н/п 1-кс/490/3122/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/5800/25
У Х В А Л А

про обрання запобіжного заходу

29 липня 2025 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого СВ ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 , погодженого прокурором, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Харцизк Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом ІНФОРМАЦІЯ_6 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000341 від 17.07.2025 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст. 438 КК України.

В рамках кримінального провадження № 0000341слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

Клопотання мотивує тим, що починаючи з 09 березня по 11 листопада 2022 року, військовослужбовці різнорідних сил і з`єднань угруповання військ ЗСРФ на Миколаївсько-Криворізькому напрямку, у тому числі стрілецьких полків «лнр» та «днр», повністю окупували територію Калинівської селищної територіальної громади Бериславського району Херсонської області, де розмістили бойову техніку, безперешкодно пересувалися вулицями, користувалися майном місцевих жителів, у тому числі проживали у їхніх будинках, залякували та нелегально ув`язнювали цивільних осіб, застосовуючи до них жорстоке поводження і погрози фізичною розправою, контролювали їх переміщення в межах населених пунктів, проводили рейди по домоволодіннях.

Згідно досудового розслідування, військовослужбовці ЗСРФ, які окупували та контролювали територію Калинівської селищної територіальної громади, розташованої на території Бериславського району Херсонської області, були обізнані та повинні були дотримуватися норм міжнародного гуманітарного права.

З матеріалів досудового розслідування слідує, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та дату, але не пізніше березня 2022 року, військовослужбовці 2 мотострілкового батальйону « НОМЕР_1 стрілецького полку НОМЕР_2 армійського корпусу днр» (далі - ІНФОРМАЦІЯ_7) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,проходили службу та брали активну участь у військових діях проти України, відкрито носили автоматичну зброю, формений одяг та спорядження, які приналежні військовослужбовцям рф, тобто відповідно до ст. ст. 43, 44 Додаткового протоколу І були комбатантами та зобов`язані додержуватись норм міжнародного права, застосовуваного в період збройного конфлікту.

Виконуючі відведені їм ролі, 28.03.2022 в першій половині дня (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено) військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ще один невстановлений досудовим розслідуванням військовослужбовець ЗСРФ, діючи за попередньою змовою між собою,будучи озброєними вогнепальною автоматичною зброєю, з метою проведення обшуку прибули до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Знаходячись на подвір`ї зазначеного домоволодіння, вказані особи, помітивши потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , погрожуючи останньому позбавленням життя шляхом розстрілу, навели зброю на потерпілого та змусили його відчинити всі двері будинку з метою відшукання учасників АТО.

Закінчивши обшук будинку та прилеглої території, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та з ще одним невстановленим військовослужбовцем ЗСРФ, порушуючи вимоги статті 147 Конвенції (нелегальне ув`язнення) затримали ОСОБА_9 , який у складі Збройних Сил чи інших збройних формувань України не перебував, військової зброї не мав, участі у бойових діях не брав, тобто був особою, яка підпадає під захист ст. 4 Конвенції, як громадянин України, котрий не бере активної участі у бойових діях та опинився у ході окупації під владою сторони конфлікту (російської федерації).

Як встановлено досудовим розслідуванням, ОСОБА_7 зв`язав руки ОСОБА_9 стяжкою, після чого потерпілому одягнули мішок на голову та наказали сісти до багажного відділення автомобіля невстановленої марки та моделі. Надалі, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 перевезли потерпілого ОСОБА_9 у невстановлене місце біля річки в напрямку села Калинівське Херсонської області. Зупинивши автомобіль посеред дороги, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 витягли потерпілого ОСОБА_9 з автомобіля та безпідставно застосовували до нього фізичну силу, штовхнувши потерпілого руками у спину, від чого останній втратив рівновагу та впав на землю. Після цього, вказані особи, діючи з єдиною метою позбавити ОСОБА_9 здатності до супротиву, зокрема знесилити перед подальшими допитами, застосували до останнього психологічне насильство, яке полягало у здійсненні імітації його розстрілу шляхом трьох пострілів з автоматичної зброї в землю поруч з головою потерпілого.

Надалі, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , взявши ОСОБА_9 під руки, знову посадили його до багажного відділення автомобіля невстановленої марки та моделі, на якому перевезли та ув`язнили потерпілого у приміщенні Калинівського опорного закладу загальної середньої освіти I-III ступенів Бериславського району Херсонської області, розташованого за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с-ще Калинівське, вулиця Шкільна, 104, де ОСОБА_9 утримувався в нелюдяних умовах до 21.05.2022 без прийняття рішення про ув`язнення та забезпечення права на захист.

У перший день ув`язнення, тобто 28.03.2022 у вечірній час доби (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ще один невстановлений досудовим розслідуванням військовослужбовець ЗСРФ, діючи за попередньою змовою між собою, перебуваючи в господарському приміщенні захопленого закладу освіти за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с-ще Калинівське, вулиця Шкільна, 104, проводили допит ОСОБА_9 з метою отримання інформації про його співпрацю з силами оборони. Не отримавши бажаних відповідей на поставлені запитання, вказані особи застосували до потерпілого фізичне насильство шляхом нанесення одного удару прикладом автомату в область голови та хаотичного нанесення у сукупності щонайменше 20 ударів ногами в різні частини тіла ОСОБА_9 , від яких останній втратив свідомість, прийшовши до тями вже у підвальному приміщенні зазначеного місця несвободи.

Своїми діями ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інший невстановлений військовослужбовець ЗСРФ порушили вимоги статей 27, 32, 147 Конвенції (заборона насильства та катування) та статтю 75(2)(a)(а.2)(а.3) Додаткового протоколу І (катування і тілесні покарання).

З матеріалів досудового розслідування слідує, що 21.05.2022 близько 18.00 години за вказівкою невстановленого досудовим розслідуванням військовослужбовця ЗСРФ потерпілого ОСОБА_9 без будь-яких пояснень звільнено з місця нелегального утримання без надання йому будь-яких документів щодо підстав затримання та ув`язнення.

У період ув`язнення ОСОБА_9 утримували у виснажливих для людського організму антисанітарних умовах, непридатних для перебування людини, без штучного та денного світла, меблів, у тому числі ліжка для сну. Потерпілому надавали їжу та воду в обмеженій кількості. Також не надавали жодних засобів гігієни, обмежували у відвідуванні вбиральні. Він піддавався вербальним погрозам позбавлення життя або заподіяння тілесних ушкоджень. Тобто потерпілий перебував в умовах, які загрожували його життю та здоров`ю, але він не мав можливості вільно залишити місце утримання, чим ОСОБА_6 та інші військовослужбовці ЗСРФ порушили вимоги ст. 147 Конвенції (нелюдяне поводження).

Відповідно матеріалів досудового розслідування, 10 - 11 квітня 2022 року в першій половині доби (більш точну дату та час не встановлено) особа, стосовно якої обвинувальний акт скеровано до суду, та сім невстановлених досудовим розслідуванням військовослужбовців ЗСРФ, діючи за попередньою змовою між собою,будучи озброєними вогнепальною автоматичною зброєю, з метою помсти за скарги потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до коменданта селища Калинівське на дії військовослужбовців ЗСРФ, прибули за місцем мешкання потерпілого за адресою: АДРЕСА_3 .

Надалі, вказані особи із застосуванням фізичного насильств затримали ОСОБА_10 , після чого ув`язнили його у приміщенні Калинівського опорного закладу загальної середньої освіти I-III ступенів Бериславського району Херсонської області, розташованого за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с-ще Калинівське, вулиця Шкільна, 104, де він утримувався в нелюдяних умовах впродовж однієї доби без прийняття рішення про ув`язнення та забезпечення права на захист.

12.04.2022 близько 12.00 год. (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено), військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи спільно з трьома невстановленими досудовим розслідуванням військовослужбовцями ЗСРФвивезли потерпілого ОСОБА_10 з вищевказаного місця нелегального утримання без складання та надання будь-яких документів щодо підстав затримання та ув`язнення до його місця проживання, а саме до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 .

Перебуваючи на подвір`ї вказаного будинку, ОСОБА_6 безпричинно застосував до потерпілого ОСОБА_10 психологічне насильство, а саме здійснив імітацію його розстрілу шляхом трьох пострілів з автоматичної зброї під ноги потерпілому, після чого застосував до нього фізичне насильство, що виразилося в нанесенні одного удару прикладом автоматичної зброї в область грудної клітини, від яких ОСОБА_10 впав на землю.

Після цього ОСОБА_6 та інші військовослужбовці ЗСРФ покинули територію домоволодіння потерпілого та поїхали у невідомому напрямку.

Своїми діями ОСОБА_6 порушив вимоги статтей 27, 32, 147 Конвенції (заборона насильства та нелюдяне поводження) та статтю 75(2)(a)(а.3) Додаткового протоколу І (тілесні покарання).

Таким чином, досудовим розслідуванням встановлено що, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами,усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив дії, спрямовані на порушення законів та звичаїв війни, що полягало у жорстокому поводженні з цивільним населенням, яке виразилось у завданні сильних фізичних (побоїв і тілесних ушкоджень) та психічних (імітація страти) страждань нелегально ув`язненому ОСОБА_9 з метою отримання інформації, яка їх цікавила, тобто у катуванні потерпілого; а також у нанесенні ударів та завданні психічних страждань (імітація страти) потерпілому ОСОБА_10 ; утриманні потерпілого ОСОБА_9 в місці непристосованому до тривалого перебування осіб, в антисанітарних умовах, позбавленні їжі та води (нелюдяне поводження); а також у вчиненні інших порушень законів та звичаїв війни, що виразилось у нелегальному ув`язненні цивільної особи, котра перебуває під захистом, чим порушив ст. ст. 27, 32 (заборона насильства та катування), 147 Конвенції (нелегальне ув`язнення, катування та нелюдяне поводження) та ст. 75(2)(a)(а.2)(а.3) Додаткового протоколу І (катування і тілесні покарання).

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав. Додатково прокурор пояснив, що на сьогоднішній день існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке належить до категорії особливо тяжких та за яке передбачено покарання у вигляді від 8 до 12 років позбавлення волі. Обґрунтованість підозри, на думку прокурора, стверджується зібраними по справі доказами та повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості» та «розумності». Вважає, що в діях підозрюваного наявні ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України для обрання вказаного виду запобіжного заходу. Наразі підозрюваний тривалий час переховується від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, вільно пересувається окупованими РФ територіями України, звідки має можливість безперешкодно потрапити до території країни-агресора РФ.

Жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 193 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

У загальнодержавному засобі масової інформації - газеті «Урядовий кур`єр» розміщено повідомлення про підозру та виклики ОСОБА_6 , а також на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора у рубриці «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування», у відповідності до вимог статей 278, ч. 8 ст. 135 КПК України.

Згідно оперативної інформації, підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів слідства та перебуває на тимчасово окупованій території України.

28.06.2025 підозрюваного ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України в рамках кримінального провадження №0000236.

07.07.2025 постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук.

09.07.2025 постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук.

17.07.2025 постановою прокурора з кримінального провадження №0000236 виділено матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у кримінальне провадження №0000341.

На виконання вимог положень ч.1 ст.194 КПК України слідчим суддею встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України.

Зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від потерпілої протоколами огляду від 26.06.2024; протоколом огляду від 23.07.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 28.11.2024; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_9 від 18.06.2025; протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 від 28.11.2024; протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 від 18.06.2025 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Оцінюючи наведені прокурором в судовому засіданні ризики, передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що обґрунтовано доведеним є наявність в діях підозрюваного ризиків передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України: а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена від 8 до 12 років позбавлені волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності останнього, а у випадку доведення вини у вчиненні кримінального правопорушення, підозрюваному, загрожує реальне позбавлення волі. Також підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, у тому числі і у способи, небезпечні для життя і здоров`я, з метою зміни, спотворення їх показань чи відмови від дачі показань. Крім того, підозрюваний може продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення або вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення, оскільки перебуваючи на волі, в умовах збройної агресії проти України та ведення бойових дій, а також будучи військовим ЗСРФ може продовжувати умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору, та вчиняти незаконні дії проти громадян України.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слідчий суддя виходить з того, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке належить до категорії особливо тяжких та за яке передбачено покарання від 8 до 12 років або довічного позбавлення волі. В його діях наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, є працездатною особою, дані про тяжкі захворювання відсутні, а відтак відсутні підстави, які б перешкоджали застосуванню до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Жоден інший більш м`який запобіжний захід, на думку суду, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Тому з урахуванням обставин справи та долучених до матеріалів клопотання письмових документів, а також враховуючи тяжкість вчиненого злочину та його спрямування на посягання на основи національної безпеки України, слідчий суддя вважає виправданим та обґрунтованим клопотання про застосування до підозрюваного найжорсткішого за своєю суттю запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри та з метою уникнення ризиків.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити, що відповідно до ч.4 ст.197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Відповідно до ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається, що передбачено ч.4 ст.183 КПК України.

Керуючись вимогами статей 176-178,182,183,186,194,196,197,395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Обрати стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що згідно положень ч.6 ст.193 КПК України, після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1