Справа № 346/1113/25
Провадження № 1-в/346/125/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника ДУ

"Коломийська виправна колонія № 41" ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м. Коломия подання начальника ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Первомайськ Миколаївської області області, громадянина України, з середньою освітою, обруженого, зареєстрованого, за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-16.11.1999 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.1 ст.229-6 КК України до 6 місяців 24 дні позбавлення волі, звільнений за відбуттям строку покарання із зали суду,

-12.02.2001 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.2 229-6 КК України до 2 роки позбавлення волі,

-26.08.2003 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.3 ст.187, 69, 308 ч.3 ст.69, 70 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 14.06.2005 по відбуттю строку покарання,

-15.10.2007 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.2 ст.186,69 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнився 14.03.2008 по відбуттю строку покарання,

-27.12.2010 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, 70,69 КК України до 4 років позбавлення волі,

-05.09.2016 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.2 ст.185 КК України до 3 місяців арешту, звільнився 01.03.2017 по відбуттю строку покарання,

-03.10.2018 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,

-21.12.2021 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.2 ст.185, 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі

Засудженого: 14.03.2024 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.1 ст.307, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі

Початок строку: 06.05.2022 р.

Кінець строку: 06.05.2026 р.

В С Т А Н О В И В:

Начальник ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» звернувся до Коломийського міськрайонного суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання ОСОБА_5 . В його обґрунтування зазначив, що даний засуджений на теперішній час відбув понад 2/3 строку призначеного йому покарання. За час тримання в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» порушень режимних вимог не допускав, стягнення не накладались, заходи заохочення не застосовувались. З 24.05.2022 відбуває покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)». За час відбування покарання не допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, дисциплінарні стягнення не накладались, застосоване одне заохочення. Працевлаштований у виробничій майстерні установи. До праці ставиться добросовісно, вчасно та якісно виконує поставлені йому завдання. Роботи по благоустрою місць позбавлення волі виконує вчасно та якісно, до робіт відноситься добросовісно, залучається в порядку черговості. У відношенні до представників адміністрації колонії тактовний та ввічливий. У відношенні до інших засуджених не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Виконавчі листи не надходили. Оскільки засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, ініціатор подання просив вирішити питання щодо можливого умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 .

В судовому засіданні представник ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» подання підтримав та просив його задовольнити. Додав, що засуджений виконує роботи з благоустрою без оплати праці в порядку черговості відповідно до графіку не більше 2-х годин на день.

Прокурор в судовому засіданні вказав, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення в мірі, достатній для його умовно-достроковому звільнення. Просив в задоволенні подання відмовити.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні просив суд задовольнити подання та звільнити його умовно-достроково на невідбутий ним строк покарання.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали подання та особової справи засудженого, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за умисні кримінальні правопорушення до покарання у виді позбавлення волі та до погашення судимості знову вчинив умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Так, вироком Івано-Франківського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.03.2024р. ОСОБА_5 засуджений за ч.1 ст.307, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Відповідно до ухвали Івано-Франківського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.04.2024 визначено , що строк покарання ОСОБА_5 рахувати з часу його фактичного затримання, тобто з 06.05.2022 року.

З 24.05.2022 ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія №41»

Відповідно до правил ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі на певний строк, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Згідно з положеннями ч.2, п.2 ч.3 вказаної статті, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року N2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї постанови N 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, зазначає, що судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки; свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та виконання всіх покладених на засудженого обов`язків.

Під чесним ставленням до праці розуміється постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів та обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що під час тримання ОСОБА_5 в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» заходи заохочення та стягнення до нього не застосовувались.

24.05.2022 року засуджений прибув до ДУ «Коломийська ВК (№41)». Під час відбування покарання в даній установі, ОСОБА_5 вимоги режиму утримання не порушував, дисциплінарні стягнення на нього не накладалися, застосовано одне заохочення 04.04.2023 за зразкову поведінку та добросовісне відношення до роботи, що підтверджується відповідною довідкою від 06.02.2025р., долученою до матеріалів подання.

Як вбачається з характеристик, затверджених начальником ДУ «Коломийська ВК (№41)» від 02.02.2023, 06.02.2025, після прибуття в установу засуджений працевлаштований у виробничій майстерні, до праці ставиться добросовісно, завжди вчасно та якісно виконує поставлені йому завдання. Роботи по благоустрою місць позбавлення волі виконує вчасно, санітарно-гігієнічних норм дотримувався, завжди має охайний вигляд,. Брав участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення» та «Професія. У відношенні до представників адміністрації колонії тактовний, у відношенні до інших засуджених не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості.

Відповідно до довідки №41 про праце використання засудженого ОСОБА_5 від 03.02.2025, засуджений на підставі договорів ЦПХ працював в період січень-квітень 2023 року та отримував заробітну плату в середньому 200 гривень та в січні 2025 року та отримав заробітну плату в розмірі 682,50 грн.

Виписками з протоколів засідання адміністративної комісії з розгляду питань щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (статті 81, 107 КК України), заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (ст.. 82 КК України), встановлення адміністративного нагляду згідно ЗУ «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», переведення засуджених на підставі статей 10, 50, 57, 93, 101, 147, 151-1 КВК України від 17.11.2022 р. ОСОБА_5 було відмовлено в заміні йому невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки засуджений не довів, що став на шлях виправлення, від 02.02.2023 року визначено що ОСОБА_5 став на шлях виправлення, але за заявою засудженого від 02.02.2023 просив не застосовувати до нього ст.82 КК України.

З висновку комісії щодо ступеня виправлення засудженого слідує, що підсумок набраних ОСОБА_5 балів (81 бал) вказує, що останній став на шлях виправлення та може бути представлений до умовно-дострокового звільнення.

У виписці з протоколу засідання адміністративної комісії №3 від 06.02.2025р. зазначено, що ОСОБА_5 довів своє виправлення, а тому комісія постановила направити матеріали щодо нього до суду.

Суд звертає увагу на те, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є його обов`язком відповідно до ст. 9 КВК України.

В судовому засіданні встановлено, що засуджений за час відбування покарання має одне заохочення у виді подяки, за зразкову поведінку та добросовісне відношення до роботи, характеризується як не конфліктний у відношеннях з іншими засудженими, тактовний по відношенню до адміністрації колонії, що розцінюється судом як виконання обов`язку засудженого відповідно до вимог Кримінально-виконавчого кодексу і не свідчить про його виправлення.

Крім того, згідно ч.1 ст. 118 КВК, засуджені до позбавлення волі мають право працювати. Праця здійснюється на добровільній основі на підставі договору цивільно-правового характеру або трудового договору, який укладається між засудженим та фізичною особою - підприємцем або юридичною особою, для яких засуджені здійснюють виконання робіт чи надання послуг.

Згідно ч.5 ст. 118 КВК України, засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством. До цих робіт засуджені залучаються в порядку черговості, в неробочий час і не більш як на дві години на день.

Судом встановлено, що засуджений за весь час відбування покарання з травня 2022 по квітень 2025 року працював періодично, чотири місяці в 2023 та один місяць в 2025 році за договором ЦПХ. До робіт з благоустрою колоній засуджений залучався в порядку черговості на час, визначений законодавством не більше двох годин на добу. Що підтвердив в судовому засіданні представник колонії. При цьому ініціативи виконувати роботи понаднормово та поза чергою ОСОБА_5 не проявляв. Відповідних заяв на адресу адміністрації колонії матеріали особової справи не містять. Тобто роботу виконував лише в межах необхідного часового мінімуму.

Таким чином, аналізуючи поведінку засудженого за весь період відбування покарання, суд вважає, що відношення ОСОБА_5 до праці не було чесним в розумінні вимог законодавства, оскільки останній працював періодично, а роботи з благоустрою в межах необхідного мінімуму.

Суд також бере до уваги, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_5 є середнім, як і ризик ймовірної небезпеки для суспільства.

Відтак, з урахуванням вищевикладених обставин та їхнього системного аналізу, суд приходить до висновку, що поведінка засудженого лише стає сумлінною, оскільки ОСОБА_5 дотримувався вимог режиму відбування покарання та почав залучатися до праці. Тобто, вказаний процес позитивних змін свідчить про те, що засуджений стає на шлях виправлення, однак свого виправлення в повній мірі ще не довів, а висновок комісії про виправлення засудженого, на думку суду, є передчасним.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що в ході розгляду подання не було наведено конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення засудженого досягнув тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і його подальше виправлення можливе в умовах перебування на волі.

В зв`язку з цим, суд погоджується з доводами прокурора та вважає, що на теперішній час наведених в поданні обставин для звільнення ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання умовно-достроково не достатньо. Відтак, врахувавши, що застосування положень ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду, то в задоволенні подання слід відмовити з зазначених вище підстав.

Керуючись ст.6 КВК України, ст.81 КК України, ст.336, 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання начальника ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Повний текст ухвали складено та оголошено 30.04.2025 року.

Головуючий суддя : ОСОБА_1