Справа № 273/1252/25
Провадження № 1-кп/273/156/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Баранівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0004236 від 13.05.2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Чернігів, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , розлученого, з середньою освітою, офіційно не працюючого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше судимого вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.09.2022 року за ч. 4 ст. 186 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі; ухвалою Богунського районного суду Житомирської області від 24.05.2024 року звільнено від відбування покарання умовно-достроково з невідбутою частиною 5 років 7 місяців 26 днів для проходження військової служби за контрактом,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200, 256 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 08.11.2024 не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 17.01.2025, коли був доставлений військовослужбовцями ВСП до військової частини НОМЕР_1 .

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним нез`явлення до військової частини та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.

Такими діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, а саме нез`явлення військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Крім цього, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200, 256 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 25.03.2025 не з`явився вчасно до місця служби, що дислокувалось у АДРЕСА_3 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 06.04.2025, коли був доставлений військовослужбовцями ВСП до військової частини НОМЕР_1 .

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним нез`явлення до місця служби та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.

Такими діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, а саме нез`явлення військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Крім цього, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200, 256 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 07.04.2025 о 19 год. 00 хв. самовільно залишив місце служби, що дислокувалось у с. Рогачів Звягельського району Житомирської області, та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 19 год. 30 хв. 11.04.2025, коли був доставлений військовослужбовцями ВСП до військової частини НОМЕР_1 .

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення місця служби та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.

Такими діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Крім цього, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200, 256 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 14.04.2025 о 10 год. 00 хв. самовільно залишив місце служби, що дислокувалось у с. Рогачів Звягельського району Житомирської області, та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 16 год. 19 хв. 26.05.2025, коли був затриманий слідчим Держаного бюро розслідувань.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення місця служби та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.

Такими діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні та всі встановлені обставини справи. Суду пояснив, що пішов у СЗЧ за обставин встановлених досудовим розслідуванням і описаних в обвинувальному акті. Щиро розкаюється у вчиненому, зробив для себе належні висновки, просив суворо не карати.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

У судовому засіданні прокурор, враховуючи, що обвинувачений визнає свою вину та всі встановлені обставини справи, просив суд визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений не заперечив щодо визнання судом недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи думку учасників судового провадження, які не заперечували щодо застосування ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд дійшов переконливого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст.65 Кримінального кодексу України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та зокрема те, що відповідно до ч.5 ст.12 Кримінального кодексу України кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 Кримінального кодексу України, кваліфікується як тяжкий злочин.

Щодо особи обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 раніше судимий, звільнений від відбування покарання умовно-достроково для проходження військової служби за контрактом, згідно з довідкою ВКЛ №938 від 08.08.2024 року ОСОБА_4 отримано травму пов`язану з проходженням військової служби, згідно з медичною характеристикою, виданою тво начальника медичної служби ВЧ НОМЕР_1 від 09.04.2025 року ОСОБА_4 отримав 23.07.2024 року вибухове поранення та вибухову травму, перебував на стаціонарному лікуванні, 07.03.2025 року направлявся на ВЛК в ВЧ НОМЕР_2 , однак у зв`язку з неявкою на огляд спеціалістів ВЛК без поважної причини 25.03.2025 року анульовано проходження ВЛК, на обліку у психіатра та нарколога не перебував, психологічний стан без особливостей, відповідно до службової характеристики ОСОБА_4 за місцем проходження служби зарекомендував себе негативно: до виконання службових обов`язків ставиться посередньо, потребує контролю з боку командирів, на критику і зауваження реагує, проте належних висновків собі не робить, неодноразово самовільно залишав військову частину.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, участь у відбитті збройної агресії.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, в межах санкції ч.5 ст.407 КК України у виді позбавлення волі.

Разом із тим, судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше судимий вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.09.2022 року за ч. 4 ст. 186 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Богунського районного суду Житомирської області від 24.05.2024 року ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання умовно-достроково з невідбутою частиною 5 років 7 місяців 26 днів для проходження військової служби за контрактом.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, тому суд вважає за необхідне до покарання призначеного за новим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.09.2022 року за ч. 4 ст. 186 КК України та остаточно ОСОБА_4 на підставі ч.1, 4 ст. 71 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі.

Визначене обвинуваченому покарання відповідатиме принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

В силу прямих вимог законодавства суд позбавлений можливості застосувати до обвинуваченого статті 69, 75 КК України та призначити покарання з випробуванням чи більш м`яке покарання, ніж передбачено законом.

Цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні не заявлено.

Арешт на майно не накладався.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Враховуючи призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально, запобіжний захід до набрання вироком законної сили необхідно залишити попередній тримання під вартою.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Таким чином, ОСОБА_4 слід зарахувати в строк відбуття покарання тримання під вартою в період з 26.05.2025 року по 26.08.2025 року включно.

Керуючись ст. 2, 7, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднати до покарання призначеного за даним вироком невідбуте покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.09.2022 року за ч. 4 ст. 186 КК України і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання з 26.05.2025 року.

На підставі ст.72 КК України зарахувати до строку призначеного судом покарання термін перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою з 26.05.2025 року по 26.08.2025 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1