Справа № 569/6233/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду Рівненського міського суду Рівненської області, кримінальне провадження №0000451 від 30.03.2024 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м, Рівне, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, працюючого у Регіональній філії Львівської залізниці, одруженого, у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 193 КК України,

розгляд кримінального провадження відбувся за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , близько 10 років тому (точного часу та дати досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи за місцем свого проживання, протиправно, за відсутності відповідного дозволу, придбав через інтернет-ресурс назву якого не пам`ятає, римський казанок типу Еггерс 55-63 (Hemmoor), римський таз типу Еггерс 70 та античну бронзову посудину невідомого раніш типу, які згідно висновку спеціаліста, являються археологічними предметами із мідних сплавів, і є предметами археології в розумінні Закону України «Про охорону культурної спадщини» та являються скарбом, який має особливу історичну, наукову, художню та культурну цінність.

В подальшому, ОСОБА_3 діючи всупереч вимогам ч.2 ст.17, ч.1 та ч. 2 ст. 36 Закону України «Про охорону культурної спадщини», ч. 1 ст. 18 Закону України «Про охорону археологічної спадщини» розуміючи, що вищевказані предмети, які він знайшов, є пам`яткою археології і державною власністю, діючи умисно, з корисливих мотивів, відповідний орган охорони культурної спадщини не повідомив, та приховавши свою знахідку для того, щоб не передавати знайдений ним скарб до Музейного фонду України, перевіз його до свого місяця проживання, що в АДРЕСА_1 , привласнивши його.

Після цього, ОСОБА_3 03.03.2024 о 22:34 год., переслідуючи корисливий мотив, з метою збагачення, діючи з прямим умислом, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи свій мобільний телефон, розмістив в мережі Інтернет, на сайті аукціону «Vioility.com» з продажу антикваріату, римський казанок типу Еггерс 55-63 (Hemmoor), римський таз типу Еггерс 70 та античну бронзову посудину невідомого раніш типу з підписом «Залишки мідної посуди римського легіонера» для подальшого їх продажу.

Своїми діями, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок передбачений ч.1 ст. 193 КК України, а саме незаконне привласнення знайденого чи такого, що випадково опинилося у неї, чужого майна або скарбу, які мають особливу історичну, наукову, художню та культурну цінність.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, дав показання, що близько 10 років тому, точного часу та дати не пам`ятає, придбав через інтернет-ресурс назву якого не пам`ятає, римський казанок типу Еггерс 55-63 (Hemmoor), римський таз типу Еггерс 70 та античну бронзову посудину невідомого раніш типу, які в подальшому, розуміючи, що вищевказані предмети, є пам`яткою археології і державною власністю, не повідомив відповідний орган охорони культурної спадщини, приховавши, щоб не передавати знайдений ним скарб до Музейного фонду України, зберігав їх за місцем проживання, та в березні 2024, розмістив в мережі Інтернет, на сайті аукціону «Vioility.com» з продажу антикваріату, вказав предмети, для подальшого їх продажу.

Також, обвинувачений ОСОБА_3 подав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 1930 КК України на підставі ст. 45 КК України, оскільки він вперше вчинив кримінальний проступок, щиро розкаюється у вчиненому, активно сприяв розкриття злочину, і кримінальний проступок передбачений ч.1 ст. 193 КК України, не є корупційним, шкода завдана кримінальним проступком відсутня. Просив клопотання задовольнити, а кримінальне провадження закрити.

Прокурор вказав, що оскільки обвинувачений щиро розкаюється у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального проступку, вперше вчинив кримінальний проступок, який не є корупційним, шкода завдана кримінальним проступком відсутня, отже достатні підстави для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, та закриття кримінального провадження.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 45 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», - Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям (ст. 45 КК (2341-14) можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення. Вчинення триваючого або продовжуваного злочину, двох або більше злочинів невеликої тяжкості, які утворюють сукупність (за винятком реальної), не може бути перепоною для застосування ст. 45 КК (2341-14). Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК (2341-14). Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки. Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи. Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу. Передбачене у ст. 45 КК (2341-14) звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим. Його треба здійснювати в порядку, встановленому ст. 7-2 КПК (1001-05), незалежно від того, надійшла справа до суду із відповідною постановою чи з обвинувальним висновком.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, який не відноситься до корупційних кримінальних правопорушень, він визнав вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального проступку, шкода завдана кримінальним проступком відсутня, вперше вчинив кримінальний проступок.

Відповідно до ч.8 ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

За положенням ч.3 ст. 285 КПК України, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснено положення ч.3 ст. 285 КПК України, а також те, що у випадку невизнання винуватості, він має право на продовження судового розгляду в повному обсязі, а також що підстава для звільнення його від кримінальної відповідальності є нереабілітуючою, після чого останній просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження закрити.

Відповідно до ч.3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи, що обвинувачений просить звільнити його від кримінальної відповідальності, не заперечував щодо закриття кримінальної справи у зв`язку дійовим каяттям, і роз`ясненні судом наслідки йому зрозумілі, суд оцінивши всі обставини у справі, дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню та вважає за можливе звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження щодо нього закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, та вирішити питання про скасування арешту майна згідно ст. 174 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, ст. 45 КК України, ст.ст. 285, 286, 288 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 193 КК України на підставі ст. 45 КК України, та закриття провадження у справі задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 193 КК України на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям.

Кримінальне провадження №0000451 від 30.03.2024 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 193 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, у зв`язку з звільненням від кримінальної відповідальності.

Речові докази: вилучені в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000451 від 30.03.2024 «Залишки мідної посуди римського легіонера», які поміщено до спеціальних пакетів Національна поліція України Слідче управління №PSP3262477, №PSP3081518, №PSP3262509 та передані на відповідальне зберігання до Національного музею історії України, відповідальною за зберігання яких призначено завідувачку сектору «Середньовічна археологія» науково-дослідного відділу археології Національного музею історії України ОСОБА_5 - передати у власність Держави Україна; мобільний телефон « iPhone 1», повернути ОСОБА_3 .

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області №569/11453/24 (1-кс/569/2118/25) від 13.03.2025 на майно - «Залишки мідної посуди римського легіонера» (бронзовий предмет римського посуду), які поміщено до спеціальних пакетів Національна поліція України Слідче управління №PSP3262477, №PSP3081518, №PSP3262509.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1