Справа № 489/4316/25
Провадження № 1-в/489/126/25
Інгульський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

16 червня 2025 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 (дистанційно), засудженої ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , представника органу пробації ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання засудженої:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Захисник ОСОБА_3 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від призначеного судом додаткового покарання у виді позбавлення права займатися діяльністю, пов`язаною із підготовкою фахівців морського транспорту на невідбутий строк.

Клопотання мотивував тим, що ОСОБА_4 засуджена вироком Приморського районного суду м. Одеси від 10.04.2023, який набрав законної сили 23.05.2023. За цим вироком затверджено угоду про визнання винуватості від 20.03.2023, укладену між прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченою ОСОБА_4 . Останню визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, та призначено їй покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 25000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 425000 гривень з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною із підготовкою фахівців морського транспорту, строком на 3 роки, без конфіскації майна. Також цим же вироком у відбутий термін покарання засудженій ОСОБА_4 зараховано час знаходження під вартою з 14.12.2022 по 21.12.2022. Наразі штраф, визначений вироком, сплачено. Вважає, що є всі підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 від відбування додаткового покарання, оскільки ОСОБА_4 з моменту набрання законної сили вироком не вчинювались жодні кримінальні правопорушення, не порушувались умови угоди про визнання винуватості, зараз зареєстрована як фізична особа-підприємець, займає активну громадянську позицію та забезпечує підтримку Сил Оборони України, приділяє увагу саморозвитку та вдосконаленню, як особистості. Так, у 2024 році ОСОБА_4 закінчила Національний університет «Одеська політехніка», здобувши кваліфікацію «магістр» за спеціальністю «Публічне управління та адміністрування».

Захисник та засуджена клопотання підтримали, наполягали на задоволенні, оскільки для умовно-дострокового звільнення необхідним є дослідження особи засудженої та її поведінки в комплексі. Засуджена висловила щире каяття до вчиненого, визнає свою вину, усвідомила наслідки для себе, її діями не було завдано збитків, натомість вона перерахувала значну суму коштів на підтримку ЗСУ. Зареєстрована як ФОП, надає юридичні послуги, займається волонтерською діяльністю, отримала другу вищу освіту після вироку суду. Три або чотири рази притягувалась до адміністративної відповідальності.

Представник уповноваженого органу з питань пробації проти задоволення клопотання не заперечував, зазначив, що засуджена не допускала пропусків реєстраційних днів, проте до адміністративної відповідальності притягувалась неодноразово.

Прокурор у судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання, оскільки неодноразове притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності спростовує її сумлінну поведінку, яка має бути врахована для умовно-дострокового звільнення.

Заслухавши учасників, дослідивши клопотання та додані матеріали, а також особову справу №08/2023 р., суд дійшов таких висновків.

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 10.04.2023 затверджено угоду про визнання винуватості від 20.03.2023, укладену між прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченою ОСОБА_4 . Останню визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та призначено їй покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 25000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 425000 гривень з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною із підготовкою фахівців морського транспорту, строком на 3 роки, без конфіскації майна. Вирок набрав законної сили 23.05.2023.

Платіжною інструкцією №9310-7457-8945-8359 від 05.07.2023 ОСОБА_4 було сплачено 200 000 грн штрафу згідно вироку.

Платіжною інструкцією №9311-2416-3805-8531 від 05.07.2023 ОСОБА_4 було додатково сплачено ще 225 000 грн штрафу згідно вироку.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З матеріалів особової справи №08/2023 р. вбачається, що ОСОБА_4 за час перебування на обліку в Інгульському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях до адміністративної відповідальності притягувалася 08.02.2024 (за ч. 1 ст. 122 КУпАП), 09.03.2024 (за ч. 1 ст. 126 КУпАП), 01.04.2024 (за ч. 1 ст. 122 КУпАП), 07.05.2024 (за ч. 4 ст. 122 КУпАП). Зі слів засудженої, жодна з вказаних постанов нею не оскаржена. Крім того, постановою Приморського районного суду м. Одеси від 14.01.2025 по справі №522/4981/24 ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 КК України, звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Комплексний аналіз зазначених положень кримінального законодавства свідчить про те, що призначене вироком суду покарання підлягає обов`язковому виконанню з метою досягнення завдань КК України та лише у прямо передбачених законодавством випадках особу може бути звільнено від покарання за наявності достатніх для того підстав.

Підставами для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування призначеного покарання є наявність таких обставин: 1) засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення; 2) фактичне відбуття засудженим строку покарання, визначеного пунктами 1, 2, 3 ч. 3 ст. 81 КК України.

Під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 є головою громадської організації, яка займається волонтерською діяльністю та має численні подяки від різних підрозділів ЗСУ. ОСОБА_4 також характеризується позитивно. У судовому засіданні засуджена висловила щире каяття і жаль щодо вчиненого нею діяння.

Проте, досліджені судом докази не свідчать про те, що засуджена сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення. Так, ОСОБА_4 з січня 2025 року зареєстрована як фізична особа-підприємець, але доказів фактичного ведення підприємницької діяльності суду не надано. Крім того, суд враховує те, що засуджена п`ять разів притягувалась до адміністративної відповідальності за порушення правил безпеки дорожнього руху, у тому числі за ч. 1 ст. 130 КУпАП (постанова суду першої інстанції залишена без змін постановою Одеського апеляційного суду від 26.03.2025).

Вказані вище обставини аж ніяк не свідчать про те, що ОСОБА_4 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення, а тому до неї не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст.78 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права займатися діяльністю, пов`язаною із підготовкою фахівців морського транспорту, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Інгульський районний суду міста Миколаєва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції

Суддя ОСОБА_1