Провадження №11-сс/801/319/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 07.04.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000527 внесеного до ЄРДР 08 листопада 2024 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коломийчиха, Сватівського району, Луганської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України

за участю сторін провадження:

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.04.2025 року клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, підполковника Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 задоволено.

Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_7 , тобто до 11 години 22 хвилини 04 червня 2025 року (відповідно до протоколу затримання) в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено до 04 червня 2025 року.

Згідно клопотання слідчого ОСОБА_7 призваний 01.09.2024 на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 за призовом під час мобілізації та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.09.2024 №249/нст (по стройовій частині) ОСОБА_7 , зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні - «солдат».

Відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу під час мобілізації, на особливий період, є день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Згідно вимог п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

17.03.2014 ОСОБА_10 Президента України №303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію та після його затвердження 17.03.2014 Верховною Радою України цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період.

У зв`язку з військовою агресією рф проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, згідно з п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Законом України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжений та триває по даний час.

Солдат ОСОБА_7 будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно й чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки й додержуватись вимог статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, виконувати розпорядок дня військової частини, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників), а також у разі потреби відлучитись питати дозволу у командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Згідно до ст. ст. 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, окрім іншого, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Відповідно до ст. 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України наказом командира військової частини НОМЕР_2 встановлено розпорядок дня військової частини, в якому визначено, що о 09 год. 00 хв. проводиться шикування особового складу та о 18 год. 00. хв. завершується робочий день.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації солдат ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 03.09.2024 у військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації солдата ОСОБА_7 виник злочинний умисел тимчасово ухилитися від проходження військової служби, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_7 в порушення вищевказаних нормативно - правових актів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, в умовах воєнного стану, 03.09.2024 самовільно залишив пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження військової служби, перебуваючи у не встановленому місці, до 04.04.2025 коли прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим фактично припинив вчинення ним кримінального правопорушення.

За час відсутності у військовій частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_7 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами вказаної військової частини, правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також про самовільне залишення військової частини не повідомляв та проводив час на власний розсуд.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, просила скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07.04.2025 року, постановити нову ухвалу про відмову в обрані підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що сторона обвинувачення в своєму клопотанні, а слідчий суддя в ухвалі лише абстрактно допустили можливість, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, якимось чином перешкоджав кримінальному провадженню.

Таким чином, недоведено слідчим та прокурором необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На думку сторони захисту, застосування до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України тримання під вартою є недопустимим, оскільки в матеріалах клопотання не наведено жодного доказу неможливості забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваним ОСОБА_7 у вказаному кримінальному провадженні при обранні відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, не наведено жодного доказу який би підтвердив наявність ризиків зазначених у клопотанні.

Підозра ОСОБА_7 належним чином необгрунтована, що є порушенням ч.1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини в частині вмотивованості судового рішення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, зазначив, що підозра належним чином обгрунтована, наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, тому просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, захисника ОСОБА_6 , яка просила задоволити апеляційну скаргу, підозрюваного ОСОБА_7 обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, 05.04.2025 року йому повідомлено про підозру.

Обґрунтованість підозри слідчим суддею перевірено належним чином.

Слідчий суддя, в дотримання вимог ст.ст.177, 178 КПК України перевірив та ретельно дослідив наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та дійшов вірного висновку, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні передбаченого ст.407 КК України злочину, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував особу підозрюваного ОСОБА_7 , який має постійне місце проживання, неодружений, офіційно непрацевлаштований, є військовослужбовцем, якому оголошено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та з урахуванням положень ст. 176 КПК України застосував запобіжний захід у виді тримання під вартою.

З висновками слідчого судді погоджується апеляційний суд.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Суд апеляційної інстанції вважає, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2,258-258-6,260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Аналізуючи наведені вище вимоги ст. 183 КПК України в контексті дискреційних повноважень суду визначати чи не визначати розмір застави, суд апеляційної інстанції вважає, що у даному кримінальному провадженні визначення застави суперечитиме обставинам кримінального правопорушення, відповідно до вимог КПК України, не відповідатиме засадам кримінального провадження та особливому характеру справи, оскільки таке правопорушення вчинене військовослужбовцем в умовах воєнного стану та триваючої збройної агресії з боку росії проти України.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для визначення застави.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.422 КПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 07.04.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4