Справа № 148/812/25
Провадження №11-кп/801/893/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000088 від 27.03.2025,

за апеляційною скаргою заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 17 червня 2025 року, яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слобода Шаргородська, Шаргородського району, Вінницької області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , гр. України, освіта середня базова, одруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, непрацевлаштованого, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 369 ч.1 КК України, і призначено йому покарання у виді сплати штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 17000 грн. (сімнадцять тисяч гривень).

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили ухвалено не обирати.

Речові докази:

- два оптичні носії з інформацією (два диски DVD+R 16), на яких наявні відеозаписи із цифрової нагрудної відеокамери Motorola VideoBadge VB-400 серійний номер 796200, інвентарний номер 7/222 та відеозапис із цифрової нагрудної відеокамери Motorola VideoBadge VB-400 серійний номер 795980, інвентарний номер 7/216, які відповідно до постанови слідчого від 28.03.2025 визнано речовими доказами, ухвалено зберігати при матеріалах кримінального провадження в сторони обвинувачення;

- грошові кошти в сумі 15000 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень), а саме 15 купюр номіналом по 1000 грн. кожна, які передані на відповідальне зберігання у сховище цінностей відділення № 220/1 АБ «Укргазбанк», згідно договору № 1/2,16-РД від 10.03.2016, ухвалено конфіскувати, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тульчинського районного суду на вказані грошові кошти від 28.03.2025 в кримінальному провадженні № 0000088 від 27.03.2025.

Згідно з вироком судом першої інстанції установлено, що ОСОБА_8 , маючи мету уникнути відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), 26.03.2025 в період часу з 23 години 06 хвилин по 23 годину 08 хвилин, перебуваючи на провулку Другому Заводському в смт. Шпиків, Тульчинського району, Вінницької області, запропонував службовим особам інспектору СРПП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанту поліції ОСОБА_9 та інспектору СРПП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанту поліції ОСОБА_10 неправомірну вигоду в сумі 15000 гривень та о 23 годині 13 хвилин надав службовим особам інспектору СРПП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанту поліції ОСОБА_9 та інспектору СРПП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанту поліції ОСОБА_10 неправомірну вигоду в сумі 15000 гривень за не притягнення його ( ОСОБА_8 ) до адміністративної відповідальності за наступних обставин.

Так, інспектор СРПП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_9 та інспектор СРПП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_10 на службовому автомобілі марки «Sкoda» моделі «Rapid» державний номерний знак НОМЕР_1 , які згідно з п. 1 примітки до ст. 364 КК України є службовими особами, відповідно до затвердженого начальником Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області полковником поліції ОСОБА_11 графіку чергування особового складу СРПП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області від 24.03.2025 перебували на добовому чергуванні та здійснювали патрулювання та нагляд за дорожнім рухом в смт. Шпиків Тульчинського району Вінницької області.

Під час вказаного патрулювання ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , 26.03.2025 близько 22 години 20 хвилин за порушення правил дорожнього руху, а саме п. 9.2 «б» ПДР України (перед поворотом ліворуч не подав сигнал світловими покажчиками повороту відповідного напрямку) виявлено автомобіль марки «ВАЗ 21114» державний номерний знак НОМЕР_2 , який проігнорував вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу з дотриманням ПДР України, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору та увімкнення спец сигналу, чим також порушив п. 2.4 ПДР України та з метою уникнення адміністративної відповідальності почав тікати від поліцейських. В подальшому в результаті переслідування екіпажем СРПП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області у складі лейтенанта поліції ОСОБА_9 та лейтенанта поліції ОСОБА_10 , о 22 годині 23 хвилини на провулку Другому Заводському в смт. Шпиків, Тульчинського району Вінницької області автомобіль марки «ВАЗ 21114» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було зупинено.

В подальшому, вищевказані працівники поліції, при спілкуванні з ОСОБА_8 виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу алкотестеру «Драгер», та повідомили, що у разі позитивного результату, на підставі ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію» та ч. 2 п. 5 розділу 1 та розділу 9 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015, відносно нього будуть складенні адміністративні матеріали за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Після чого ОСОБА_8 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

У свою чергу, ОСОБА_8 усвідомлюючи, що працівники поліції є службовими особами, які згідно зі ст. 255 КУпАП уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, розуміючи незаконність своїх дій та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, про яку був попереджений працівником поліції, діючи умисно о 23 годині 06 хвилин дістав з кишені та запропонував інспектору СРПП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанту поліції ОСОБА_9 та інспектору СРПП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанту поліції ОСОБА_10 неправомірну вигоду, а саме грошові кошти в сумі 15 000 гривень, з метою уникнення відповідальності та не складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Після попередження про кримінальну відповідальність за пропозицію та надання неправомірної вигоди ОСОБА_8 не відреагував, а продовжував вчиняти дії, пов`язані з уникненням від адміністративної відповідальності та незаконно о 23 годині 08 хвилин запропонував інспектору СРПП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанту поліції ОСОБА_9 та інспектору СРПП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанту поліції ОСОБА_10 неправомірну вигоду, а саме грошові кошти в сумі 15 000 гривень,з метою уникнення відповідальності та не складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В подальшому ОСОБА_8 розуміючи незаконність своїх дій, після попередження про кримінальну відповідальність за пропозицію та надання неправомірної вигоди знову не відреагував, а продовжував вчиняти дії, пов`язані з уникненням від адміністративної відповідальності та незаконно о 23 годині 09 хвилин, діючи умисно, в порушення вимог законодавства, поставив біля ручки коробки перемикання передач в салоні службового автомобіля марки «Sкoda» моделі «Rapid» державний номерний знак НОМЕР_1 , грошові кошти в сумі 15 000 гривень, тобто надав інспектору СРПП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанту поліції ОСОБА_9 та інспектору СРПП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанту поліції ОСОБА_10 неправомірну вигоду, а саме грошові кошти в сумі 15 000 гривень з метою уникнення відповідальності та не складання стосовно нього ( ОСОБА_8 ) протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ст. 369 ч.1 КК України, визнав повністю та беззастережно, і суду показав, що всі обставини зазначенні в обвинувальному акті повністю відповідають фактичним обставинам справи. Він дійсно керував автомобілем, та був зупинений працівниками поліції. Під час складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення, він пропонував працівникам неправомірну вигоду, у вигляді 15000 грн., щоб вони не проводили освідування на місці, і не складали адміністративний протокол. Після цього він вказані кошти їм надав залишивши в салоні автомобіля, біля ручки перемикача коробки передач. У вчиненому щиро кається, просив суд суворо не карати та призначити йому покарання у виді штрафу.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції кваліфіковано за ч.1 ст.369 КК України, як пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду та надання такої вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 не оскаржує правильність кваліфікації та доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 , а лише просить змінити оскаржуваний вирок у частині вирішення долі речових доказів, зокрема виключити з резолютивної частини вироку вказівку про те, що речові докази, а саме грошові кошти в сумі 15000 грн, конфіскуються на підставі ст. 100 КПК України. Просить доповнити вирок вказівкою про те, що грошові кошти в сумі 15000 грн конфіскуються в дохід держави на підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України. У решті вирок залишити без змін.

Свої вимоги обґрунтовує тим, суд першої інстанції дійшов до хибного висновку про те, що долю речових доказів, а саме грошових коштів у сумі 15000 грн, необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України. Оскільки вказані грошові кошти використані ОСОБА_8 для схиляння інспектора з реагування патрульної поліції до вчинення кримінального правопорушення, тому суд відповідно до ст. ст. 96-1, 96-2 КК України мав ухвалити рішення про спеціальну конфіскацію цих коштів.

Позиції учасників судового розгляду

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу прокурора, просив її задовольнити, не заперечував щодо проведення судового розгляду у відсутність належним чином повідомленого обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_12 .

Оскільки в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення процесуального становища належним чином повідомленого обвинуваченого, тому апеляційний розгляд відбувся у його відсутність.

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, за встановлених судом обставин, а також кваліфікація його дій прокурором не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Разом з тим, доводи прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність у частині незастосування спеціальної конфіскації є такими, що заслуговують на увагу.

Вимогами ст. 374 КПК України передбачено, що в резолютивній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, крім іншого, суд має зазначити рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації.

Згідно з ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна;

2)призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення;

3)були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

За правилами п.1 ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому: 1) гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю.

Колегією суддів установлено, що обвинуваченим ОСОБА_8 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.369 КК України, санкція якого передбачає основне покарання у виді штрафу від 1000 до 4000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк до чотирьох років.

Згідно з обвинувачення, визнаним судом доведеним, грошові кошти у сумі 15000 грн використані ОСОБА_8 для схиляння інспектора з реагування патрульної поліції до вчинення кримінального правопорушення.

Постановою старшого слідчого СВ Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області від 27.03.2025 грошові кошти в сумі 15000 грн, а саме: 15 купюр номіналом по 1000 грн кожна із серійними номерами: ГТ1788606, АН8967719, ГН7950096, ЯБ1095193, ВС5839157, АР9597045, БР3950064, БЛ1268893, АР3957081, АУ0167747, ЗК1803570, ГН8987989, БЛ0264141, ЄР8159377 та БН0644072 визнані речовими доказами.

Разом з тим, суд першої інстанції на вказане не звернув увагу та вирішуючи питання долі речових доказів, не навів мотивів незастосування спеціальної конфіскації, а ухвалив рішення про те, що долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Таке рішення суду першої інстанції, з огляду на обставини кримінального провадження та положення ст.ст.96-1, 96-2 КК України, визнається колегією суддів незаконним через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що тягне за собою зміну рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 заходи кримінально-правового характеру у вигляді спеціальної конфіскації.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у випадках, якщо це не погіршує становища обвинуваченого.

Процесуальні рішення, на підставі яких може бути застосована спеціальна конфіскація, визначено частинами другою, третьою статті 96-1 КК України (обвинувальний вирок суду, ухвала суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності, ухвала суду про застосування примусових заходів медичного характеру тощо).

За своєю правовою природою спеціальна конфіскація належить до інших заходів кримінально-правового характеру (розділ XIV «Інші заходи кримінально-правового характеру» Загальної частини КК).

У рішенні № 1-р/2022 від 30 червня 2022 року у справі за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) статей 96-1, 96-2 Кримінального кодексу України (щодо спеціальної конфіскації) Конституційний Суд України визнав такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), статті 96-1, 96-2 КК України. При цьому, серед іншого вказав, що спеціальна конфіскація не є видом кримінального покарання, тому її застосування, зокрема, примусове безоплатне вилучення майна у недобросовісної третьої особи, на підставі судового рішення (вирок, ухвала), не є притягненням до кримінальної відповідальності.

Таким чином, спеціальна конфіскація не є кримінальним покаранням, її застосування не тягне за собою збільшення обсягу обвинувачення, тому рішення про застосування спеціальної конфіскації судом апеляційної інстанції приймається у формі ухвали згідно з положеннями ч. 1 ст. 418 КПК України. Така позиція колегії суддів відповідає правовому висновку Об`єднаної палати ККС у складі ВС, викладеному в постанові від 16.09.2024 ( справа № 183/4229/23).

На підставі викладеного, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 414, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 17 червня 2025 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст. 369 КК України - змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Виключити з резолютивної частини вироку вказівку про те, що речові докази, а саме грошові кошти в сумі 15000 грн конфісковуються на підставі ст. 100 КПК України.

Доповнити резолютивну частину вироку вказівкою про те, що грошові кошти в сумі 15000 грн конфіскуються в дохід держави на підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України.

У решті оскаржуваний вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4