Справа № 465/4370/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/458/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_6 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 08.05.2025 року про самовідвід судді ОСОБА_1 , в межах кримінального провадження №0000009 стосовно :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.1,2 ст. 209, ч.3 ст.27- ч.3 ст.362, ч.3 ст.27-ч.3 ст. 365-2, ч.2,3 ст. 358 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.362, ч.3 ст. 365-2 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 362 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 358 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

встановила:

Прокурор подав апеляційну скаргу на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 08.05.2025 року яку виніс суддя ОСОБА_1 та задовольнив самовідвід судді ОСОБА_1 у розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000009 від 24.04.2021 (судова справа 465/4370/24)

Матеріали судової справи № 465/4370/24 (судове провадження № 1-кп/465/758/25) передано до загальної канцелярії суду на повторну реєстрацію та визначення судді в порядку, передбаченому ст. 35 КПК України.

Прокурор в апеляційній скарзі просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали Франківського районного суду м. Львова від 08.05.2025 про самовідвід судді.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 08.05.2025 |якою задоволено заяву про самовідвід судді ОСОБА_1 у справі №465/4370/24 - скасувати. Призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає, що ухвала винесена незаконний складом суду, а тому підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор покликається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що суддя ОСОБА_1 без виклику учасників судового провадження розглянув власну заяву про самовідвід у справі №465/4370/24 з підстав порушення підсудності даного провадження саме Франківському районному суду м. Львова.

Апелянт звертає увагу, що заява про самовідвід головуючого у даній справі ОСОБА_1 у порядку, передбаченому нормами ст. ст. 80-82 КПК України не розглядалась, натомість всупереч цим процесуальним нормам була вирішена ним самостійно.

Крім того, вважає, що подальше вирішення справи складом суду, якому вона була передана після винесення оскаржуваної ухвали від 08.05.2025 і на її підставі, буде таким, що проведено з порушенням вимог щодо порядку визначення складу суду у кримінальному провадженні, оскільки, як зазначено вище, питання про самовідвід судді, на розгляді якого перед тим перебувала справа, не було вирішено належно, в спосіб і в порядку, встановленому нормами ст. ст. 80-82 КПК України.

Щодо оскарження даної ухвали в апеляційному порядку, прокурор покликається на положення ст. 392 КПК України та вказує, що процесуальним законодавством окремо не регламентовано порядок оскарження ухвал про відвід судді, однак ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного суду у складі Верховного Суду від 6 березня 2018 року у справі № 51-499км17 визначено, що апеляційні суди мають не тільки повноваження, але й обов`язок розглядати скарги на рішення суддів, якщо ставиться питання про вихід за межі компетенції, навіть якщо такі повноваження експліцитно не визначені у процедурних нормах.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про задоволення апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

На розгляді Франківського районного суду м. Львова перебуває обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000009 від 24.04.2021, який скерований до Франківського районного суду м. Львова 31.05.2024 від керівника Франківської окружної прокуратури міста Львова Львівської області ОСОБА_11 та відповідно до протоколу і звіту автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2024, переданий для розгляду судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_12 ( т. 1 ас. 179).

11.06.2024 матеріали судової справи № 465/4370/24 скеровані до Львівського апеляційного суду з поданням судді ОСОБА_13 від 06.06.2024 для вирішення територіальної підсудності. Підстави такого рішення судді викладені в поданні. ( т. 1 ас. 180 182).

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 12.06.2024 у задоволенні подання відмовлено. Підстави такого рішення викладені в ухвалі. Зокрема за змістом ухвали: «… колегією апеляційного суду встановлено, що предметом незаконного заволодіння були приміщення, які знаходяться за адресою: м. Львів, пл.. Ринок, 7 та 8. Однак, слід також врахувати, що державні реєстратори, які здійснювали незаконні дії щодо зазначеного вище майна, зокрема ОСОБА_8 здійснював свою діяльність на робочому місці, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а державний реєстратор ОСОБА_9 за адресою: м. Львів, вул.. Городоцька, 299. Технічні документи на нерухоме майно, що стало предметом кримінального правопорушення, складались ФОП ОСОБА_10 , який здійснював свою діяльність за адресою: м. Львів, вул.. Джерельна, 69. При цьому досудове розслідування даного кримінального провадження здійснювалось ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області за процесуальним керівництвом Франківської окружної прокуратури м. Львова…».

Відмовляючи у клопотанні, колегія суддів також звернула увагу на дотримання судом першої інстанції положень ч. 2 ст. 34 КПК України, згідно якої питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду, тобто за поданням, підписаним головою відповідного місцевого суду ( т.1 ас.186 188).

18.06.2024 справа повернулася до суду першої інстанції згідно супровідного листа апеляційного суду від 13.06.2024 року (т.1 ас. 189).

Відповідно до ухвали Франківського районного суду м. Львова від 26.06.2024, постановленої в ході підготовчого судового засідання, суд постановив направити кримінальне провадження № 0000009 від 24.04.2021 разом із поданням до Львівського апеляційного суду для вирішення питання направлення даного провадження із Франківського районного суду м. Львова на розгляд Галицького районного суду м. Львова.

Дана ухвала разом із поданням за підписом в.о. голови Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_14 , поступили до апеляційного суду 05.07.2024.

Підстави прийнятого рішення викладені в ухвалі та поданні (т. 1 ас. 190 197).

Вирішуючи питання подання, апеляційний суд своєю ухвалою від 12.07.2024 відмовив у визначенні підсудності кримінального провадження за правилами ст. 32 КПК України, зазначивши що: «…за правилами ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення інкриміновані ОСОБА_7 , передбачені ч. 4 ст. 190 КК (в редакції кримінального Закону станом на 26.07.2016; 07.11.2017) та частинами 1 та 2 ст. 209 КК (в редакції кримінального Закону станом на 07.05.2019), відносяться до особливо тяжких.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 209 КК України, було скоєно після вчинення діянь, кваліфікованих органом досудового розслідування, за ч. 4 ст. 190 КК України.

Тому останнім за часом особливо тяжким кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 був злочин, передбачений ч. 2 ст. 209 КК України, який, згідно з обвинувальним актом, вчинено по вулиці Героїв УПА, 73 у м. Львові, тобто у межах територіальної юрисдикції Франківського районного суду м. Львова. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000009 від 24.04.2021 повернути до Франківського районного суду м. Львова для розгляду по суті….» (т. 1 ас. 200 202).

24.07.2024 судова справа у кримінальному провадженні № 0000009 від 24.04.2021 повернута до Франківського районного суду м. Львова та передана судді, відповідно до довідок про доставку повідомлень учасникам процесу, їх виклик здійснено на 12.08.2024 на 15 год. 00 хв. ( т. 1 ас. 204 211).

Будь які інші відомості, про рух судової справи в проміжку часу до 12.11.2024 в матеріалах судового провадження, відсутні.

Згідно розпорядження керівника апарату суду від 12.11.2024 № 213/Р, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Відповідно до протоколу та звіту про повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями від 12.11.2024, справа розподілена та 14.11.2024 передана судді ОСОБА_1 . Підстави передачі викладені у зазначених вище розпорядженні, протоколі та звіті ( т. 2 ас. 1-2).

Відповідно до ухвали судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 від 20.01.2025, у ході вирішення питань, передбачених статтями 75,80, 81, ч.1 ст. 314, ст. 371 КПК України, обвинувальний акт прийнятий до провадження та призначено підготовче судове засідання з його розгляду, з одночасним визначенням запасного судді. Прийняття обвинувального акту до провадження та призначення підготовчого судового засідання вирішувалося з урахуванням завантаженості головуючого, у тому числі й фактом раніше призначених судових справ та виконанням обов`язків слідчого судді. Більш повно підстави такого рішення викладені в ухвалі ( т. 2 ас. 3 42).

Підготовчі судові засідання неодноразово переносилися на підставі клопотань поданих учасниками процесу.

У черговому підготовчому судовому засіданні, в ході вирішення питань, передбачених статтями 314 315, у тому числі й статтею 32 КПК України щодо підсудності розглядуваного обвинувального акту Франківському районному суду м. Львова, зважаючи на наслідки розгляду обвинувального акту з порушенням територіальної підсудності, заслухавши висновки прокурора - публічного обвинувача, який вважав, що обвинувальний акт не підсудний Франківському районному суду м. Львова, доводи та аргументи захисників, котрі погодилися з висновками прокурора, думку самих обвинувачених, кожного окремо, суд прийшов до переконання, що в силу вимог ст. 32 КПК України, обвинувальний акт не може бути предметом судового розгляду Франківським районним судом м. Львова з підстав викладених у поданні та в ухвалі судового засідання від 11.03.2025 року, мотиви якої частково узгоджуються з рішеннями, що прийняті попереднім складом суду.

Так, в ході підготовчого судового засідання судом було встановлено та констатовано факт, що кримінальне провадження № 0000009 від 24.04.2021 надійшло до Франківського районного суду м. Львова з порушенням правил підсудності, таке порушення тягне за собою скасування рішення суду, а отже кримінальне провадження підлягає передачі іншому суду.

З урахуванням та на виконання ухвали Франківського районного суду від 11.03.2025 року, головуючим у судовій справі підготовлено подання в порядку, передбаченому п.1 ч. 1 та ч. 2 ст. 34 КПК України.

Готуючи подання, головуючим суддею було враховано вимоги ч.2 ст. 34 та висновки Львівського апеляційного суду викладені в ухвалі від 12.06.2024 року, а саме - «… у задоволенні подання судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_13 про направлення кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 від 24.04.2021 слід відмовити, оскільки таке не є належним чином мотивоване та складене не уповноваженою особою….».

При підготовці подання від 11.03. 2025, головуючим у судовій справі № 465/4370/24 суддею ОСОБА_1 враховано також обставини встановлені в ході підготовчого судового засідання ( ухвала від 11.03.2025) та висновки Львівського апеляційного суду викладені в ухвалі від 12.07.2024 року, що постановлена у вказаній судовій справі за результатами розгляду подання від 04.07.2024 складеного в.о. голови Франківського районного суду м. Львова суддею ОСОБА_14 , за змістом якого, ставилося питання про визначення підсудності за Галицьким районним судом м. Львова.

Отже, головуючим у судовій справі суддею ОСОБА_1 враховано, що згідно змісту частини 2 ст. 34 КПК України, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про, що постановляється мотивована ухвала.

Таким чином, законодавець встановив вичерпний порядок скерування кримінального провадження з одного суду до іншого, тобто місцевим судом (п.22. ч. 1 ст. 3 КПК України, статті 21- 23 , 52, 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»») через суд апеляційної інстанції.

Відтак, головуючий у судовій справі суддя ОСОБА_1 , керуючись Конституцією України; Законом України «Про судоустрій і статус суддів»; врахувавши положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за якою кожен має право на незалежний і справедливий суд, взявши до уваги положення Міжнародного пакту про громадянські та політичні права; Основних принципів щодо незалежності судових органів, схвалених резолюціями Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року; Рекомендації щодо ефективного впровадження Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 15 грудня 1989 року; Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року; Європейську хартію про закон щодо статусу суддів; Рекомендацію CM/Rec (2010)12 Комітету Міністрів Ради Європи державам - членам відносно суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, а також з метою дотримання вимог статей 28 КПК України щодо розумних строків розгляду судової справи № 465/4370/24 (кримінальне провадження 0000009 від 24.04.2021), виконав свій обов`язок, звернутися до апеляційного суду з Поданням про визначення підсудності вказаної судової справи.

Мотиви такого звернення викладені як в ухвалі судового засідання так і в Поданні від 11.03.2025.

Апеляційний суд прийнявши до розгляду подання головуючого в судовій справі - судді ОСОБА_1 та не розглянувши його по суті, своєю ухвалою від 14.04.2025 року відмовив у задоволенні подання.

Відмовляючи у задоволенні подання, апеляційний суд у своїй ухвалі зазначив: «…питання підсудності, порушені судом першої інстанції, двічі вирішено Львівським апеляційним судом, про що постановлено відповідні ухвали від 12.06.2024 року та 12.07.2024 року, якими, у задоволенні подання про передачу справи до іншого суду, відмовлено. Окрім того, колегія суддів вдруге звернула увагу на необхідність дотримання судом першої інстанції положень ч.2 ст. 34 КПК України, згідно якої питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду, тобто за поданням, підписаним головою відповідного місцевого суду. У даному ж випадку подання підписане суддею Франківського районного суду м. Львова - ОСОБА_1 головуючим суддею у даному кримінальному провадженні. Таким чином, у задоволенні подання судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , слід відмовити…».

Незважаючи на відмову у задоволенні клопотання з підстав зазначених в ухвалі апеляційного суду від 14.04.2025, питання підсудності обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000009 від 24.04.2021 й надалі залишається невирішеним у спосіб передбачений КПК України, а відтак на переконання судді, обвинувальний акт не може бути предметом судового розгляду Франківським районним судом м. Львова.

Апеляційний суд відмовляючи у задоволенні клопотання без розгляду його по суті, зазначив одну з підстав відмови те, що питання підсудності, порушені судом першої інстанції, двічі вирішено Львівським апеляційним судом, про що постановлено відповідні ухвали від 12.06.2024 року та 12.07. 2024 року, якими у задоволенні подання про передачу справи до іншого суду відмовлено.

Проте, заслуговує уваги той факт, що за першими двома поданнями судом першої інстанції ставилося питання про визначення підсудності обвинувального акту за Галицьким районним судом м. Львова, у той час, коли в ході підготовчого судового засідання під головуванням судді ОСОБА_1 від 11.03.2025, виходячи із вимог ст. 34 КПК України було встановлено факти підсудності обвинувального акту за Пустомитівським районним судом Львівської області, що й стало підставою для внесення подання. Обґрунтованість таких фактів, мотивована рішенням суду - ухвалою судового засідання від 11.03.2025.

Так, згідно резолютивної частини ухвали суд постановив: «визнати встановленим факт, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000009 від 24 квітня 2021 надійшов до суду з порушенням правил підсудності», ухвала набрала законної сили, а встановлені судом факти не спростовані.

Матеріали кримінального провадження № 0000009 від 24.04.2021 року з Львівського апеляційного суду повернуті до суду першої інстанції 17.04.2025 року та відповідно до резолюції в.о. голови Франківського районного суду м. Львова судді ОСОБА_14 передані судді ОСОБА_1 24.04.2025 року.

Вирішуючи в черговий раз питання, можливості продовження підготовчого судового засідання з розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000009 від 24.04.2021 року, і зокрема в частині уже встановлених судом фактів, та наявністю ухвали апеляційного суду про відмову у задоволенні подання судді ОСОБА_1 про направлення кримінального провадження № 0000009 від 24.04.2021 року для розгляду до іншого суду, головуючий вважав дану обставину такою, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 75 КПК України, була і є тією обставиною, що виключає участь судді в кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, та зважаючи на те, що розгляд судового провадження неналежним судом та судом з порушенням територіальної підсудності є підставою для скасування судового рішення, не можу як суддя свідомо порушувати вимоги Закону, а тому за відсутністю інших варіантів запобігання цьому, вважаю, що є достатньо підстав для самовідводу з підстав, передбачених п. 5 ч.1 ст. 75 та ч. 2 ст. 76 КПК України.

Так, відповідно до ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених ст.75 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду).

Тобто заява про самовідвід судді, який здійснює судове провадження одноособово, підлягає розгляду іншим суддею цього ж суду, визначеним у порядку, встановленому ст. 35 КПК України, із дотриманням вимог, передбачених ч. 3 ст. 81 КПК України.

Натомість, у порушення наведених вище положень кримінального процесуального закону, суддя ОСОБА_1 (головуючий у справі) заяви про самовідвід не написав, але ухвалою від 08.05.2025 вирішив самовідвід.

Подавши на вказане рішення апеляційну скаргу прокурор вказує, що хоча кримінальним процесуальним законодавством окремо не регламентовано порядок оскарження ухвал про відвід судді, однак оскаржувана ухвала є незаконною, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, адже заява про самовідвід судді ОСОБА_1 відсутня та самовідвід не був вирішений у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом, що, у свою чергу, ставить під сумнів законність складу суду, визначеного для розгляду судової справи у порядку ст. 35 КПК України після постановлення оскаржуваної ухвали про самовідвід судді.

Колегія суддів враховує, що у системі окремого оскарження ухвал, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України, діють визначені законом обмеження.

Водночас, колегія суддів вважає, що у випадку постановлення місцевим судом під час судового провадження ухвали, яка не підлягає окремому оскарженню, проте постановлена у спосіб, не передбачений КПК України, тобто з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, відтак є незаконною, що, у свою чергу, ставить під сумнів законність подальших процесуальних дій та прийнятих рішень у справі, суд апеляційної інстанції має обов`язок розглянути таке судове рішення, навіть якщо такі повноваження експліцитно не визначені у процедурних нормах.

За наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що ухвала судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 від 08.05.2025 року про задоволення самовідводу кримінальному провадженні щодо обвинувачених ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , постановлена у спосіб не передбачений КПК України, що беззаперечно свідчить про незаконність такої ухвали, а відтак є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з п.3 ч. 1 ст. 409 КПК України істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

За встановлених обставин, апеляційна скарга прокурора визнається судом апеляційної інстанції обґрунтованою, а тому ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 08.05.2025 року про задоволення самовідводу судді ОСОБА_1 необхідно скасувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 416 КПК України суд першої інстанції здійснює судове провадження згідно з вимогами розділу IV цього Кодексу в іншому складі суду тільки після скасування судом апеляційної інстанції: вироку або ухвали про закриття кримінального провадження чи про застосування, відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру. Тобто, виходячи із буквального тлумачення вказаної норми КПК - після скасування апеляційним судом рішення суду першої інстанції (ухвали суду), яким не закінчується розгляд справи по суті, й призначення нового розгляду у суді першої інстанції, подальший розгляд вказаного кримінального провадження здійснює той же склад суду.

Тому, колегія суддів вважає, що скасування оскаржуваної ухвали, за відсутності вирішення у встановленому КПК України порядку заяви головуючого у справі судді ОСОБА_1 про самовідвід, обумовлює необхідність призначення нового розгляду у суді першої інстанції у тому ж складі суду.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419, 424 КПК України, колегія суддів

постановила:

Поновити прокурору ОСОБА_6 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу судді Франківського районного суду м. Львова від 08.05.2025 року, якою задоволено самовідвід судді ОСОБА_1 в межах кримінального провадження №0000009 - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції у тому ж складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий:

Судді: