Справа № 352/2811/21
Провадження № 11-кп/4808/262/25
Категорія ч. 1 ст. 186, ч.1 ст. 125, ч.1 ст.296 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря с/з ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Тисменицького районного суду від 14.03.2025 щодо обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тисмениця Тисменицького району Івано-Франківської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, розлученого, з інвалідністю другої групи, раніше не судимого, громадянина України,

у вчиненні суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 296, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України (КК)

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и в :

1.Зміст судового рішення суду першої інстанції.

Застосовано до ОСОБА_7 , який у стані неосудності вчинив суспільно небезпечні діяння, передбачені ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 296, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК, примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Кримінальне провадження про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_7 , який у стані неосудності вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 125 КК закрито у зв`язку із закінченням строку давності.

Процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 7739,44 грн віднесено на рахунок держави.

Вирішено питання речових доказів.

2. Обставини у кримінальному провадженні, встановлені судом першої інстанції.

ОСОБА_7 , перебуваючи у стані неосудності, вчинив суспільно небезпечні діяння, передбачені ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 296, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК.

22 вересня 2021 року близько 23.30 ОСОБА_7 , перебуваючи біля торговельного кіоска «Лімо», що розташований за адресою: вул. К. Левицького, 4 А, м. Тисмениця Тисменицької ТГ Івано-Франківського району Івано-Франківської області, із застосуванням фізичної сили пошкодив захисну кришку морозильної камери торговельного кіоску та викрав з неї морозильну продукцію виробництва «Лімо», а саме:

- «Limo Ice cream», стакан білий в кількості 45 шт., закупівельна вартість якого становить 8,40 грн;

- «Limo Ice cream», стакан згущене молоко в кількості 28 шт. закупівельною вартістю 8,40 грн;

- TM Пломбір білий в кількості 18 шт. закупівельною вартістю 12,55 грн.;

- TM шоколадний пломбір в кількості 20 шт. закупівельною вартістю 12,55 грн;

- Ріжок «Gelimo» зі смаками лохини та заварного крему в кількості 12 шт. закупівельною вартістю 16,5 грн;

- «Каштан зі Львова» в кількості 26 шт. закупівельною вартістю 11,25 грн;

- лід полуничний зі стержнем «Банан» в кількості 18 шт. закупівельною вартістю 7,90 грн;

- «Львівське» в кількості 29 шт. закупівельною вартістю 11,25 грн;

- «Золотий ключик Полуниця» в кількості 16 шт. закупівельною вартістю 15,60 грн;

- ВСТ пломбір «ТМ» в кількості 26 шт. закупівельною вартістю 9,40 грн;

- ВСТ Корівка «Му-ууу bubble frutti» в кількості 16 шт. закупівельною вартістю 6,75 грн;

- Ріжок «ICY ICE» зі смаками полуниці та маршмелоу в кількості 20 шт. закупівельною вартістю 11,10 грн;

- Ескімо «BE COOL» в кількості 26 шт. закупівельною вартістю 17,10 грн;

- Ескімо «Velvet фісташковий з наповнювачем «Фісташка» в кількості 11 шт. закупівельною вартістю 12,70 грн.

Помістивши викрадене майно в заздалегідь підготовлені упакування, ОСОБА_7 намагався втекти. У цей час його суспільно небезпечні дії були помічені ОСОБА_10 , який висловив йому вимогу негайного повернення майна, однак, ОСОБА_7 завершив вчинення крадіжки відкритим способом і втік з місця події, завдавши потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 3457,35 грн.

23 вересня 2021 року близько 07 год 50 хв між ОСОБА_7 , який разом зі своїми знайомими ОСОБА_12 та ОСОБА_13 перебували в приміщенні житлового будинку на АДРЕСА_1 , та ОСОБА_12 на ґрунті особистих неприязних стосунків виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_7 підбіг до ОСОБА_12 і кулаком правої руки наніс йому декілька хаотичних ударів в ділянки голови, обличчя, лівої руки, грудної клітини. Після цього ОСОБА_7 , тримаючи в лівій руці металеві обценьки (металеві щипці), наніс ними декілька ударів в ділянку правої ноги потерпілого ОСОБА_12 . Коли до них підійшла ОСОБА_13 , яка схопила ОСОБА_7 за одяг, намагаючись припинити конфлікт і відтягнути його від потерпілого, ОСОБА_7 , тримаючи в лівій руці металеві обценьки, наніс ними ОСОБА_13 один удар в ділянку правої кисті. У результаті ОСОБА_7 заподіяв потерпілим ОСОБА_12 і ОСОБА_13 легкі тілесні ушкодження.

13 березня 2023 року о 09 год 43 хв ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в громадському місці поблизу багатоквартирного будинку № 20 на вул. Галицька в м. Тисмениця Івано-Франківського району Івано-Франківської області, безпричинно підбіг до припаркованого автомобіля марки «Dacia Sandero», 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та рукою розбив заднє вітрове скло, чим спричинив матеріальну шкоду власнику ОСОБА_14 . Суспільно небезпечні дії ОСОБА_7 були почуті та в подальшому помічені власником автомобіля марки «Dacia Sandero» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_14 , який з метою припинення цих дій вийшов із салону свого автомобіля та висловив ОСОБА_7 словесну вимогу припинення грубого порушення громадського порядку.

Однак, ОСОБА_7 , продовжуючи свої суспільно небезпечні дії, ігноруючи вимогу ОСОБА_14 про їх припинення, наніс один удар лівою ногою в ділянку лівої ноги потерпілого та один удар лівою рукою в обличчя ОСОБА_14 , внаслідок чого останній, відчуваючи фізичний біль, відійшов до передньої частини автомобіля.

Суспільно небезпечні дії ОСОБА_7 , пов`язані з нанесенням побоїв потерпілому ОСОБА_14 , були припинені ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

Після цього ОСОБА_7 , скориставшись тим, що потерпілий відійшов до передньої частини автомобіля, звільнивши йому таким чином доступ до салону автомобіля, без дозволу законного володільця відчинив водійську дверку та сів на переднє водійське сидіння автомобіля марки «Dacia Sandero» реєстраційний номер НОМЕР_1 , таким чином незаконно проникнувши до автомобіля, де, виявивши у замку запалювання ключ, повернув його, увімкнув запалювання та мав намір привести в роботу двигун автомобіля. Однак, двигун він не запустив, оскільки був затриманий ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та працівниками поліції, які прибули на місце події.

3.Доводи апеляційної скарги прокурора.

3.1. Суд необґрунтовано прийшов до висновку про закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру через закінчення дворічного строку давності, оскільки ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечне діяння у стані неосудності і не підлягає кримінальній відповідальності.

3.2. Суд не врахував, що главою 39 КПК, яка регламентує порядок здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, не передбачено прийняття судом такого рішення, як звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження з підстав закінчення строку давності.

3.3. Суд помилково застосував ст. 49 КК до суспільно небезпечного діяння, вчиненого ОСОБА_7 , яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК.

3.4. Законодавець чітко визначив, що ст. 49 КК стосується звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення (кримінальний проступок чи злочин).

3.5. Інститут звільнення від кримінальної відповідальності не повинен застосовуватись до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння, що підтверджується системним аналізом розділу IX КК України "Інші заходи кримінального характеру". Метою примусових заходів медичного характеру є лікування та запобігання вчиненню інших суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК), а також передбачена можливість їх продовження (ст. 95 КК).

Враховуючи наведені обставини, просить оскаржену ухвалу змінити, абзац 1 резолютивної частини ухвали викласти в наступній редакції: «Застосувати до ОСОБА_7 , який у стані неосудності вчинив суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки діянь, передбачених ч. 1 ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 296, ч. З ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК, примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом». Виключити з резолютивної частини рішення абзац 2, яким закрито кримінальне провадження про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_7 , який у стані неосудності вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 125 КК, у зв`язку із закінченням строку давності. В решті ухвалу залишити без змін.

4. Позиції сторін в суді апеляційної інстанції.

4.1. Прокурор доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

4.2. Захисник заперечила доводи апеляційної скарги прокурора, просила оскаржену ухвалу залишити без змін.

5. Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України (КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Згідно з приписами ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Судом установлено, що ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечні діяння у стані неосудності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 КК, він не підлягає кримінальній відповідальності. Кримінальний закон України поширюється на всіх осіб, осудних і неосудних.

Проступок датований 23.09.2023 на час його учинення минув трирічний строк, встановлений у п. 2 ч. 1 ст. 49 КК.

Перебіг давності в цій справі не переривався (ч. 2 ст. 49 КК).

Підстави не застосовувати до обвинуваченого за ч. 1 ст. 25 КК приписи п. 1 ч. 1 ст. 49 КК відсутні.

Тому рішення щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за спливом строків давності, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, законне, обгрунтоване і належно вмотивоване.

У противному випадку особа може примусово лікуватися довічно, що суперечить принципу верховенства права і міркуванням людяності.

6. Висновок.

Ухвала суду є законною, обґрунтованою та мотивованою. Підстав для її зміни або скасування апеляційним судом не встановлено.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення.

Ухвалу Тисменицького районного суду від 14.03.2025 щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 296, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5