Справа № 333/8928/24
Провадження № 1-кс/333/1858/25
УХВАЛА

Іменем України

03 червня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, та зобов`язання вчинити певні дії у кримінальному провадженні № 0000088 від 31.07.2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, та зобов`язання вчинити певні дії у кримінальному провадженні № 0000088 від 31.07.2024 року, в якій скаржник просить слідчого суддю зобов`язати ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, виконати вимоги законодавства України, про які йде мова у його скарзі. До скарги скаржник долучив лист керівника першого СВ (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі вих. № К-314-25/17-02-327/25 від 21.04.2025 року, яким заявника повідомлено, що його скарги на дії слідчих ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі щодо можливого порушення його процесуальних прав у кримінальному провадженні № 0000088 від 31.07.2024 року, що надійшли до ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, за вх. № К-314-25 від 21.03.2025 року і № К-348-25 від 02.04.2025 року, розглянуто. Відповідно до змісту цих скарг, ОСОБА_3 зазначає, що 31.07.2024 року прокурором його було залучено в якості потерпілого у кримінальному провадженні, однак на теперішній час він безпідставно перебуває у статусі свідка у даному кримінальному провадженні.

Особа, яка подала скаргу, ОСОБА_3 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги через адміністрацію ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», клопотання про забезпечення його участі в судовому засіданні не заявив. Від працівників ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» надійшла інформація про те, що ОСОБА_3 від участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовився.

У зв`язку з тим, що клопотань про безпосередню участь в судовому засіданні від ОСОБА_3 на адресу суду не надходило, а від участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції він відмовився, слідчий суддя вважає за можливе проведення судового розгляду за відсутності ОСОБА_3 .

Старший слідчий першого СВ (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_4 , будучи повідомленим судом своєчасно та належним чином про час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив судове засідання провести без його участі, відмовити в задоволенні скарги, оскільки ОСОБА_3 звертався до слідчого з клопотанням про визнання його потерпілим та допиту у якості потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, однак йому було відмовлено (про що винесено відповідну постанову). Слідчий дійшов висновку, що на даний час в ході досудового розслідування кримінального провадження не отримано достатніх та об`єктивних даних, які б свідчили про спричинення ОСОБА_3 будь-якої шкоди, передбаченої ч. 1 ст. 55 КПК України, внаслідок можливих неправомірних дій працівників правоохоронного органу, у зв`язку з чим відсутні підстави для залучення останнього у якості потерпілого у вказаному кримінальному провадженні та допиту в якості потерпілого. Для з`ясування всіх відомих обставин вчинення кримінальних правопорушень, слідчим проведено допити ОСОБА_3 в умовах ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» в якості свідка. Покази, надані ОСОБА_3 будуть враховані під час проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, неявка суб`єкта оскарження не перешкоджає розгляду провадження, тому з урахуванням строків розгляду таких скарг, слідчий суддя вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду скарги по суті у його відсутність.

Дослідивши скаргу та додані до неї документи, надані слідчим матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, виходячи з такого.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, із скаргами на дії слідчих ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі щодо можливого порушення його процесуальних прав у кримінальному провадженні № 0000088 від 31.07.2024 року, що надійшли до ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, за вх. № К-314-25 від 21.03.2025 року і № К-348-25 від 02.04.2025 року. Відповідно до змісту цих скарг, ОСОБА_3 зазначає, що 31.07.2024 року прокурором його було залучено в якості потерпілого у кримінальному провадженні, однак на теперішній час він безпідставно перебуває у статусі свідка у даному кримінальному провадженні.

Листом керівника першого СВ (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі вих. № К-314-25/17-02-327/25 від 21.04.2025 року, ОСОБА_3 повідомлено, що його скарги на дії слідчих ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі розглянуто, а також зазначено, що вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що під час проведення досудового розслідування ОСОБА_3 в якості потерпілого не залучався, проте був допитаний слідчим у якості свідка, за обставинами викладеними ним у заяві про вчинене кримінальне правопорушення. Питання щодо залучення ОСОБА_3 як потерпілого неодноразово розглядалося слідчим під час розгляду його відповідних клопотань та за наслідками їх розгляду було прийнято рішення про відмову у залученні ОСОБА_3 як потерпілого у кримінальному провадженні № 0000088 від 31.07.2024 року, про що ОСОБА_3 було письмово повідомлено з наданням відповідних процесуальних документів. Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000088 від 31.07.2024 року триває, проводяться необхідні слідчі (розшукові) та процесуальні дії. Таким чином, в діях слідчих першого СВ (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі будь-яких ознак неналежного здійснення досудового розслідування не встановлено, об`єктивні відомості, які б вказували на порушення процесуальних прав ОСОБА_3 відсутні.

Крім того, постановою слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_4 від 06.03.2025 року відмовлено у задоволені клопотання ОСОБА_3 в частині визнання його потерпілим по кримінальному провадженню № 0000088 від 31.07.2024 року.

Слідчий ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, відмовляючи в задоволенні клопотання ОСОБА_3 в частині визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000088 від 31.07.2024 року, в постанові від 06.03.2025 року визначив мотиви, за яких ОСОБА_3 на даній стадії досудового розслідування не може з об`єктивних причин бути залучений як потерпілий. Також слідчий вказав, що на даний час в ході досудового розслідування кримінального провадження не отримано достатніх та об`єктивних даних, які б свідчили про спричинення ОСОБА_3 будь-якої шкоди, передбаченої ч. 1 ст. 55 КПК України, внаслідок можливих неправомірних дій працівників правоохоронного органу, у зв`язку з чим відсутні підстави для залучення останнього у якості потерпілого у вказаному кримінальному провадженні та допиту в якості потерпілого.

Положення ст. 55 КПК України визначають поняття потерпілого в кримінальному провадженні, визначають його ознаки, причинно-наслідковий зв`язок виникнення прав та обов`язків в особи на присвоєння такого статусу та обставини за яких в особи виникає таке право.

Отже, поняття потерпілого визначено в КПК України чітко потерпілий це фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Конституцією України передбачено обов`язок держави утверджувати і забезпечувати права та свободи кожної людини. У зв`язку з цим важливого значення набуває точне й однакове застосування судами норм кримінально-процесуального законодавства, якими визначено права потерпілих від злочинів.

КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим в разі неможливості визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально правової характеристики кримінального правопорушення, у разі відсутності шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву.

Вимогами ч. 5 ст. 110 КПК України, передбачено, що мотивувальна частина рішення прокурора/слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, що слідчим було дотримано.

Слідчий ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, відмовляючи в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про залучення його в якості потерпілого, в зазначених вище постановах визначив мотиви, за яких ОСОБА_3 на даній стадії досудового розслідування не може з об`єктивних причин бути залучений як потерпілий у вказаних кримінальних провадженнях.

Доводи ОСОБА_3 про наявність у нього процесуального статусу потерпілого, без документального підтвердження, не свідчить про надання останньому такого статусу в розумінні ст. 55 КПК України.

Крім того, аналіз змісту ч. 5 ст. 55 КПК України свідчить про те, що під час досудового розслідування саме слідчий або прокурор повноважні вирішувати питання, пов`язані з визнанням особи потерпілою або відмовою в такому визнанні.

Відповідно до вимог ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Таким чином, чинний КПК України не надає права слідчому судді перебирати на себе повноваження слідчого приймати замість останніх осіб будь-які процесуальні рішення, віднесені виключно до компетенції уповноважених осіб органу досудового розслідування.

Ухвалення слідчим суддею рішення, яким було б зобов`язано слідчого вчинити конкретну дію, вказувало б на втручання в процесуальні повноваження слідчого, про що зазначено також у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 522/7836/21 від 01.12.2022 року.

З урахуванням наведеного вище, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні скарги.

Щодо вимоги заявника направити його скаргу до іншого суду оскільки: (цитата мовою оригіналу) «судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебувають в злочинній змові з ТУ ДБР та є злочинцями», слідчий суддя зазначає наступне.

Питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого перебуває за межами компетенції слідчого судді суду першої інстанції. Крім того, ОСОБА_3 , порушуючи питання про направлення судового провадження за своєю скаргою на бездіяльність слідчого, не наводить підстав, передбачених ст. 34 КПК України, а лише висловлює недовіру суддям Комунарського районного суду м. Запоріжжя. Зазначені ОСОБА_3 у скарзі обставини стосуються інституту відводу, що вирішується іншим процесуальним шляхом, визначеним у параграфі 6 цього Кодексу.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу скаржника на те, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу. Заяви та скарги, що подаються до суду, мають відповідати вимогам чинного законодавства. У тексті цих документів не можна використовувати образливі та лайливі слова, символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду. У протилежному випадку це свідчить про очевидну неповагу до честі, гідності цих осіб з боку автора документа. Такі дії суперечать основним засадам і завданням судочинства та можуть бути визнані судом як зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Прояв неповаги до суду чи судді з боку осіб, які є учасниками процесу або присутні в судовому засіданні, має наслідком відповідальність, установлену законом (ст. 129 Конституції України та ст. 50 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, та зобов`язання вчинити певні дії у кримінальному провадженні №0000088 від 31.07.2024 року відмовити повністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1