ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 688/147/25

Провадження № 11-кп/820/347/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 04.01.2025 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2025 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2025 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шепетівка Хмельницької області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, утримуючого троє неповнолітніх дітей, не працюючого, не судимого відповідно до ст. 89 КК України,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строком тривалістю 1 рік.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1, пунктів 2, 4 частини 3 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу не обрано.

Позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 10000 гривень у відшкодування моральної шкоди.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст.100 КПК України

За вироком суду, 01.01.2025 у період часу з 01 год по 01 год 10 хв, ОСОБА_7 , перебуваючи поряд із вхідними дверима квартири АДРЕСА_3 , будучи обуреним висловлюваннями ОСОБА_9 , яка перед цим робила зауваження щодо шуму, вирішив проникнути до приміщення квартири АДРЕСА_4 , помилково вважаючи, що в ній проживає ОСОБА_9 .

Переслідуючи умисел, спрямований на незаконне проникнення до вищевказаного житла, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_10 , у якому на підставі договору оренди проживає ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що згідно положень ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла та не допускається проникнення до житла особи, реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та, бажаючи їх настання, умисно, протиправно, без згоди та всупереч волі законного володільця, за відсутності законних підстав, використовуючи фізичну силу, а саме, шляхом нанесення кількох ударів ногою по вхідних дверях зазначеної квартири, пошкодив дерев`яну частину дверної коробки, на якій кріпився замикаючий пристрій засуваючого типу, на який були замкнені вхідні двері, внаслідок чого відкрив вхідні двері та проник до коридору квартири, після чого пройшов у приміщення вітальні, у якому в цей час відпочивала потерпіла ОСОБА_8 , де знаходився упродовж нетривалого часу, після чого самостійно покинув приміщення квартири, порушивши у такий спосіб недоторканність житла потерпілої.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок в частині призначеного покарання змінити, призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в решті вирок залишити без змін.

Вказує, що у вироку суд визнав, що діями ОСОБА_7 потерпілій було спричинено психологічну травму, однак доказів не здобуто, потерпіла до лікарів за медичною чи психологічною допомогою не зверталася, будь якого лікування не проходила.

Зазначає, що жодних інших протиправних дій, окрім як проникнення до житла не відбулося, ОСОБА_7 самостійно припинив протиправні дії та покинув квартиру потерпілої, після чого відразу визнав свою провину.

Посилається на те, що ОСОБА_7 є не судимим, щиро розкаюється, неодноразово просив вибачення у потерпілої, активно сприяв розкриттю злочину, на утриманні має 3 неповнолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання.

Звертає увагу, що через умисну протидію потерпілої, не вдалося відшкодувати у повному розмірі позовні вимоги потерпілої, яка відмовилася отримувати відправлені їй кошти, щоб судом не було закрито кримінальне провадження у зв`язку з дійовим каяттям, про що вона і повідомляла суд.

В запереченні на апеляційну скаргу потерпіла ОСОБА_8 просить вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника ОСОБА_6 на підтримання доводів апеляційної скарги, щодо розгляду кримінального провадження у відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 вважає за можливе, оскільки останній працює водієм та немає можливості з`явитися на розгляд апеляційної скарги, думку прокурора про законність і обґрунтованість вироку суду та який вважає за можливе слухати кримінальне провадження у відсутності обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненому кримінальному правопорушенні при викладених у вироку обставинах доведена зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами і не оскаржується будь ким із учасників судового процесу, в тому числі і самим обвинуваченим.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до житла, є вірною.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України з врахуванням особи обвинуваченого, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

При призначенні покарання судом враховано, що ОСОБА_7 не судимий відповідно до ст. 89 КК України, вчинив умисне кримінальне правопорушення, що є проступком, одружений, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, за зареєстрованим місцем проживання характеризується позитивно, на обліку органу пробації, під динамічним спостереженням у лікарів нарколога та психіатра КНП «Шепетівська багатопрофільна лікарня» не перебуває.

Крім того, ОСОБА_11 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, покаявся, намагався залагодити свою провину, надіславши на ім`я потерпілої грошові кошти в сумі 10000 грн через відділення поштового зв`язку для відшкодування завданої потерпілій моральної шкоди, чим фактично добровільно відшкодував завдану шкоду, засуджує свою поведінку, що відповідно до ст. 66 КК України визнано обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою винуватість, висловив щирий жаль з приводу вчинених дій та осуд своєї поведінки, проявив готовність понести кримінальну відповідальність за вчинене, обіцяв у майбутньому нічого протиправного не вчиняти, відшкодував потерпілій завдану їй шкоду, надіславши відповідну суму грошових коштів через поштовий зв`язок, попросив у неї пробачення, однак потерпіла не прийняла його вибачення та наполягала на суворому покаранні.

Колегія суддів дійшла висновку, що місцевий суд правильно визначив покарання у виді обмеження волі та вказав на наявність підстав, які свідчать про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним контролю при звільненні від відбування покарання з випробуванням та необхідність застосування при призначенні покарання обвинуваченому ст. 75 КК України.

Таким чином, призначене ОСОБА_7 покарання, у межах санкції інкримінованого кримінального правопорушення, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Щодо посилання захисника про те, що у ОСОБА_7 наявні соціальні зв`язки, то вони не є досить переконливими, оскільки ці обставини не є такими, що можуть слугувати суттєвим важелем для пом`якшення йому покарання. Окрім того, ці обставини існували і на момент вчинення ним кримінального правопорушення, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в його кримінальній поведінці.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про надмірну суворість призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, на думку колегії суддів, є безпідставними. Згідно матеріалів кримінального провадження та поданої апеляційної скарги захисником, об`єктивно відсутні інші обставини, ніж ті, що встановлені судом першої інстанції, які пом`якшують покарання, а твердження обвинуваченого щодо неналежного їх врахування спростовуються висновком суду, зазначеним у оскаржуваному вироку, яким належним чином обґрунтовано вид та міра покарання.

Не можуть бути задоволеними і вимоги апеляційної скарги щодо можливості призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді штрафу, оскільки як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 офіційно не працює, у зв`язку з чим призначення ОСОБА_7 покарання у виді штрафу є неможливим.

Доказів про те, що ОСОБА_7 працевлаштований та має джерело доходу, апеляційному суду не надано.

Тож, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченій судом першої інстанції покарання є обґрунтованим, призначеним із дотриманням вимог кримінального законодавства України, а тому, відповідно правильним. Підстав для зміни судового рішення в частині призначеного покарання обвинуваченій, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2025 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3