує лікування.

При вивченні матеріалів кримінального провадження та перевірці доводів апеляційних скарг ОСОБА_8 та його захисника про порушення права та неефективність юридичного захисту адвоката ОСОБА_13 , відсутність волевиявлення та добровільності при підписанні угоди з прокурором про визнання винуватості, колегією суддів шляхом перегляду відеозапису судового засідання від 20.05.2024 року, встановлено, що жодної відповіді ОСОБА_8 на запитання головуючого судді не прозвучало, і на відео- та звуко- файлах судового засідання не зафіксовано.

На відео видно, як головуючий коротко оголошує зміст угоди про те, що ОСОБА_8 визнає свою вину, нічого не оспорює, погоджується з покаранням, формально зачитує права та наслідки, адвокат ОСОБА_13 відповідає, що позиція узгоджена, сторона захисту з усім згодна, «киває» ОСОБА_8 , головуючий звертається до ОСОБА_8 і сам відповідає, що « ОСОБА_8 згоден, все зрозуміло» далі головуючий заслуховує прокурора, який просить долучити матеріали слідства та вирішити питання про речові докази, боєприпаси, зброї та ін.., і повідомляє сторони, що видаляється до нарадчої кімнати.

Вирок суду по виходу з нарадчої кімнати не проголошується, відео та звукозапис проголошення вироку відсутній, копія вироку згідно розписки вручена ОСОБА_8 23 травня 2024 року (т. 3 а.п.175)

При вирішенні апеляційних скарг, колегія суддів апеляційного суду враховує, що в силу п. с ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має щонайменше право захищати себе особисто чи використовувати правову допомогу захисника, обраного на власний розсуд, або, якщо він не має достатніх коштів для оплати правової допомоги захисника, одержувати таку допомогу безоплатно, якщо цього вимагають інтереси правосуддя.

Згідно з правовою позицією ЄСПЛ, відображеною, зокрема, у п. 262 рішення від 21.04.2011 року у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «право кожного обвинуваченого у скоєнні злочину на ефективний захист, наданий захисником… є однією з основних ознак справедливого судового розгляду».

Також п. 89 рішення Євро суду від 13.02.2001 року у справі «Кромбах проти Франції» вказано, що «хоча право кожної особі, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, на ефективний захист адвокатом і є абсолютним, воно становить одну з головних підвалин справедливого судового розгляду».

За правилами ст. 49 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо: зокрема, обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно; коли участь захисника є обов`язковою, відповідно до вимог статті 52 КПК України.

Відповідно до ст. 20 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфікаційну правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.

Важливою складовою права на захист у кримінальному провадженні є також забезпечення ефективного захисту. Недотримання цих складових права на захист є передумовою скасування судового рішення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування та розгляду справи судом першої інстанції, захисником ОСОБА_8 згідно доручення центру безоплатної вторинної допомоги призначено адвоката ОСОБА_13 .

Очевидно, що при розумовій відсталості, з урахуванням діагнозу, розладів поведінки, епілептичних (судорожних) припадків та приймання згідно довідки СІЗО медичного препарату «Карбазепіну» ОСОБА_8 , при підписанні угоди про визнання винуватості, очевидно міг не знати та не усвідомлювати, що він підписує, на що погоджується, а добровільне волевиявлення ОСОБА_8 на угоду з прокурором, викликає у колегії суддів, з урахуванням «скороченої» процедури, а по суті не дотримання вимог ст. 474 КПК України та формальне ставлення головуючого судді до перевірки, об`єктивні сумніви.

Тобто, колегія суддів при «безумовній та беззаперечній прокурору» позиції адвоката ОСОБА_13 , при наявності невирішених питань законності та обгрунтованості пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, більшістю голосів констатує про неефективність, а по суті порушення права психічно хворого ОСОБА_8 на захист, незаконність затвердженої судом угоди про визнання винуватості та ухваленого вироку.

Такі висновки апеляційного суду підтверджується ще й тим, що прокурор, при направленні обвинувального акту стосовно ОСОБА_8 за ч.1 ст. 263 КК України в суд на розгляд та до початку судового розгляду, уклавши з ОСОБА_8 угоду про визнання винуватості, не міг не знати про те, що після фіксації двох епізодів збуту (16 та 23 лютого 2024 року) 7 гранат, 2 дистанційних підривачів, 360 патронів 5.45-мм., шумової гранати та 2 автоматів Калашникова 5,45 та 7,62-мм, слідчим СВ Управління СБУ в Кіровоградській області, під контролем групи прокурорів, з 28 лютого 2024 року розслідувалось інше пов`язане з цим кримінальне провадження № 0000039 стосовно працівників сектору боротьби з незаконним обігом зброї та вибухівки УКР ГУНП в Кіровоградській області, які за версією слідства здійснили фальсифікацію доказів обвинувачення ОСОБА_8 та незаконно притягнули ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України ( т.5 а.п. 1-95)

На момент перегляду цієї справи колегією суддів Кропивницького апеляційного суду, процесуальним прокурором Новоукраїнської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_14 повідомлено і направлено копію обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000039 від 28.02.2024 року стосовно ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 за ч.2 ст.28, ч.2 ст.372, ч.2 ст.28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України за фактом притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності, поєднане з обвинуваченням у вчиненні тяжкого злочину, а також поєднаного зі штучним створенням доказів обвинувачення, де ОСОБА_8 фігурує потерпілим ( т.5 а.п. 1-95)

Тобто, при таких обставинах, які відомі суду, однозначно стверджувати про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, відповідність укладеної угоди про визнання винуватості вимогам Закону та добровільності укладення такої угоди, на думку більшості суддів апеляційного суду підстав немає, вирок суду ухвалений на підставі угоди є явно незаконним, який підлягає безумовному скасуванню, у зв`язку з істотним порушенням вимог КПК.

Додатковою підставою для скасування оскаржуваного вироку є те, що згідно з вимогами ч.5 ст.27 КПК України, під час судового розгляду та у випадках, передбачених цим Кодексом, під час досудового розслідування забезпечується повне фіксування судового засідання та процесуальних дій за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Згідно розділу III Інструкції про порядок роботи з технічними засобами фіксування судового засідання, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України 20.09.2012 року № 108, окрім іншого, передбаченого положеннями згаданої Інструкції, секретар судового засідання перед початком роботи зобов`язаний перевірити працездатність пристроїв, провести тестування для перевірки того, що складові комплексу звукозапису працюють нормально та запис іде правильно. У разі виявлення ознак непрацездатності обладнання комплексу звукозапису секретар доповідає судді про неможливість подальшого звукового запису судового засідання та повідомляє про це керівника апарату і адміністратора.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами є однією з основних засад судочинства. Вказаний припис покладає на суд обов`язок здійснювати повне фіксування судового процесу технічними засобами, оскільки саме за умови такого фіксування судового процесу гарантується конституційне право кожного на судовий захист, а також забезпечуються законність та інші основні засади судочинства.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 371 КПК вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 376 КПК судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу суду з нарадчої кімнати. Головуючий у судовому засіданні роз`яснює зміст рішення, порядок і строк його оскарження.

Учасники судового провадження відповідно до ч. 6 вказаної статті мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали (постанови) суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Системний аналіз процесуальних норм вказує про те, що вирок має бути складено в нарадчій кімнаті, а його повний текст - оголошено негайно після виходу суду з нарадчої кімнати, крім того, копію цього вироку негайно має бути вручено учасникам судового провадження.

Як вбачається з дослідженого апеляційним судом журналу та переглянутого файлу технічної фіксації судового засідання, яке відбулось 20 травня 2025 року, головуючий суддя видалився до нарадчої кімнати, однак вирок після виходу з нарадчої кімнати не оголошувався, звукозапис судового засідання, а саме проголошення вироку відсутній.

Таким чином, відсутність на технічному носії вищезазначеного звукозапису, а саме проголошення вироку, позбавляє апеляційний суд можливості перевірити чи відповідає текст проголошеного ОСОБА_8 вироку, з вироком який міститься у справі неможливо, що відповідно до п.7 ч.2 ст. 412 КПК України є також істотним порушенням вимог КПК та підставою для призначення нового судового розгляду.

Також, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що за змістом положень п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначається, у тому числі рішення про початок строку відбування покарання та залік досудового тримання під вартою.

В даному випадку матеріалами кримінального провадження підтверджується, що згідно протоколу затримання, ОСОБА_8 було затримано в порядку, передбаченому п.2 ч.1 ст.208КПК України 23 лютого 2024 року о 15 год. 29 хв.

Так, відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК України, з урахуванням положень ст.72 КК України, у разі визнання особи винуватою суд у резолютивній частині вироку зазначає рішення щодо заліку досудового тримання під вартою.

В даному випадку, суд у вироку не вказав про зарахування ОСОБА_8 в строк покарання період знаходження під вартою. При цьому суд повинен вказати кінцеву дату попереднього ув`язнення, яке повинно бути зараховане ОСОБА_8 у строк відбування покарання до часу поставлення вироку та співвідношення його зарахування.

Також, у резолютивній частині вироку суд повинен вказати спеціальну норму кримінального закону, яка визначає зарахування строку попереднього ув`язнення, а саме ч.5 ст.72 КК України.

Однак суд цього не зробив, допустив помилку, а також неправильно вказав про те, що строк відбування покарання рахується з моменту затримання ОСОБА_8 23 лютого 2024 року, при тому, що строк відбування покарання має обраховуватися з дня проголошення вироку.

Отже, судом першої інстанції неправильно застосований закон України про кримінальну відповідальність та порушені вимоги кримінального процесуального закону (ч. 4 ст. 374 КПК України), що вплинуло на законність та обґрунтованість оскаржуваного стороною захисту вироку.

Такі, очевидні порушення вимог КПК не можуть бути усунені апеляційним судом в ході апеляційного розгляду, а тому відповідно до вимог п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК є безумовною підставою для скасування вироку.

Виходячи із передбачених ст. ст. 7, 9 ч.6 КПК України загальних засад кримінального провадження, положень ст. 409, 411, 412, 415 КПК України, з метою забезпечення права сторін провадження на справедливий судовий розгляд та на оскарження процесуальних рішень, дотримання принципу змагальності сторін та свободи подання ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, колегія суддів більшістю голосів дійшла однозначного висновку про те, що ухвалений Кіровоградським районним судом Кіровоградської області обвинувальний вирок стосовно ОСОБА_8 підлягає безумовному скасуванню, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Вказані порушення закону, а отже і подальшу оцінку доказів з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, не можливо усунути під час апеляційного перегляду даного кримінального провадження в рамках угоди про визнання винуватості, оскільки у такому разі буде порушено принцип інстанційності судової системи та право учасників кримінального провадження на оскарження процесуальних рішень ( ст.24 КПК України).

Таким чином, наведені істотні порушення вимог кримінального та кримінального процесуального закону, відповідно до ст. 415 КПК України є підставою для призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

У зв`язку із скасуванням вироку суду із-за істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, та відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, якими встановлено, що призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, колегія суддів в обговорення вини і кваліфікації дій ОСОБА_8 не входить та вважає, що при новому судовому розгляді необхідно врахувати висновки апеляційного суду, не допустити виявлені недоліки та ухвалити вмотивоване, законне і справедливе судове рішення, надавши оцінку всім доказам, дослідженим під час судового розгляду, що буде відповідати загальним засадам та цілям кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412-415, 418, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 з доповненнями - задовольнити.

Вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 20 травня 2024 року, в кримінальному провадженні № 0000078 стосовно ОСОБА_8 за ч.1 ст.263 КК України - скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства та призначити новий судовий розгляд в Кропивницькому районному суді Кіровоградської області.

Строк тримання обвинуваченому ОСОБА_8 продовжити на 60 днів, а саме до 10 липня 2025 року включно.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4