ПОСТАНОВА

Іменем України

20 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 331/6793/23

провадження № 51-255км25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),

представника потерпілої ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2023 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 20 листопада 2024 року стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз засудженого Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області 6 березня 2019 року за ч. 2 ст. 186, статтями 71, 72 Кримінального кодексу України (далі - КК)до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 4 місяці, звільненого після відбуття строку покарання 13 квітня 2023 року,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2023 року

ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Запорізький апеляційний суд ухвалою від 20 листопада 2024 року вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_7 залишив без змін.

За цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за те, що він 3 липня 2023 року приблизно о 02:00, проходячи військову службу на посаді кулеметника 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 4 стрілецької роти НОМЕР_1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 , перебуваючи на території хостела, за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, спрямованим на вбивство адміністратора хостела, а саме малознайомої ОСОБА_9 , у ході раптово виниклого конфлікту на ґрунті особистих неприязних стосунків, з мотивів особистої неприязності, усвідомлюючи та бажаючи спричинити потерпілій смерть, завдав їй у ділянку голови не менше двох ударів кулаком, не менше двох ударів металевою праскою в область голови, не менше двох ударів металевою пательнею, металевими ножицями заподіяв їй не менше чотирьох ударів у ділянку шиї і не менше одного удару в ділянку грудної клітки, чим спричинив такі тілесні ушкодження:

- у ділянці голови - відкриту черепно-мозкову травму: численні забійно-рвані рани обличчя, синці та крововиливи в м`яких тканинах обличчя і волосистої частини голови; відкритий крайовий уламковий перелом правої надбрівної дуги лобової кістки, лінійні переломи лобової кістки, уламкові переломи обох очних пластин лобової кістки та ґратчастої кістки; уламковий перелом передньої стінки пазухи верхньої щелепи справа, крайовий уламковий перелом альвеолярного відростка та 7-го зуба верхньої щелепи справа; уламковий відкритий перелом обох кісток носа; крововиливи під м`якими мозковими оболонками на зовнішніх і бічних поверхнях обох півкуль головного мозку і на задній поверхні мигдалин мозочка; ділянки дрібновогнищевих крововиливів у корі базально-внутрішніх поверхонь обох лобових часток; синці вушних раковин; забійно-рвані рани та крововиливи в слизовій оболонці верхньої губи;

- у ділянці шиї - чотири колото-різані рани передньо-лівої бічної поверхні шиї з ушкодженням м`яких тканин і масивними крововиливами в м`яких тканинах шиї;

- у ділянці грудної клітки - одиночне сліпе колото-різане поранення грудної клітки з локалізацією рани на шкірі передньої поверхні грудної клітки зліва, у проєкції 5-го ребра по лівій середній ключичній лінії, яке проникає в ліву плевральну порожнину, з ушкодженням по ходу ранового каналу міжреберних м`язів і пристінкової плеври, верхньої частки лівої легені; скупченням 50 мл крові в лівій плевральній порожнині, крововиливами в клітковині переднього середостіння, навкологрудної частини трахеї та на передній стінці стравоходу;

- рану в ділянці лівої ребрової дуги;

- синці правої ключичної ділянки, правого плечового суглоба та обох трапецієвидних ділянок; синці тильних поверхонь обох кистей; лівого передпліччя; садно тазової ділянки справа; численні синці нижніх кінцівок.

Після заподіяння вказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , реалізуючи свій намір на вбивство ОСОБА_9 , застосовуючи фізичну силу рук, спричинив механічну асфіксію в результаті здавлювання шиї під час задушення, що призвело до смерті ОСОБА_9 на місці події.

Вимоги та доводи, викладені в касаційній скарзі із доповненнями

У касаційній скарзі з доповненнями засуджений ОСОБА_7 , указуючи на істотні порушення норм кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати рішення судів і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Стверджує про те, що апеляційний суд порушив вимоги ст. 23 КПК та належним чином не мотивував своїх висновків, не навів вичерпних доводів щодо необґрунтованості апеляційної скарги, обмежившись лише перерахуванням доказів, покладених в основу вироку, і загальним формулюванням про доведеність вини засудженого у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Крім того, вказує про необхідність нового допиту свідків та зіставлення їхніх показань.

Стверджує, що керівник оперативного підрозділу, який приїхав на місце злочину, використовуючи його стан сп`яніння і розгубленість, умовив зізнатися в скоєнні злочину, мотивуючи це тим, що довести протилежне йому все одно не вдасться, і пообіцяв, що він отримає покарання менше меншого та знову повернеться до свого підрозділу.

Також засуджений скаржиться на те, що під час затримання його було допитано без захисника, при цьому було застосовано психологічний тиск.

На переконання засудженого, до вбивства потерпілої причетний невідомий чоловік.

Крім того, засуджений ставить інші вимоги, що стосуються фактичних обставин кримінального правопорушення.

У запереченнях на касаційну скаргу прокурор указує на невмотивованість доводів, викладених у касаційній скарзі, на відсутність у матеріалах доказів, які б підтверджували факт незаконних методів досудового розслідування. Звертає увагу, що під час розгляду кримінального провадження жодна сторона не заявляла клопотань про допит свідків. Указує, що судові рішення є обґрунтованими.

Представник потерпілої у своїх запереченнях зазначив, що судові рішення є обґрунтованими та просить скаргу залишити без задоволення.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні захисник і засуджений просили задовольнити касаційну скаргу та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Прокурор та представник потерпілої заперечували щодо задоволення касаційної скарги і просили залишити судові рішення без змін.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, засудженого, представника потерпілої та прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, а також доводи, наведені в касаційній скарзі, доповненнях до неї і запереченнях, колегія суддів уважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з таким.

Відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

За змістом ст. 438 указаного Кодексу при здійсненні касаційного провадження Суд не вправі скасувати оскаржені рішення через неповноту судового розгляду та невідповідність висновків, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, а виходить з обставин, установлених судами попередніх інстанцій.

Засуджений, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, недостовірність доказів, не враховує, що в силу статей 433, 438 КПК, ці обставини не є предметом перевірки суду касаційної інстанції, а тому доводи щодо цього не перевіряються.

Статтею 412 КПК передбачено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За правилами ст. 370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів не погоджується з твердженнями засудженого про те, що апеляційний суд порушив вимоги ст. 23 КПК та належним чином не мотивував своїх висновків, не навів вичерпних доводів щодо необґрунтованості апеляційної скарги, обмежившись лише перерахуванням доказів, покладених в основу вироку, і загальним формулюванням про доведеність його вини у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК, зроблено з дотриманням ст. 23 КПК на підставі з`ясування всіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими з урахуванням вимог статей 94, 370 цього Кодексу на підставі оцінки сукупності досліджених доказів.

Суд оцінив і врахував показання:

· засудженого ОСОБА_7 , який визнав свою винуватість та вказав, що 2 липня 2023 року у вечірній час доби на кухні хостела вживав алкогольні напої разом з іншим військовим та цивільною особою, імен яких не пам`ятає. Після того як алкоголь закінчився, пішов до адміністратора хостела купити в неї ще алкогольних напоїв, однак вона йому відмовила. У ході подальшого спілкування у них виникла конфліктна ситуація на політичному підґрунті, у результаті чого він не стримав своїх емоцій та заподіяв їй два удари кулаком у ділянку обличчя. Після цього він узяв із підвіконня металеву праску і завдав нею двох ударів в голову ОСОБА_9 , далі в шафі він знайшов пательню, якою двічі ударив в ділянку голови потерпілої. Чи чинила вона опір у цей момент, не пам`ятає. Потім він узяв із підвіконня канцелярські ножиці та завдав ними чотирьох ударів в ділянку шиї ОСОБА_9 та одного удару в ділянку грудної клітки. Далі відкрив шафу, витягнув з неї одяг і кинув його на потерпілу, яка лежала на підлозі, після чого задушив її, не пам`ятає, яким чином: чи то якоюсь річчю, обмотавши її навколо шиї, чи ліктьовим хватом, оскільки перебував у стані сп`яніння. Після цього він вийшов із кімнати адміністратора, піднявся на другий поверх і сказав одному з тих хлопців, з якими вживав алкогольні напої, що необхідно викликати поліцію та швидку медичну допомогу.

Крім того, зазначив, що заявлені позовні вимоги потерпілої ОСОБА_10 , яка є дочкою убитої ОСОБА_9 , про стягнення з нього матеріальної шкоди на суму 43 917,80 грн та моральної шкоди на суму 500 000 грн, визнає в повному обсязі, виявив намір відшкодувати завдані збитки. Просив суд урахувати обставини, що пом`якшують покарання, визнання вини та щире каяття і призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК.

Також, суд поклав в основу вироку дані, що містяться у:

· протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 3 липня 2023 року, відповідно до якого в ОСОБА_7 було виявлено та вилучено камуфльовану кепку зеленого кольору з нашаруванням РБК, футболку зеленого кольору з шевроном «ЗБРОЙНІ СИЛИ УКРАЇНИ» із нашаруванням РБК, камуфльовані штани (піксель) із нашаруванням РБК;

· протоколі огляду місця події від 3 липня 2023 року та фототаблиці до нього, згідно з яким у кімнаті, де проживав ОСОБА_7 (розташована в хостелі за адресою: АДРЕСА_2 ), у ході огляду, серед іншого, виявлено плями РБК на внутрішній стороні вхідних дверей та нашарування РБК на шпалерах;

· висновку експерта від 3 липня 2023 року № 1184п, відповідно до якого під час огляду ОСОБА_7 в нього виявлено тілесні ушкодження, а саме: садна на правій боковій поверхні шиї у верхній її третині та в ділянці кута нижньої щелепи праворуч, у середній третині правої гомілки по передній поверхні, у нижній третині правої гомілки по передній поверхні, давність утворення яких у межах однієї доби на момент огляду (3 липня 2023 року); садна в ділянці правого ліктьового суглоба по задній поверхні, у середній та нижній третинах правого плеча по задню-зовнішній поверхні, у верхній третині правої гомілки по передню-зовнішній поверхні, давність утворення яких - в межах 3-5 діб на момент огляду; садна в ділянках обох колінних суглобів по передній поверхні, давність утворення яких - у межах 5-7 діб на момент огляду. Указані тілесні ушкодження в ОСОБА_7 утворилися за механізмом тупої травми, тобто від дії тупого(их) предмета(ів), індивідуальні ознаки яких в ушкодженнях не відобразилися;

· протоколі слідчого експерименту від 3 липня 2023 року (слідчу дію було проведено за участю ОСОБА_7 в присутності його захисника - адвоката ОСОБА_11 ), з якого убачається, що ОСОБА_7 вказав на місце розташування службової кімнати адміністратора, відтворив у динаміці та показав, як 3 липня 2023 року близько 02:00, перебуваючи у приміщенні вказаної кімнати, заподіяв два удари кулаком у ділянку обличчя потерпілої ОСОБА_9 , від яких остання впала на підлогу, потім завдав їй двох ударів металевою праскою і двох ударів пательнею в ділянку голови, а далі канцелярськими ножицями - одного удару в ділянку грудної клітки та чотирьох ударів у шию. Після цього витягнув із шафи одяг, кинув його на потерпілу ОСОБА_9 та задушив її, проте пригадати, яким способом, не зміг;

· висновку експерта від 26 липня 2023 року № 2174, відповідно до якого на футболці ОСОБА_7 знайдено слину особи жіночої генетичної статі з домішкою поту, ознаки яких не виключають можливості змішування слини потерпілої з потом ОСОБА_7 . На тій же футболці, на камуфльованих штанах, на шкарпетці ОСОБА_7 знайдено кров людини, ознаки якої не виключають її походження як від потерпілої, так і від ОСОБА_7 , за наявності в нього тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею на момент скоєння злочину;

· висновку експерта від 4 серпня 2023 року № 2159, згідно з яким у ході судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту зрізів вільних кінців нігтьових пластин обох рук ОСОБА_7 знайдена слина жіночої генетичної статі без домішки крові, ознаки якої не виключають її походження від ОСОБА_9 ;

· висновку експерта від 4 серпня 2023 року № 2158, відповідно до якого при судово- цитологічному дослідженні марлевого тампона зі змивом із правої руки ОСОБА_7 знайдено слину жіночої генетичної статі без домішки крові, ознаки якої не виключають її походження від ОСОБА_9 ;

· висновку експерта (експертизи за матеріалами справи) від 21 вересня 2023 року № 1638/к, згідно з яким порівнянням механізму виникнення тілесних ушкоджень у потерпілої за судово-медичними даними з механізмом їх заподіяння за даними слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 встановлено збіг за знаряддями травми, травмованими ділянками, частково в кількості травматичних впливів. Не виключається можливість спричинення ушкоджень голови, обличчя, грудної клітки і шиї ОСОБА_9 за механізмом, на який указував ОСОБА_7 під час слідчого експерименту за його участю.

Установивши фактичні обставини справи, дослідивши і проаналізувавши зібрані докази в їх сукупності, суд першої інстанції дав їм оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

У вироку місцевого суду проаналізовано й оцінено всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності з урахуванням того, що судовий розгляд проведено згідно з приписами ч. 1 ст. 337 КПК лише в межах висунутого обвинувачення, дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК.

Згідно з матеріалами кримінального провадження, апеляційний суд не встановив підстав, передбачених ст. 404 КПК, для повторного дослідження усіх доказів. За результатами перегляду вироку він погодився з оцінкою доказів, даною місцевим судом, а тому застосована ним процедура не суперечила встановленій у ст. 23 КПК засаді безпосередності дослідження доказів.

Крім того, як слушно зазначив апеляційний суд, у матеріалах провадження відсутні жодні об`єктивні відомості, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що встановлені у потерпілої тілесні ушкодження могли бути заподіяні не засудженим, а іншою особою.

Посилання засудженого на необхідність нового допиту свідків та зіставлення їхніх показань є необґрунтованим, оскільки він повністю визнав свою винуватість, у суду не було сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції і за згодою усіх учасників судового розгляду суд досліджував письмові докази, на які посилалася сторона обвинувачення, при цьому жодних свідків не було допитано, адже сторона захисту не заявляла відповідних клопотань.

Також апеляційний суд звернув увагу на версію засудженого щодо причетності до вбивства потерпілої невідомого чоловіка і зазначив, що вона з`явилася лише на стадії апеляційного провадження та об`єктивно нічим не підтверджується. З указаними висновками колегія суддів Верховного Суду погоджується.

Суд апеляційної інстанції надав оцінку доводам засудженого щодо незаконних методів розслідування, які полягали в тому, що його вмовили оговорити себе, при цьому наголосив, що вони є необґрунтованими, не підтверджуються фактичними даними, є неконкретними, а спрямовані на уникнення відповідальності.

Згідно з інформацією, долученою до матеріалів справи, захисник засудженого звертався у ДБР щодо можливих протиправних дій працівників ГУНП в Запорізькій області та з інших питань.

За змістом листа від 11 жовтня 2023 року йому було відмовлено у внесенні відомостей до ЄРДР, оскільки звернення не містило конкретних даних, якими б підтверджувалася подія кримінального правопорушення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження та доводів, зазначених у касаційній скарзі, сторона захисту не оскаржувала вказаного рішення в установленому законом порядку.

Тому твердження засудженого про недозволені методи розслідування є непереконливими. При цьому колегія суддів бере до увагиправову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 1 листопада 2022 року в справі № 344/2995/15-к (провадження № 51-8361км18), відповідно до якої у разі небезпідставної заяви особи про те, що вона була піддана жорстокому поводженню з боку суб`єктів владних повноважень, це вимагає проведення ефективного офіційного розслідування. Водночас, для того щоб у компетентних органів виник обов`язок провести таке розслідування, заява має бути «небезпідставною». Особа, яка заявляє про погане поводження з нею, має навести конкретні обставини такого поводження і надати їм певне підтвердження або, якщо це неможливо з об`єктивних причин, повідомити інформацію, що дасть можливість перевірити, чи не є заява безпідставною. Хоча доведення обґрунтованості заяви про погане поводження не може покладати на заявника надмірний тягар доведення, однак за відсутності будь-якої інформації, яку можливо перевірити, заява про погане поводження не може бути визнана «небезпідставною» і не створює обов`язку її розслідування.

Крім того, як убачається з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 3 липня 2023 року ОСОБА_7 було затримано в присутності захисника ОСОБА_11 .

Твердження засудженого про те, що після затримання його було допитано без участі захисника, Суд не бере до уваги, оскільки суди в рішеннях не посилаються на показання ОСОБА_7 , дані ним після затримання як підозрюваним.

Також Верховний Суд звертає увагу, що протокол проведення слідчого експерименту від 3 липня 2023 року складено за участю захисника засудженого і жодних застережень під час проведення слідчої дії сторона захисту не висловлювала.

Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винуватого.

Тобто кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, застосоване до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, тобто таким, що відповідає як тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, так і конкретним обставинам його вчинення, а також особливостям особистості засудженого.

Згідно зі ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Так, з матеріалів цього провадження випливає те, що місцевий суд, обґрунтовуючи висновок щодо виду й розміру покарання засудженому, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів проти власності, судимість за які не знято та не погашено у встановленому законом порядку, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, має постійне місце проживання, на обліку в лікарів не перебуває, вчинив особливо тяжкий злочин через нетривалий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, тобто продовжив злочинну діяльність, що свідчить про його схильність до вчинення умисних кримінальних правопорушень. Також суди врахували відсутність обставин, які пом`якшують покарання, і наявність обставин, які його обтяжують (рецидив злочинів).

Верховний Суд, зважаючи на зазначені обставини в їх сукупності, наслідки та ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, погоджується з висновками судів, що призначене покарання у виді позбавлення волі буде справедливим, необхідним і достатнім для попередження скоєння нових злочинів, відповідатиме особі винуватого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.

Інші доводи сторони захисту щодо переоцінки фактичних обставин кримінального провадження, повноти судових розглядів та достовірності доказів Суд не бере до уваги, адже вони не є предметом касаційного розгляду відповідно до положень ч. 1 ст. 433 КПК.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого, що є підставами для безумовного скасування або зміни судових рішень, суд касаційної інстанції не встановив.

Керуючись статтями 376, 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:

Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2023 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 20 листопада 2024 року стосовно ОСОБА_7 залишити без зміни, а його касаційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3