УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження №0000740 від 02.07.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 3 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000740 від 02.07.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 3 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , призваний 02.03.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 до лав Збройних Сил України за мобілізацією відповідно до Указу Президента № 69/2022 «Про загальну мобілізацію».

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.06.2022 № 32-рс старшого солдата ОСОБА_5 призначено на посаду командира відділення 2-ї протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Окрім того, 10.08.2022 під час перевірки особового складу було виявлено, що старший солдат ОСОБА_5 , який знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , самовільно залишив розташування підрозділу.

Так, 10.06.2022 солдат ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та з метою ухилитись від проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_5 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами указаної військової частини, правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також про учинене ним нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, не повідомляв та проводив час на власний розсуд.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 655 від 12.08.2022 ОСОБА_5 вважається таким, що самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 .

Перебуваючи поза межами указаної військової частини вчинив новий злочин, а саме: близько 06:00 години 02.07.2025 водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись в напрямку м. Могилів-Подільський, автодорогою М-21 сполученням «Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський», на ділянці 345 км + 600 м. не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку, а саме заокруглення проїзної частини вліво, виїхав за межі проїзної частини ліворуч, де відбувся наїзд автомобіля на дерева та подальше його загоряння.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинув пасажир даного автомобіля ОСОБА_6 , тіло якого обгоріле виявлено на задньому сидінні авто.

З місця події госпіталізований власник автомобіля ОСОБА_7 , який помер під час надання медичної допомоги у лікувальному закладі.

Крім цього, того ж дня, біля 16.00 год., за медичною допомогою звернувся ОСОБА_5 , з тілесними ушкодженнями, які він отримав внаслідок даної ДТП. Після огляду госпіталізований до лікувального закладу.

Вжитими заходами встановлено, що під час допиту із застосуванням відеофіксації, ОСОБА_5 надав зізнавальні покази, підтвердив факт керування ним вказаним автомобілем на момент дорожньо-транспортної пригоди

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п. п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України перебувають у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме із спричиненням смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04.07.2025 відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без права внесення застави, дія якого закінчується о 15:30 год. 31.08.2025.

22.08.2025 обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 скеровано для розгляду по суті до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області.

Ризики (передбаченні ч. 1 ст. 177 КПК України), які існували на момент застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились та продовжують існувати.

Враховуючи, що за таких обставин більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам, прокурор просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 , в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04.07.2025 відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без права внесення застави, дія якого закінчується о 15:30 год. 31.08.2025.

22.08.2025 обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 скеровано для розгляду по суті до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області.

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини" від 18 жовтня 2022 року №2690-IX, який набув чинності 06.11.2022, внесено ряд змін до Кримінального процесуального кодексу України, щодо порядку розгляду клопотань про застосування та продовження дії запобіжних заходів.

Так, відповідно до частини четвертої статті 176 КПК України (в редакції Закону №2690-IX) запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку дії запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Згідно зі статтею 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Підставами для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було доведення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що ризики які існували на час застосування запобіжного заходу на сьогоднішній день не зменшились та продовжують існувати.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, зокрема санкцією ч. 5 ст. 407 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, санкцією ч. 3 ст. 286 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілих, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків та потерпілих під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч.4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілих може існувати не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілих та дослідження їх судом.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

На момент розгляду клопотання відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_5 в умовах СІЗО при ДУ «Вінницька УВП (№ 1)», зокрема, за станом здоров`я, сторонами не надано, тому слідчий суддя приходить до переконання, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_5 раніше не судимий, неодружений, вину визнає, обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті: тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом.

В той же час, згідно ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Крім того, відповідно ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи вищевикладене, а також, що обставини на які посилався суд при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, слідчий суддя вважає, що інший запобіжний захід не може запобігти встановленим ризикам, тому доцільно клопотання прокурора задовольнити та продовжити строк тримання обвинуваченому ОСОБА_5 під вартою на 60 днів.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 197, 199, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів, тобто до 27.10.2025 включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення..

Слідчий суддя