Справа № 442/8192/13-к
Провадження № 1-кс/442/708/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали за клопотанням адвоката ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ТзОВ «Тандем» про скасування арешту майна,

в с т а н о в и в:

Адвокат ОСОБА_2 в інтересах ТОВ «Тандем» звернулася до суду з клопотанням, в якому просить скасувати у кримінальному провадженні №0001114 від 28.05.2013 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, яке знаходиться у провадженні Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області заборони на нерухоме майно ТзОВ «Тандем» ЄРДПОУ 23956385, а саме на тепличний комплекс та земельну ділянку площею 11709 кв.м. за адресою: вул. Самбірська, 85/3 м.Дрогобич Львівська область, накладені згідно постанови старшого слідчого Самбірської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 від 03.12.2028 року про забезпечення відшкодування завданих збитків у кримінальній справі №151-0127 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записи про реєстраційні номери обтяжень цього майна 8268754 від 06.12.2008 р.; 8385526 та 8385536 від 21.01.2009 року.

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від, для розгляду клопотання у даній справі визначено слідчого суддю ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання чи відноситься подане клопотання про скасування арешту майна, подане у порядку статті 174 КПК до компетенції слідчого судді, слід зазначити наступне.

У постанові від 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та не знятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи, потрібно розглядати за правилами цивільного судочинства. Питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року та не скасованого після закриття слідчим кримінального провадження, за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна вирішує слідчий суддя в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу (пункти 51, 52).

Якщо арешт накладений на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, розпочатого в період дії КПК України 1960 року і такого, що триває, а кримінальне провадження не передане до суду на час набрання чинності КПК України 2012 року, то вирішення питання щодо зняття такого арешту й оскарження відповідних дій або бездіяльності слідчого в кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України 2012 року (постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 335/12096/15-ц з урахуванням ухвали про виправлення описки від 03 липня 2018 року, від 17 жовтня 2018 року у справі № 461/233/17 та від 07 листопада 2018 року у справі № 296/8586/16-ц).

Відповідно до частини 1 статті 9 КПК України 2012 року під час кримінального провадження слідчий суддя інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (частини 3 статті 26 КПК).

Водночас слід зазначити, що згідно з принципом часової чинності (дії) КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення (стаття 5 КПК України).

Отже з огляду на те, що КПК України, на положення якого заявник посилається у своєму клопотанні, набрав чинності з 20.11.2012, а предметом клопотання є зняття (скасування) арешту, що накладався органом досудового слідства до вказаної дати, необхідно проаналізувати положення кримінального процесуального закону, який діяв станом на 03.12.2008 (дату винесення постанови).

Таким законом є КПК України 1960 року, стаття 126 якого визначала, що забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт.

Положеннями КПК України 1960 року передбачалося прийняття рішення про зняття арешту з майна на стадії досудового слідства лише в межах провадження у кримінальній справі або одночасно з винесенням постанови про її закриття (частина перша статті 214), або раніше, якщо в застосуванні відповідного заходу відпаде потреба (частина шоста статті 126).

У межах кримінальної справи, що розслідувалася, власник майна, який не набував процесуального статусу підозрюваного чи обвинуваченого, чинним на той час кримінально-процесуальним законом не був наділений процесуальним правом ініціювати питання про звільнення майна з-під арешту.

За нормою статті 120 КПК України 1960 року досудове слідство у кримінальних справах повинно бути закінчено протягом двох місяців. В цей строк включається час з моменту порушення справи до направлення її прокуророві з обвинувальним висновком чи постановою про передачу справи до суду для розгляду питання про застосування примусових заходів медичного характеру або до закриття чи зупинення провадження в справі. Цей строк може бути продовжено районним, міським прокурором, військовим прокурором армії, флотилії, з`єднання, гарнізону та прирівняним до них прокурором у разі неможливості закінчити розслідування - до трьох місяців. В особливо складних справах строк досудового слідства, встановлений частиною першою цієї статті, може бути продовжено прокурором Автономної Республіки Крим, прокурором області, прокурором міста Києва, військовим прокурором округу, флоту і прирівняним до них прокурором або їх заступниками на підставі мотивованої постанови слідчого - до шести місяців. Далі продовжувати строк досудового слідства можуть лише у виняткових випадках Генеральний прокурор України або його заступники.

Відповідно до пункту дев`ятого розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2019 по справі № 2-3392/11 дійшла висновку, що у разі, якщо арешт накладений на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, розпочатого в період дії КПК України 1960 року, спір щодо зняття арешту з майна є приватноправовим і має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Отже ураховуючи, що адвокат ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ТзОВ «Тандем» ставить питання про скасування заборони на нерухоме майно ТзОВ «Тандем», накладеного у кримінальній справі №151-0127, яка розслідувалась за правилами КПК України 1960 року, і при цьому заявник не посилається на те, що був її учасником, та відсутнє незакрите кримінальне провадження, у якому було накладено таку заборону, відсутні підстави для розгляду цього клопотання в порядку кримінального судочинства.

Враховуючи, що КПК України взагалі не регулює питання, яке рішення слід прийняти за клопотанням про скасування арешту майна, яке не підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства, на підставі частини шостої статті 9 КПК України застосовується положення частини третьої статті 172 КПК України щодо повернення клопотання про арешт майна, яке подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу.

Керуючись частиною шостою статті 9, частиною третьою статті 172 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання адвоката ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ТзОВ «Тандем» про скасування арешту майна повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення клопотання не позбавляє права повторного звернення до судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_4