Справа № 953/4041/25
н/п 1-кп/953/758/25
"07" травня 2025 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 200, ч. 2 ст. 205-1, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 209 КК України, -
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у липні 2023 року перебуваючи в кафе по вул. Нескорених (попередня назва Героїв Праці) у м. Харків (точну дату, час та місце під час досудового розслідування не встановлено), отримав від невстановленої особи пропозицію внести за грошову винагороду у документи, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 № 755-IV подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдиві відомості та подати їх державному реєстратору.
Усвідомлюючи протиправний характер запропонованих йому дій ОСОБА_5 з корисливих мотивів добровільно погодився внести в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдиві відомості, з метою реєстрації юридичної особи, вступивши таким чином у попередню змову із невстановленими особами і до початку злочинних дій домовився про спільне його вчинення.
Так, згідно ст. 56 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання може бути утворений за рішенням власника (власників) майна або уповноваженого ним (ними) органу.
Статтею 57 Господарського кодексу України передбачено, що установчими документами суб`єкта господарювання є рішення про його утворення або засновницький договір, а у випадках, передбачених законом, статут (положення) суб`єкта господарювання. В установчих документах повинні бути зазначені найменування суб`єкта господарювання, мета і предмет господарської діяльності, склад і компетенція його органів управління, порядок прийняття ними рішень, порядок формування майна, розподілу прибутків та збитків, умови його реорганізації та ліквідації, якщо інше не передбачено законом. У засновницькому договорі засновники зобов`язуються утворити суб`єкт господарювання, визначають порядок спільної діяльності щодо його утворення, умови передачі йому свого майна, порядок розподілу прибутків і збитків, управління діяльністю суб`єкта господарювання та участі в ньому засновників, порядок вибуття та входження нових засновників, інші умови діяльності суб`єкта господарювання, які передбачені законом, а також порядок його реорганізації та ліквідації відповідно до закону. Статут суб`єкта господарювання повинен містити відомості про його найменування, мету і предмет діяльності, розмір і порядок утворення статутного та інших фондів, порядок розподілу прибутків і збитків, про органи управління і контролю, їх компетенцію, про умови реорганізації та ліквідації суб`єкта господарювання, а також інші відомості, пов`язані з особливостями організаційної форми суб`єкта господарювання, передбачені законодавством. Статут може містити й інші відомості, що не суперечать законодавству.
Відповідно до ст. 65 Господарського кодексу України управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів.
Також статтею 88 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарського товариства зобов`язані вносити вклади (оплачувати акції) у розмірі, порядку та коштами (засобами), що передбачені установчими документами, відповідно до цього Кодексу та закону про господарські товариства.
Статтею 89 Господарського кодексу України передбачено, що управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства.
Згідно зі ст. 81 Цивільного кодексу України юридична особа приватного права створюється на підставі установчих документів відповідно до статті 87 цього Кодексу. Статтею 87 Цивільного кодексу України встановлено, що для створення юридичної особи її учасники (засновники) розробляють установчі документи, які викладаються письмово і підписуються всіма учасниками (засновниками), якщо законом не встановлений інший порядок їх затвердження. Установчим документом товариства є затверджений учасниками статут або засновницький договір між учасниками, якщо інше не встановлено законом. Товариство, створене однією особою, діє на підставі статуту, затвердженого цією особою. Юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації.
Відповідно до ст. 89 Цивільного кодексу України юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Порушення встановленого законом порядку створення юридичної особи або невідповідність її установчих документів закону є підставою для відмови у державній реєстрації юридичної особи.
Одночасно статтею 4 Закону України «Про господарські товариства»
№ 1576-XII від 19.09.1991 визначено, що товариства з обмеженою відповідальністю створюються і діють на підставі установчого договору і статуту, їх установчі документи повинні містити відомості про вид товариства, предмет і цілі його діяльності, склад засновників та учасників, найменування та місцезнаходження, розмір та порядок утворення статутного фонду, порядок розподілу прибутків та збитків, склад та компетенцію органів товариства та порядок прийняття ними рішень, включаючи перелік питань, по яких необхідна кваліфікована більшість голосів, порядок внесення змін до установчих документів та порядок ліквідації і реорганізації товариства.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» для державної реєстрації створення юридичної особи подаються відповідні документи згідно наведеного в частині статті переліку.
Реалізуючи спільний протиправний умисел, направлений на внесення у документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, та подання їх державному реєстратору, ОСОБА_5 перебуваючи 18.08.2023 у денний час доби поблизу місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 діючи за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, надав їй свої документи: паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 18.09.2019 органом 6313 та картку платника податків № НОМЕР_2 , необхідні для виготовлення особистого кваліфікованого електронного підпису та складання документів, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи.
З метою подальшої реалізації заздалегідь обумовленого з вказаною особою спільного протиправного умислу ОСОБА_5 через деякий час у той же день, слідуючи вказівкам невстановленої досудовим розслідуванням особи отримав особистий кваліфікований електронний підпис.
- Модельний статут ТОВ «ПРОДУКТШАФТ».
- Рішення № 1 одноосібного засновника ТОВ «ПРОДУКТШАФТ» від 18.08.2023.
- Структуру власності ТОВ «ПРОДУКТШАФТ» від 18.08.2023, наділивши їх таким чином необхідними реквізитами, тобто вчинив їх підроблення.
Після чого, ОСОБА_5 перебуваючи поблизу свого мешкання за адресою: м. Харків, вул. Нескорених (попередня назва Героїв Праці), 56, незаконно передав засоби доступу та свій електронно цифровий підпис з паролями невстановленій в ході досудового розслідування особі для подальшого використання у здійсненні незаконного управління та проведення фінансових операцій, що не пов`язані з веденням господарської діяльності ТОВ «ПРОДУКТШАФТ», безпосередньо сам участі у подальшому управлінні підприємством не брав.
Крім того, у липні 2023 року ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з невстановленою в ході досудового розслідування особою, погодився на пропозицію останнього відкрити у банківських установах розрахункові рахунки та використати їх для здійснення фінансових операцій не пов`язаних зі здійсненням фінансово-господарської діяльності зареєстрованого підприємства.
Усвідомлюючи протиправний характер запропонованих йому дій, ОСОБА_5 погодився на таку пропозицію, вступивши таким чином у попередню змову із зазначеною невстановленою особою і до початку злочинів домовився про спільне їх вчинення.
ТОВ «ПРОДУКТШАФТ», оригінал Рішення №1 одноосібного засновника ТОВ «ПРОДУКТШАФТ» від 18.08.2023, Наказ №1-к від 18.08.2023 про призначення ОСОБА_5 на посаду директора ТОВ «ПРОДУКТШАФТ».
У свою чергу, працівники вказаної банківської установи, не будучи обізнаними про злочинні наміри ОСОБА_5 та невстановленої у ході досудового слідства особи, перевіривши отримані від ОСОБА_5 документи, підготували проекти наступних документів:
?Заяву про відкриття поточного/розрахункового рахунку датована 28.08.2023;
?Опитувальник клієнта-юридичної особи ТОВ «ПРОДУКТШАФТ» датований 28.08.2023;
?Перелік осіб, яким надано право розпорядження рахунками датований 28.08.2023;
?Договір банківського рахунку №2023/КД/270-0087 датований 28.08.2023;
?Заявка про підключення (внесення змін)/відключення Системи до Договору комплексного банківського обслуговування суб`єктів господарювання №2023/КД/270-0087 датована 28.08.2023;
?Акт прийому-передачі наданих послуг до Договору комплексного банківського обслуговування суб`єктів господарювання датований 28.08.2023.
Після цього ОСОБА_5 , 28.08.2023 перебуваючи у приміщенні відділення №270/20 АБ «УКРГАЗБАНК» (МФО 320478) за адресою: м. Харків, вул. Космічна, 20, підписав проекти вищезазначених документів, наділивши їх таким чином необхідними реквізитами офіційних документів, та, як наслідок, після їх опрацювання співробітниками банківської установи, отримав можливість дистанційно керувати банківським рахунком в АБ «УКРГАЗБАНК» № НОМЕР_3 відкритим, начебто для здійснення господарської діяльності ТОВ «ПРОДУКТШАФТ».
Після чого, ОСОБА_5 перебуваючи поблизу свого мешкання за адресою: м. Харків, вул. Нескорених (попередня назва Героїв Праці), 56, незаконно передав засоби доступу до вказаних банківських рахунків невстановленій в ході досудового розслідування особі для подальшого використання у здійсненні незаконних фінансових операцій, що не пов`язані з веденням господарської діяльності ТОВ «ПРОДУКТШАФТ».
Крім того, реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на підробку інших засобів доступу до банківських рахунків за попередньою змовою групою осіб, не маючи наміру здійснювати реальну господарську діяльність як засновник та керівник ТОВ «ПРОДУКТШАФТ» ОСОБА_5 разом з невстановленою в ході досудового розслідування особою 06.09.2023 у приміщенні відділення №847 АТ «УКРСИББАНК» (МФО 351005) за адресою: м. Харків, пл. Захисників України, 7/8, надав співробітнику банківської установи, передбачені Постановою Правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003 «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», а саме: оригінали паспорта громадянина України № НОМЕР_1 виданий органом 6313 від18.09.2019 року та картку платника податків № НОМЕР_2 , а невстановлена особа, передала печатку підприємства, оригінал статуту ТОВ «ПРОДУКТШАФТ», оригінал Рішення №1 одноосібного засновника ТОВ «ПРОДУКТШАФТ» від 18.08.2023, Наказ №1-к від 18.08.2023 про призначення ОСОБА_5 на посаду директора ТОВ «ПРОДУКТШАФТ».
У свою чергу, працівники вказаної банківської установи, не будучи обізнаними про злочинні наміри ОСОБА_5 та невстановленої в ході досудового слідства особи, перевіривши отримані від ОСОБА_5 документи, підготували проекти наступних документів:
?Анкета Клієнта датована 06.09.2023;
?Заява про відкриття поточного рахунку датована 06.09.2023;
?Договір-анкета вдкриття та обслуговування банківського рахунку (з Правилами) № НОМЕР_4 датований 06.09.2023.
Після цього ОСОБА_5 , перебуваючи 06.09.2023 у приміщенні відділення №847 АТ «УКРСИББАНК» (МФО 351005) за адресою: м. Харків, пл. Захисників України, 7/8, підписав проекти вищезазначених документів, наділивши їх таким чином необхідними реквізитами офіційних документів, та, як наслідок, після їх опрацювання співробітниками банківської установи, отримав можливість дистанційно керувати банківськими рахунками в АТ «УКРСИББАНК» № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 відкритий, начебто для здійснення господарської діяльності ТОВ «ПРОДУКТШАФТ».
Після чого, ОСОБА_5 перебуваючи поблизу свого мешкання за адресою: м. Харків, вул. Нескорених (попередня назва Героїв Праці), 56, незаконно передав засоби доступу до вказаного банківського рахунку невстановленій в ході досудового розслідування особі для подальшого використання у здійсненні незаконних фінансових операцій, що не пов`язані з веденням господарської діяльності ТОВ «ПРОДУКТШАФТ».
Крім того, реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на підробку інших засобів доступу до банківських рахунків за попередньою змовою групою осіб, не маючи наміру здійснювати реальну господарську діяльність як засновник та керівник ТОВ «ПРОДУКТШАФТ» ОСОБА_5 разом з невстановленою в ході досудового розслідування особою 09.10.2023 у приміщенні Харківського відділення АТ «КОМІНБАНК» (МФО 322540) за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 20, надав співробітнику банківської установи, передбачені Постановою Правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003 «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», а саме: оригінали паспорта громадянина України № НОМЕР_1 виданий органом 6313 від18.09.2019 року та картку платника податків № НОМЕР_2 , а невстановлена особа, передала печатку підприємства, оригінал статуту ТОВ «ПРОДУКТШАФТ», оригінал Рішення №1 одноосібного засновника ТОВ «ПРОДУКТШАФТ» від 18.08.2023, Наказ №1-к від 18.08.2023 про призначення ОСОБА_5 на посаду директора ТОВ «ПРОДУКТШАФТ».
У свою чергу, працівники вказаної банківської установи, не будучи обізнаними про злочинні наміри ОСОБА_5 та невстановленої в ході досудового слідства особи, перевіривши отримані від ОСОБА_5 документи, підготували проекти наступних документів:
?Договір №098025/015/РКО банківського рахунку та комплексного надання послуг корпоративним клієнтам в АТ «КОМІНБАНК» датований 09.10.2023;
?Заява на приєднання №1 до Правил надання платіжних та інших послуг корпоративними клієнтами в АТ «КОМІНБАНК», в частині обслуговування на умовах Продуктового Пакету датована 09.10.2023;
?Заява про відкриття поточного рахунку датована 09.10.2023;
?Заява на приєднання №2 до Правил надання платіжних та інших послуг корпоративними клієнтами в АТ «КОМІНБАНК», в частині надання послуг засобами Системи дистанційного обслуговування «PAY CIB» датована 09.10.2023;
?Заявка на підключення користувачів клієнта до СДО «PAY CIB» датована 09.10.2023;
?Опитувальник клієнта-юридичної особи резидента ТОВ «ПРОДУКТШАФТ» датований 09.10.2023.
Після цього ОСОБА_5 , перебуваючи 09.10.2023 у приміщенні Харківського відділення АТ «КОМІНБАНК» (МФО 322540) за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 20 підписав проекти вищезазначених документів, наділивши їх таким чином необхідними реквізитами офіційних документів, та, як наслідок, після їх опрацювання співробітниками банківської установи, отримав можливість дистанційно керувати банківським рахунком в АТ «КОМІНБАНК» № НОМЕР_7 відкритим, начебто для здійснення господарської діяльності ТОВ «ПРОДУКТШАФТ».
Після чого, ОСОБА_5 перебуваючи поблизу свого мешкання за адресою: м. Харків, вул. Нескорених (попередня назва Героїв Праці), 56, незаконно передав засоби доступу до вказаного банківського рахунку невстановленій в ході досудового розслідування особі для подальшого використання у здійсненні незаконних фінансових операцій, що не пов`язані з веденням господарської діяльності ТОВ «ПРОДУКТШАФТ».
Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 06.12.2019 № 361-IX:
2) активи кошти, у тому числі електронні гроші, інше майно, майнові та немайнові права;
23) доходи, одержані злочинним шляхом, будь-які активи, одержані прямо чи опосередковано внаслідок вчинення злочину, зокрема валютні цінності, рухоме та нерухоме майно, майнові та немайнові права, незалежно від їх вартості;
44) офіційний документ документ, складений, виданий, засвідчений із дотриманням визначених законодавством норм уповноваженою особою, якій законодавством надано право у зв`язку з її професійною чи службовою діяльністю складати, видавати, засвідчувати певні види документів, що підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти та містить передбачені законодавством реквізити і відомості;
46) підозра припущення, що ґрунтується на результатах аналізу наявної інформації та може свідчити про те, що фінансова операція або її учасники, їх діяльність чи походження активів пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванням тероризму та/або фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, або із вчиненням іншого кримінального правопорушення або діяння, за яке передбачені міжнародні санкції;
65) фінансова операція будь-які дії щодо активів клієнта, вчинені за допомогою суб`єкта первинного фінансового моніторингу або про які стало відомо суб`єктам первинного фінансового моніторингу, зазначеним у підпунктах "а"-"д" пункту 7 частини другої статті 6 цього Закону, у рамках ділових відносин з клієнтом, суб`єктам державного фінансового моніторингу, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, державним органам, що провадять діяльність у сфері запобігання та протидії, правоохоронним та розвідувальним органам України в рамках виконання цього Закону;
Відповідно до ст. 2 Закону дія цього Закону поширюється на громадян України, іноземців та осіб без громадянства, фізичних осіб-підприємців, юридичних осіб, їх філії, представництва та інші відокремлені підрозділи, що забезпечують проведення фінансових операцій на території України та за її межами відповідно до міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, органи місцевого самоврядування, правоохоронні та розвідувальні органи, інші державні органи України.
Згідно ст. 5 Закону до легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, належать будь-які дії, пов`язані із вчиненням фінансової операції чи правочину з доходами, одержаними злочинним шляхом, а також вчиненням дій, спрямованих на приховання чи маскування незаконного походження таких доходів, чи володіння ними, прав на такі доходи, джерел їх походження, місцезнаходження, переміщення, зміну їх форми (перетворення), а так само набуттям, володінням або використанням доходів, одержаних злочинним шляхом».
У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер спільних з невстановленими під час досудового розслідування особами, дій, достовірно розуміючи, що ТОВ «ПРОДУКТШАФТ» реальної законної господарської діяльності не здійснюватиме та умов укладених від його імені фінансово-господарських правочинів не виконуватиме, а відкриті ним розрахункові рахунки використовуватимуться невідомими йому особами для здійснення фінансових транзакцій безготівкових коштів, що не пов`язані з реальною законною господарською діяльністю підприємства, у серпні-жовтні 2023 року, точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи поблизу свого мешкання за адресою: м. Харків, вул. Нескорених (попередня назва Героїв Праці), 56, надав невстановленим в ході досудового розслідування особам знаряддя та засоби, необхідні для здійснення фінансових операцій з коштами, щодо яких фактичні обставини свідчать про їх одержання злочинним шляхом, а саме: уставні та реєстраційні документи ТОВ «ПРОДУКТШАФТ», а також засоби доступу до розрахункових рахунків ТОВ «ПРОДУКТШАФТ» № НОМЕР_3 , відкритого у АБ «УКРГАЗБАНК», № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 відкритих у АТ «УКРСИББАНК», № НОМЕР_7 , відкритого у АТ «КОМІНБАНК».
При відкритті зазначених рахунків ОСОБА_5 , достовірно знаючи про те, що він не буде здійснювати реальну господарську діяльність та здійснювати законні фінансові операції по відкритим банківським рахункам, умисно, діючи за попередньою змовою та в інтересах невстановлених в ході досудового розслідування осіб, перебуваючи у банківських установах у відділенні №270/20 АБ «УКРГАЗБАНК» (МФО 320478) за адресою: м. Харків, вул. Космічна, 20, у відділенні №847 АТ «УКРСИББАНК» (МФО 351005) за адресою: м. Харків, пл. Захисників України, 7/8, у Харківському відділенні АТ «КОМІНБАНК» (МФО 322540) за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 20, власноруч підписав отримані ним від працівників вказаних банківських установ документи на відкриття банківських рахунків ТОВ «ПРОДУКТШАФТ», де він є засновником та керівником, в тому числі опитувальний лист, чим засвідчив нібито реальність намірів здійснювати фінансово-господарську діяльність від імені вказаного підприємства.
Підписуючи документи на відкриття банківських рахунків ОСОБА_5 чітко усвідомлював, що жодної виручки від начебто здійснення ним господарської діяльності на рахунок підприємств не надходитиме, а їх відкриття пов`язано виключно зі сприянням невстановленим особам в досягненні цілей, не пов`язаних з реальним здійсненням статутної діяльності зареєстрованого ним підприємства, а тому його дії вочевидь нададуть можливість невстановленим особам замаскувати протиправні джерела походження коштів та розпорядитись ними на власний розсуд поза волею ОСОБА_5 .
З цією метою ОСОБА_5 перебуваючи поблизу свого мешкання за адресою: м. Харків, вул. Нескорених (попередня назва Героїв Праці), 56, незаконно передав засоби доступу до розрахункових рахунків ТОВ «ПРОДУКТШАФТ» невстановленій в ході досудового розслідування особі, для подальшого використання у здійсненні незаконних фінансових операцій, що не пов`язані з веденням господарської діяльності підприємства.
У подальшому, невстановлені в ході досудового розслідування особи, достовірно розуміючи, що ТОВ «ПРОДУКТШАФТ» реальної законної господарської діяльності не здійснюватиме та умов укладених від імені підприємств фінансово-господарських правочинів не виконуватиме, завершуючи реалізацію спільного злочинного умислу з легалізації (відмивання) майна, одержаних злочинним шляхом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, за пособництвом ОСОБА_5 , який надав знаряддя та засоби, необхідні для здійснення фінансових операцій з коштами, щодо яких фактичні обставини свідчать про їх одержання злочинним шляхом, а саме використовуючи реквізити ТОВ «ПРОДУКТШАФТ» та неправомірно отриманий доступ до банківського рахунку ТОВ «ПРОДУКТШАФТ» № НОМЕР_3 відкритого у АБ «УКРГАЗБАНК» незаконно отримали від підприємств-контрагентів, за період 28.08.2023-18.06.2024 за нібито проведені операції (поставлені товари, надані послуги) грошові кошти в загальній сумі 82 490 963 грн, до банківського рахунку № НОМЕР_6 відкритого у АТ «УКРСИББАНК», незаконно отримали від підприємств-контрагентів, за період 20.10.2023-29.11.2024 за нібито проведені операції (поставлені товари, надані послуги) грошові кошти в загальній сумі 125 383 361 грн, до банківського рахунку № НОМЕР_7 відкритого у АТ «КОМІНБАНК» незаконно отримали від підприємств-контрагентів, за період 29.02.2024-31.07.2024 за нібито проведені операції (поставлені товари, надані послуги) грошові кошти в загальній сумі 117 592 257,31 грн, чим надали фінансовим операціям законного виду.
Таким чином, фінансово-господарські операції щодо зарахування коштів у загальній сумі 325 466 581,31 грн на розрахункові рахунки ТОВ «ПРОДУКТШАФТ», мають ознаки таких, що можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, спрямовані на маскування незаконного походження таких доходів, чи володіння ними.
При цьому, ОСОБА_5 як засновник та керівник ТОВ «ПРОДУКТШАФТ» з часу реєстрації підприємств у державних органах та до завершення спільних з невстановленими особами злочинних дій за місцем постановки на податковий облік про фінансово-господарську діяльність не звітував, відповідні декларації не подавав, необхідних для здійснення господарської діяльності основних засобів, у т. ч. орендованих, а також трудових ресурсів не мав.
Таким чином, ОСОБА_5 підробивши документи
ТОВ «ПРОДУКТШАФТ», які подаються для проведення державної реєстрації юридичних осіб та зареєструвавши таким чином юридичну особу без наміру реального здійснення господарської діяльності, підробивши інші засоби доступу до банківських рахунків вказаного товариства, зокрема до банківського рахунку № НОМЕР_3 відкритого у АБ «УКРГАЗБАНК», № НОМЕР_8 , відкритого у АБ «УКРГАЗБАНК», № НОМЕР_6 відкритого у АТ «УКРСИББАНК», № НОМЕР_7 відкритого у АТ «КОМІНБАНК», які у серпні-жовтні 2023 року, точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи поблизу свого мешкання за адресою: м. Харків, вул. Нескорених (попередня назва Героїв Праці), 56, незаконно передав для використання невстановленим особам, тим самим умисно, з корисливою метою, за попередньою змовою групою осіб, надав знаряддя та засоби, необхідні для здійснення фінансових операцій з коштами, щодо яких фактичні обставини свідчать про їх одержання злочинним шляхом, з метою подальшої їх легалізації (відмивання) під виглядом правомірного розпорядження ТОВ «ПРОДУКТШАФТ» вказаними коштами, шляхом приховання та маскування незаконного походження таких коштів.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за:
-ч. 2 ст. 205-1 КК України, а саме внесенні в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, а також умисному поданні для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості, вчинені за попередньою змовою групою осіб;
-ч. 2 ст. 200 КК України, а саме підробці інших засобів доступу до банківських рахунків, вчиненій за попередньою змовою групою осіб;
-ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 209 КК України, а саме пособництві у легалізації (відмиванні) майна, одержаного злочинним шляхом, тобто пособництві у здійсненні фінансових операцій з майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, а також вчиненні дій, спрямованих на приховування та маскування походження такого майна, вчинене особою, яка повинна була знати, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
28.04.2025 між обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника адвоката ОСОБА_4 , та прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами БЕБ України Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 36, 468, 469, 470, 472, 473, 474, 476 КПК України.
Відповідно до угоди обвинувачений ОСОБА_5 та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 200, ч. 2 ст. 205-1, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 209 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також узгоджене покарання, та надана згода обвинуваченого на його призначення.
Прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_5 узгоджену міру покарання, зазначивши при цьому, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 209 КК України немає матеріального складу злочину.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 наполягав на затвердженні угоди.
Захисник ОСОБА_4 просила затвердити угоду та призначити узгоджену міру покарання.
Вислухавши думки учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт, додатки, зміст угоди, суд вважає, що угода не може бути затверджена з наступних підстав.
Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні можуть бути укладені угоди між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно зі ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
Згідно зі ст. 470 КПК України прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини: ступінь тяжкості та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб; характер і тяжкість обвинувачення (підозри), наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень; наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.
Згідно зі ст.472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.
Відповідно до ч.7 ст.474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Як вбачається зі змісту угоди про визнання винуватості та обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 200, ч. 2 ст. 205-1, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 209 КК україни.
Вказаною угодою узгоджено покарання обвинуваченому, а саме, за:
- ч. 2 ст. 200 КК України у виді штрафу у розмірі 5 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
- ч. 2 ст. 205-1 КК України у виді позбавлення волі
строком 3 роки без позбавлення права обіймати посади чи займатись певною діяльністю.
- ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 209 КК України у виді позбавлення волі строком 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності строком на 1 рік та з конфіскацією майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, у виді позбавлення волі строком 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності строком на 1 рік, з конфіскацією майна.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.
Разом з цим, статтею 2 КК України встановлено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Елементами складу злочину є: об`єкт злочину; об`єктивна сторона злочину; суб`єкт злочину; суб`єктивна сторона злочину. Об`єкт злочину має ознаки, зокрема предмету кримінального правопорушення. Предмет злочину це речі матеріального світу, з приводу яких чи у зв`язку з якими вчиняється злочин та є факультативною ознакою об`єкта злочину, тому що виявляється не у всіх злочинах.
Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про відсутність у діянні особи складу кримінального правопорушення, що виключає кримінальну відповідальність особи.
Так, стаття 209 ч. 2 КК України передбачає відповідальність за набуття, володіння, використання, розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснення фінансової операції, вчинення правочину з таким майном, або переміщення, зміна форми (перетворення) такого майна, або вчинення дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна або володіння ним, права на таке майно, джерела його походження, місцезнаходження, якщо ці діяння вчинені особою, яка знала або повинна була знати, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом , вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або у великому розмірі.
Об єктом злочину є суспільні відносини у сфері зайняття господарською діяльністю і боротьби з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом.
Предметом злочину є кошти та інше майно, одержані внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів.
Кошти - це готівка і безготівкові гроші в національній або іноземній валюті. Під іншим майном розуміється рухоме і нерухоме майно (будівлі, автотранспорт, сировина, матеріали, товари, земельні ділянки тощо). Мінімальний розмір коштів чи вартості майна законодавством не визначено, тому він повинен встановлюватися в кожному конкретному випадку з урахуванням положень ч. 2 ст. 11 КК.
Так, в обвинуваченні, яке інкримінується ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 205-1 КК України зазначено, зокрема, що фінансово-господарські операції щодо зарахування коштів у загальній сумі 325 466 581,31 грн. на розрахункові рахунки ТОВ «ПРОДУКТШАФТ», мають ознаки таких, що можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, спрямовані на маскування незаконного походження таких доходів, чи володіння ними, а за ст. 209 ч.2 КК України взагалі не зазначено ані суму, ані майно, ані права на майно.
Тобто, предметом злочину у кримінальному провадженні є кошти, одержані внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів у розмірі 325 466 581,31 грн., що відповідно до примітки п. 2 до ст. 209 КК України є особливо великим розміром, а тому дії ОСОБА_5 у даному випадку мають ознаки злочину, передбаченому ч. 3 ст. 209 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.
Таким чином, умови вказаної угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, зокрема, допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди.(п.1 ч. 7 ст. 474 КПК України).
Отже, призначення покарання, яке узгоджене сторонами кримінального провадження та звільнення від нього, без встановлення усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, є передчасним, та затвердження угоди без з`ясування таких обставин явно не відповідають інтересам суспільства, оскільки не відповідатиме як принципам призначення покарання, так і завданню забезпечення охорони конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань.
Варто зазначити, що відповідно до ч.3 ст.26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Загальними повноваженнями суду на будь-якій стадії судового провадження, є перш за все реалізація завдань Кримінального процесуального провадження через інститут судового контролю за діями органів досудового розслідування у кримінальних провадженнях, що мають наслідком щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Таким чином, з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про неможливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та обвинуваченим за вищенаведених обставин.
До того ж, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
За правилом ч. 7 ст. 474 КПК України у разі відмови в затвердженні угоди досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.
Тобто, у разі відмови в затвердженні угоди можливо: 1) відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475цього Кодексу, 2) продовжити судове провадження, умовою для якого є призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.
Згідно з п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 13 від 11 грудня 2015 року, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень: відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7ст. 474 КПК, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом ІІІ КПК; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення. При цьому, зокрема в останньому випадку, слід неухильно дотримуватися вимог закону щодо відкриття сторонами кримінального провадження одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.
Враховуючи, що угода про визнання винуватості укладена в той самий день 28.04.2025р. що і затвердження обвинувального акту , а згідно приписів ст. 219 ч.1 КПК Ураїни строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, то можливо вважати , що вона укладена на стадії досудового розслідування, а прокурором не подано до суду клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення, то кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору для продовження досудового розслідування, в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу. Однак у реєстрі матеріалів досудового розслідування угода про визнання винуватості не зазначена.
Разом з цим відповідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
В порушення вимог ст. 291 КПК України зокрема п.п. 5 та 7 в обвинувальному акті щодо злочину за ст. 209 ч.2 КК України не викладено фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, та не зазначено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, при цьому , як повідомив прокурор для кваліфікації дій обвинуваченого за ст.ст. 27 ч.5 , 209 ч.2 КК України не потрібно встановлювати предмет злочину та його розмір.
При формулюванні обвинувчення , розмір якого менш ніж одна сторінка , за ст. 205-1 КК України не зазначено саме які документи були подані для державної реєстрації , за ст. 200 КК України не зазначено яку підробку та яких саме інших засобів доступу до банківських рахунків товариства здійснив обвинувачений , за ст. 209 КК України , як наведено вище , зазначена корислива мета , але в чому вона виражена не встановлено , тобто відсутній предмет злочину.
При формулюванні обвинувачення слідчий повинен встановити та розкрити характерні ознаки відповідного злочину , тобто встановити об`єкт , суб`єкт , об`єктивну та суб`єктивну сторони кримінального правопорушення. Про те , слідчим не розкрито та не зазначено об`єктивної сторони жодного інкримінованого ОСОБА_5 злочинів, та не розкрито суб`єктивної сторони інкримінованих кримінальних правопорушень .
Суд вважає, що вищевказані порушення призвели до пред`явлення неконкретної підозри, що тягне за собою порушення права обвинуваченого на захист від конкретного обвинувачення, та з огляду на рішення Європейського суду з прав людини (у справі «Абрамян проти Росії», «Камінські проти Австрії») може відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.
З огляду на вищевикладене, кримінальне провадження необхідно повернути прокурору в порядку п. 1, 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.
Керуючись ст.ст.314-317, 372, 468-476, КПК України,
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення та набирає законної сили по закінченню строку на її оскарження.

Суддя ОСОБА_1