Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/305/21
Провадження № 1-кп/945/149/25
ВИРОК

Іменем України

25 квітня 2025 року м.Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

представника потерпілої ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області кримінальне провадження №0000361, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.12.2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Червона Українка Березанського району Миколаївської област, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, працюючого в ТОВ «ТІС-Зерно» машиністом вантажних механізмів станції розвантажування вагонів змінним прийому та доробки зерна, одруженого, немаючого на утриманні неповнолітніх дітей, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Досудовим розслідуванням та судовим слідством встановлено, що 19.12.2020 року, близько 20:30 години, в темний час доби, за відсутності опадів, водій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи технічно справним автомобілем марки "ВАЗ-2110 4", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вологій, чистій проїжджій частині автодороги M-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», яка має чотири смуги (включаючи додаткову смугу руху), призначені для руху в двох напрямках (по дві в кожному напрямку), на яких транспортні потоки протилежних напрямків розділені лінією дорожньої розмітки 1.1 Розділу 34 Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів Украни №1306 від 10.10.2001, із відповідними змінами та доповненнями (далі ПДР України), а зустрічні потоки розділені лінією дорожньої розмітки 1.5 Розділу 34 ПДР України, в напрямку від м.Миколаїв до м.Одеса, з увімкненим світлом головних фар даного транспортного засобу у режимі ближнього світла.

В цей час, в районі 99 км.+200 м., в межах села Нечаяне Миколаївського району Миколаївської області, перед неерегульованим пішохідним переходом, позначеним на проїжджій частині лінією дорожньої розмітки 1.14.1 Розділу 34 та дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 «Пішохідний перехід» Розділу 33 ГІДР України, перебував пішохід ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рухаючись в обраному напрямку, водій ОСОБА_8 , при наближенні до зазначеного нерегульованого пішохідного переходу, грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 11.2, 11.4, 11,5, 12.3 ПДР України, а саме: будучи зобов?язаним знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, на дорозі з двостороннім рухом, яка має щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, де забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги, та де виїзд на крайню ліву смугу для руху у цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві смуги зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки, маючи рухатись якнайближче до правого краю проїжджої частини, крім випадків, коли виконується випередження, об?їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом, напроти, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, та при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_13 , який в цей час перебував у вертикальному положенні, правою передньою боковою поверхнею тіла обернений до автомобіля марки "ВАЗ-21104", реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед нерегульованим пішохідним переходом, в межах зустрічної смуги руху, та якого він ( ОСОБА_8 ) об?єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу, з метою уникнути наїзду на вказаного пішохода, хоча мав таку технічну можливість, внаслідок чого здійснив наїзд передньою лівою частиною керованого ним автомобіля марки "BA3-2110 4", реєстраційний номер НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_13 .

Внаслідок даної ДТП ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження, з якими був направлений до КНП ММР "МЛШМД". ОСОБА_13 помер у кареті швидкої медичної допомоги по дорозі до вказаного медичного закладу.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_8 вимог 1.3, 1.5, 2.3 «б», 11.2, 11.4, 11.5, 12.3, ПДР України, які знаходяться у прямому причинному зв?язку із наслідками, що настали.

Обвинувачений ОСОБА_8 , будучи допитаним у судовому засіданні, не заперечував своєї участі у дорожньо-транспортній пригоді, проте, свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав і надав суду наступні покази.

19.12.2020 року, у вечірній час, разом із дружиною їхав на автомобілі ВАЗ 2110 зі сторони м.Миколаєва у бік м.Одеси. Було темно, йшов дощ , видимість була поганою. Рухався в своїй смузі та контролював рух.

Доїжджаючи до с.Нечаяне Миколаївського району Миколаївської області, скинув швидкість приблизно до 50 км/год. Коли ОСОБА_8 під`їхав до другої зупинки, побачив, що по першому пішохідному переходу йдуть люди. Обвинувачений зупинив рух, пропустив пішоходів і почав їхати далі, але перед другим пішохідним переходом, який не освітлювався, з лівої сторони, на дорогу вискочив чоловік. Все трапилось раптово. Обвинувачений не встиг зреагувати та, як наслідок, збив його; авто відкинуло трохи в бік і обвинувачений почав гальмувати та, зробивши маневр, зупинився на узбіччі, де поставив автомобіль на аварійку. Зіткнення було миттєве.

Після цього, відразу підбіг до потерпілого. Він був при тямі. Обвинувачений запитав, як він, але чоловік не міг говорити. У цей час підійшли інші люди. Дівчина-медик почала надавати першу медичну допомогу. ОСОБА_8 побачив, що неподалік стоїть поліцейський автомобіль, оскільки блимали проблискові маячки. Він направився до них та повідомив, що трапилась ДТП та попросив їх допомоги.

ОСОБА_8 наголошував, що зіткнення з потерпілим було не на пішохідному переході, а за його межами, між першим та другим пішохідним переходом. Тобто, ОСОБА_13 вибіг на дорогу у невстановленому місці.

Додатково, обвинувачений ОСОБА_8 повідомив, що його дружина перевела на картку потерпілій ОСОБА_14 10000 грн. Більше жодної матеріальної допомоги ні обвинувачений, ні його родина, потерпілій не надавали, оскільки ОСОБА_8 винним себе не вважає. Зі слів обвинуваченого ОСОБА_8 , винним у т ому, що трапилась ДТП є лише пішохід ОСОБА_13 .

Вина ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочині, підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме, показаннями потерпілої та свідків.

Потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні, надала такі показання. Увечері 20.12.2020 року їй повідомили, що її чоловіка ОСОБА_13 збила автівка на пішохідному переході. Потерпіла відраз направилась на місце події. Швидкої довго не було. По приїзду чоловіка забрали. В кареті швидкої допомоги він помер. Згодом, потерпілій стало відомо, що водієм автомобілю, який збив її чоловіка, був обвинувачений ОСОБА_8 . Додатково, потерпіла ОСОБА_14 повідомила, що після ДТП, через декілька днів, дружина обвинуваченого перевела їй на картку 10000 грн. Після цього, жодної допомоги їй та її родині обвинувачений ОСОБА_8 ні під час досудового розслідування, ні під час розгляду справи у суді, не надавав і навіть не пропонував. За 4 роки навіть не вибачився перед нею. Враховуючи зазначене, потерпіла просила суд покарати обвинуваченого суворо, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі.

Свідок ОСОБА_15 , будучи допитаною у судовому засіданні, надала суду такі покази. Так, свідок вказала, що на день, коли сталася ДТП, вона працювала на посаді помічника чергового ЧЧ ВП №5 МРУП ГУНП в Миколаївській області.

Про вказану подію сигнал надійшов на спец лінію 102, здвідки інформацію передали на ЧЧ ВП №5 МРУП ГУНП в Миколаївській області. Фабулу події свідок склала на основі первинної інформації, яка надійшла від інспектора патрульної поліції. Згодом, сигнал передали на СУ ГУНП в Миколаївській області, оскільки потерпілий помер в кареті швидкої допомоги.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні надав наступні покази. Є інспектором патрульної поліції. 19 чи 20 грудня 2020 року (точної дати не пам`ятає) перебував на добовому чергуванні разом з напарником ОСОБА_17 . У вечірній час (темний час доби), на трасі М14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ в с.Нечаяне Миколаївського району Миколаївської області ними був зупинений автомобіль за порушення Правил дорожнього руху України та складався протокол. Проблискові маяки на службовому автомобілі були увімкнені. У цей час, до них підійшов чоловік, як виявилось згодом, це був обвинувачений ОСОБА_8 , та повідомив про те, що в центрі сталася ДТП. Свідок направився туди пішки, а його напарник під`їхав на місце через декілька хвилин.

Місце події було добре освітлене; дорожнє покриття мокре, оскільки напередодні пройшов дощ. Потерпілий лежав в крайній правій смузі на відстані, приблизно, 15 метрів від пішохідного переходу. Поряд із ним була жінка, яка надавала медичну допомогу та друзі потерпілого.

Свідок відразу зателефонував у служби 102 та 103, після чого, він та його напарник обгородили місце події спеціальними конусами. На самому пішохідному переході були сліди ДТП: шматки та осип скла, частини пластику.

ОСОБА_16 встановив анкетні дані водія. Через хвилин 40 приїхала швидка допомога. Потерпілий на момент її приїзду ще був живий.

В кінці добового чергування по вказаній події підготував рапорт, який передав в чергову частину УПП в Миколаївській області.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими та іншими доказами, а саме:

- Витягом з кримінального провадження №0000361 від 20.12.2020 року, відповідно до якого 19.12.2020, близько 20:30 години, на автодорозі М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, в районі 99 км. + 200 м., в межах села Нечаяне Миколаївського району Миколаївської області, водій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки ВАЗ-21104, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись в напрямку міста Миколаїв до міста Одеса, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував на пішоходному переході. Внаслідок даної дтп ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження, з якими був направлений до КНП ММР МЛШМД. ОСОБА_13 помер у кареті швидкої медичної допомоги по дорозі до лікарні (Том 2 а.с.67-68);

- Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 20.12.2020 року, проведеного слідчим СУ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_18 , за участю: інспектора-криміналіста СВ Миколаївського РВП Очаківського ВП ОСОБА_19 ; двох понятих: ОСОБА_20 та ОСОБА_21 та схемою до нього, відповідно до яких, місцем огляду є 99 км+200 м автодороги Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, в межах с.Нечаяне Миколаївського району Миколаївської області. Огляд проводився в темний час доби, за погоди без опадів, за температури повітря 3 градуси. Огляд проводився у зв`язку з пригодою наїзд на пішохода. Оглядом встановлено, що дорога має заокруглення ліворуч.

Проїзна частина має середньозернисте асфальтобетонне покриття, яке є вологим та чистим.

Дорожнє покриття загальною шириною 19,2 м, яке має чотири смуги для руху.

На проїзній частині нанесені смуги горизонтальної розмітки білого кольору, у відповідності з п.1.1., п.1.5., п.1.14.1. Правил дорожнього руху України. До проїзної частини праворуч і ліворуч примикають будівлі.

Геометричні координати місця пригоди, визначені на підставі аналізу інформації слідів і локалізації пошкоджень ТЗ, а також зі слів (ким вказане точне місце знаходження) згідно схеми. На даній ділянці руху рух не регулюється. На момент огляду час доби темний та освітлення праворуч ліхтарями з будівель, примикаючих до автодороги.

На місці дорожньо-транспортної пригоди розташований автомобіль «ВАЗ-21104», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_22 . Пошкодження механічного характеру зосереджені здебільшого в передній лівій та бічної лівої частини, а саме:

- пошкодження шляхом розбиття передньої лівої фари головного світла т/з;

- пошкоджено та частково відокремлено передню ліву частину переднього бамперу т/з;

- розбите скло (лобове) з водійської сторони;

- на капоті т/з розташовані сліди тертя в напрямку від кромки капоту до лобового скла;

- розташовані сліди пошкоджень у вигляді подряпин у напрямку від кромки (передньої лівої) капоту до лобового скла;

- демонтований передній реєстраційний номер т/з.

У транспортному засобі перебувало дві дорослі людини: на водійському та пасажирському сидіннях.

Покази спідометра, манометра, положення важелів коробки передач та стояночної гальмівної системи не проводились.

Несправності інших агрегатів та механізмів не перевірялись.

Сліди шин (крім слідів гальмування) відсутні. Сліди гальмування згідно зі схемою.

З місця пригоди вилучено автомобіль марки ВАЗ-21104», р/н НОМЕР_1 , який направлено до спец. Майданчика тимчасово затриманих т/з при ГУНП в Миколаївській області

В процесі огляду складена для залучення до протоколу схема. Заяв та зауважень до протоколу не надійшло. Зі змістом протоколу ознайомлені. Протокол прочитаний вголос, записано правильно. Протокол містить підписи спеціаліста, двох понятих та слідчого (Том 2 а.с.71-102);

- Протоколом огляду місця події, проведеного 19.12.2020 року з 22:40 години до23:10 годину старшим слідчим СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_23 , в присутності понятих ОСОБА_24 та ОСОБА_25 . Об`єктом огляду являється автомобіль швидкої допомоги д.з. НОМЕР_3 , що розташований на проїжджій частині вулиці Пушкінської, біля приміщення території TOP MAN, що за адресою: м.Миколаїв, вул.Пушкінська,43. При огляді вказаного автомобіля в салоні швидкої було виявлено труп ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Труп знаходиться у положенні лежачи на спині, обличчям догори. Очі трупа на момент огляду відкриті. Верхні кінцівки правильної форми. Нижні кінцівки розташовані горизонтально відносно тіла. На момент огляду труп одягнено в синю футболку, фіолетовий светр, сині джинси із підштанниками, сірі шкарпетки. На момент огляду голова трупа у крові, з гематомою синього кольору. Огляд проводився у нічний час за штучного освітлення. Під час огляду нічого не вилучалось. Огляд проводився за допомогою фіксації фотокамерою Sony (Том 2 а.с.111-113);

- Висновком експерта №3849 від 25.01.2021 року, яким встановлено наступне.

1.(5)Смерть ОСОБА_13 , 1985р.н., настала в результаті тупої поєднаної травми тіла у вигляді переломів кісток склепіння та основи черепа, крововиливу під тверду мозкову оболонку в лівій тім?яно-скроневій ділянці, крововиливів під м?які мозкові оболонки по зовнішнім поверхням обох скронево-тім?яних часток, вогнищ забою речовини головного мозку в лівій скроневій долі, в серединних структурах правої півкулі, переломів правої ключиці, правої стегнової кістки, забою легень, синців та саден в області голови, тулуба та кінцівок.

2. (1)При судово-медичному дослідженні трупа виявлені тілесні ушкодження:

- синець в ділянці правої вушної раковини;

- набряк м?яких тканин на фоні якого осадження в правій скроневій ділянці з переходом в завушну ділянку;

- дві забійні рани в тім?яній ділянці голови справа;

- синець на верхній повіці правого ока;

- осадження в ділянці підборіддя справа;

- садно в завушній ділянці зліва;

- забійна рана в лобно-тім?яній ділянці голови по серединній лінії;

- множинні лінійні садна та поверхнева рана в лобній ділянці голови зліва;

- синець на фоні якого осадження в ділянці спинки носу;

- крововилив у м?які тканини голови з боку їх внутрішньої поверхні в правій тім?яно-скронево-потиличній області;

- розходження шва правої скроневої кістки від якого відходить лінійний перелом справа наліво довжиною 9,0см; лінійний перелом, що бере початок від переднього краю правої скроневої кістки, йде ззаду наперед переходить на основу черепа в передній черепній ямці справа;

- крововилив під тверду мозкову оболонку в лівій тім?яно-скроневій ділянці (близько

50,0мл); - крововиливи під м?які мозкові оболонки по зовнішнім поверхням тім?яних та скроневих часток справа та зліва;

- вогнища забою речовини головного мозку в лівій скроневій долі, в серединних структурах правої півкулі;

- осадження на задньо-зовнішній поверхні правого плечового суглобу, в проекції правої

лопатки;

- крововилив у м?які тканини спини в проекції правої лопатки;

- синець в правій підпахвовій ділянці;

- синець на внутрішній поверхні правого плеча в середній третині;

- осадження на фоні якого рана на задній поверхні правого ліктьового суглобу;

- уламковий перелом правої ключиці в середній третині;

- осадження на правій боковій поверхні грудної клітки в проекції 8 ребра по передньо-підпаховій лінії;

- осадження на передній поверхні черевної стінки справа, в проекції якого крововилив у м?які тканини черевної стінки;

- забій легень;

- осадження на зовнішній поверхні правого стегна в нижній третині;

- повний перелом правої стегнової кістки в нижній третині на 54,0см догори від підошовної поверхні стопи;

- повний перелом правої стегнової кіски в нижній третині на 54,0см догори від

- осадження на передньо-зовнішній поверхні правої гомілки в верхній третині, 3 переходом на зовнішню поверхню правого колінного суглобу; поверхні лівої гомілки;

- синці на передньо-зовнішній поверхні правої гомілки в середній третині, на внутрішній

- осадження на передній поверхні правої гомілки на межі середньої та нижньої третини, на зовнішній та внутрішній поверхнях правого гомілково-ступневого суглобу.

3.(1,3)Всі вищеописані тілесні ушкодження є прижиттєвими, на що вказує наявність крововиливів в місцях пошкоджень, утворилися незадовго до настання смерті одночасно від дії тупих твердих предметів і могли утворитися при дорожньо-транспортній пригоді.

4. (1,2,3,4,8,9,10)Характер, морфологічні особливості та локалізація тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_13 , можуть свідчити про те, що первинний удар, найімовірніше, прийшовся в нижні кінцівки, коли потерпілий перебував у вертикальному положенні, правою передньо-боковою поверхнею тіла звернений до рухомого транспортного засобу, не виключено легкового автомобілю, в результаті чого утворилися осадження на передньо-зовнішній поверхні правої гомілки в верхній третині, з переходом на зовнішню поверхню правого колінного суглобу, осадження на зовнішній поверхні правого стегна в нижній третині, повний перелом правої стегнової кіски в нижній третині на 54,0см догори від підошовної поверхні стопи, синці на передньо-зовнішній поверхні правої гомілки в середній третині, на внутрішній поверхні лівої гомілки в нижній третині, осадження на передній поверхні правої гомілки на межі середньої та нижньої третини, на зовнішній та внутрішній поверхні правого гомілково-ступневого суглобу. Далі послідувало падіння потерпілого на автомобіль, внаслідок якого утворились ушкодження, а саме набряк м?яких тканин на фоні якого осадження в правій скроневій ділянці з переходом в завушну ділянку, синець в ділянці правої вушної раковини, синець на верхній повіці правого ока, осадження в ділянці підборіддя справа, крововилив у м?які тканини голови з боку їх внутрішньої поверхні в правій тім?яно-скронево-потиличній області, переломи кісток склепіння та основи черепа, крововилив під тверду мозкову оболонку в лівій тім?яно-скроневій ділянці, крововиливи під м?які мозкові оболонки по зовнішній поверхні тім?яної та скроневої часток справа та зліва, вогнища забою речовини головного мозку в лівій скроневій долі, в серединних структурах правої півкулі, осадження на задньо-зовнішній поверхні правого плечового суглобу, синець в правій підпахвовій ділянці, синець на внутрішній поверхні правого плеча в середній третині, осадження на правій боковій поверхні грудної клітки в проекції 8 ребра по передньо-підпахвовій лінії, на передній поверхні черевної стінки справа, уламковий перелом правої ключиці в середній третині. Далі послідувало відкидання потерпілого з подальшим падінням, ударом та ковзанням о тверде покриття, піри якому утворилися дві паралельно розташовані забійні рани в тім?яній ділянці голови справа, осадження в проекції правої лопатки, осадження на фоні якого рана на задній поверхні правого ліктьового суглобу, рана в лобно-тім?яній ділянці голови по серединній лінії, множинні лінійні садна та поверхнева рана в лобній ділянці голови зліва, садно в завушній ділянці зліва, синець на фоні якого осадження в ділянці спинки носу.

5.(1,7)За ступенем тяжкості тілесні ушкодження, виявлені на тілі потерпілого, у своїй сукупності, носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться в прямому причинному зв?язку зі смертю.

6.()Будь-яких тілесних ушкоджень, характерних для самооборони, та даних про посмертне переміщення трупу не виявлено.

7.(6) Ступінь вираженості трупних явищ свідчить про те, що з моменту смерті і до моменту дослідження трупа пройшло близько півтори доби.

8. (12) При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_13 виявлений етиловий спирт в концентрації 2,6%, що стосовно живих осіб, зазвичай відповідає сильному ступеню алкогольного сп?яніння.

9.(11)При судово-імунологічному дослідженні встановлено, що кров від трупа ОСОБА_13 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО.

10.(13)Судово-медичні дані які б дозволили встановити з якою швидкістю рухався транспортний засіб в момент наїзду на пішохода відсутні.

11.(14)Враховуючи тяжкість травми, можна припустити, що після отримання тілесних ушкоджень потерпілий знаходився без свідомості, таким чином не міг здійснювати будь-які самостійні дії, в тому числі вжити заходів для самозбереження (Том 2 а.с.131-140);

- Висновком експерта №20-1393 судової автотехнічної експертизи по дослідженню технічного стану автомобіля ВАЗ-21104, д.н. НОМЕР_1 від 14.01.2021 року, яким встановлено наступне.

По першому питанню.

Ходова частина автомобіля «ВАЗ-21104», д.н. НОМЕР_1 , на момент ДТП знаходилася в працездатному стані і дозволяла водію здійснювати рух в обраному напрямку, не мала несправностей, які могли б несподівано для водія привести до відведення автомобіля убік від обраного їм напрямку руху.

Робоча гальмова система автомобіля «ВА3-21104», д.н. НОМЕР_1 , на момент ДТП знаходилася в працездатному стані, дозволяла водію знижувати швидкість автомобіля з відомою йому ефективністю до зупинки, не мала несправностей, які б призводили до раптового відведення автомобіля убік від обраного напряму руху або до раптової для водія відмови системи.

Система рульового керування автомобіля «ВА3-21104», д.н. НОМЕР_1 , на момент ДТП знаходилася в працездатному стані, не мала несправностей, які несподівано для водія могли привести до відведення автомобіля убік від обраного водієм напряму руху, або відмови системи, тобто водій міг керувати автомобілем з відомою йому ефективністю.

Система головного освітлення автомобіля «ВА3-21104», д.н. НОМЕР_1 , на момент ДТП знаходилася в працездатному стані. Описані несправності системи головного освітлення об?єктивно виникли в процесі ДІП.

По другому питанню.

В силу відсутності встановлених в рамках даного дослідженнянеесправностей в системах керування автомобіля «ВА3-21104», д.н. НОМЕР_1 , які виникли до моменту ДТП питання про можливість виявлення несправностей перед ДТП не мас логічного сенсу і в рамках даного висновку не розглядалося (Том 2 а.с.144-1-149);

- Висновком експерта №20-1394 судової транспортно-трасологічної експертизи за фактом наїзду автомобіля ВАЗ-21104, д.н. НОМЕР_1 , на пішохода від 29.01.2021 року, яким встановлено наступне.

По першому питанню.

Місце наїзду на пішохода автомобілем «ВА3-21104», д.н. НОМЕР_1 , розташовувалося на проїжджій частині, перед початком розташування уламку лівої фари (відм. 5 на схемі) та осипу уламків т/з (відм. 9 на схемі), на деякій відстані відлічуючи назад по ходу руху автомобіля, при розташуванні автомобіля на траєкторії, обумовленій слідами гальмування, а також враховуючи напрямок переміщення тіла пішохода до контактування з лобовим склом та напрямок можливого подальшого відкидання тіла пішохода відповідно до місця розташування тіла пішохода після наїзду (відм. 8 на схемі) та те, що контакт з пішоходом відбувся передньою лівою частиною автомобіля, тобто місце наїзду розташовувалось в межах лівої смуги руху в напрямку від м.Одеса до м.Миколаїв.

По другому питанню.

Ушкодження автомобіля «ВА3-21104», д.н. НОМЕР_1 , утворення яких характерне при контакті з частинами тіла людини, розташовувалися починаючи від передньої лівої частини автомобіля (лівої частини таблички державного номеру та лівої частини облицювання переднього бамперу) на відстані приблизно до 70 см від лівої бічної поверхні автомобіля, з наступним

переміщенням назад та контактуванням з капотом, лобовим склом та лівою передньою стійкою (Том 2 а.с.152-158);

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 01.02.20221 року. Слідчий експеримент розпочато о 20 год. 35 хв., закінчено о 23 год. 45 хв.; проведено на 99 км + 200 м М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, слідчим СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_18 за участю потерпілої ОСОБА_10 , у присутності понятих ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , за участю: старшого слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_28 , статиста ОСОБА_29 .

Перед початком експерименту всім учасникам роз`яснено, що під час даної слідчої дії (слідчий експеримент, далі СЕ) будуть використовуватись транспортні засоби (вказані у протоколі) та технічні засоби фіксації. Заперечень від учасників слідчої дії з даного приводу не надходило. СЕ проводиться за наступних погодних та дорожніх умов: вечірній (темний) час доби; опади відсутні; проїзна частина мокра, ліхтарі облаштовані (місце ДТП вимкнені).

При цьому потерпіла зазначила що погодні та дорожні умови, а також ступінь освітлення проїзної частини максимально наближені до тих умов, які мались на момент ДТП. Це їй відомо у зв`язку з тим, що вона була присутня на місці ДТП через деякий відрізок часу після її виникнення.

На момент проведення СЕ, як і на момент огляду місця ДТП на вищевказаній ділянці проїзної частини наявні два нерегульовані пішохідні переходи, позначені на проїзній частині лінією дорожньої розмітки. Крім того, на проїзній частині наявна дорожня розмітка 1.1. та 1.5.

Відповідно до протоколу огляду місця ДТП від 20.12.2020 та схеми до нього, на місці ДТП виявлено слід гальмування, залишений правими колесами автомобіля марки ВАЗ-21104, р/н НОМЕР_4 , який розташований в межах зустрічної смуги руху (при русі до м.Одеса) на дорожній розмітці 1.14.1 та який паралельний ліні, дорожньої розмітки та розташований на відстані 1,0 м від неї.

Відповідно до висновку експерта №3849 (судово-медична експертиза трупа ОСОБА_13 ), характер морфологічні особливості та локація тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_13 , можуть свідчити про те, що первинний удар, найімовірніше, прийшовся в нижні кінцівки, коли потерпілий перебував у вертикальному положенні, правою передньо-боковою поверхнею обернений до транспортного засобу, що рухався.

Відповідно до протоколу огляду місця ДТП від 20.12.2020 та схеми до нього, на місці ДТП в межах зустрічної смуги руху на відстані 0,9 м від дорожньої розмітки 1.14.1. та на відстані 1,6 м від лінії дорожньої розмітки 1.1. (при русі у напрямку м.Одеси), розташовано шапку, залишену пішохожом ОСОБА_30 після наїзду на нього.

Після цього в ході СЕ для визначення конкретної видимості пішохода на відстані 0,9 м. від дорожньої розмітки 1.14.1. з правим бічним інтервалом 1,0 м від лінії дорожньої розмітки 1.1, в межах зустрічної смуги руху, в напрямку до м.Одеса, з урахуванням вищевказаних даних, розташовано вищевказаний статистичний т/з. Пішохода (статиста) розташовано відповідно до передньої лівої частини автомобіля, оберненим правою задньо-боковою поверхнею тіла у вертикальному положенні. Дана точка слугує червоною точкою відліку (далі От.). Відстань від пішохода до осі переднього правого колеса складає 0,5 м. За швидкість руху оберемо ту, яка зазначена максимальною в межах пункту (швидкість руху т/з), тобто 50 км/год.

Після цього було виконано наступні заміри:

- відрізок відстані статистичного т/з розділено на 5 відрізків по 13 м кожен, в зворотному від нього напрямку руху, що дорівнює його швидкості руху 50 км/год за 1,0 с. Пішоході залишено на у обраному вище статичному (нерухомому) положенні.

Після цього статичний т/з було розташовано у позиції «5» на цій траєкторії руху, тобто в місці, в якому перебував автомобіль за час 5 секунд до наїзду на пішохода при русі т/з зі швидкістю 50 км/год, на момент ДТП.

При перебуванні транспортного засобу у вказаних вище позиціях встановлено, що з робочого місця водія статичного автомобіля зазначеного вище з увімкненим ближнім світлом головних фар даного транспортного засобу (з лампочками типу білий ксенон), пішохода, який перебуває у статичному (нерухомому) положенні, вказаному вище не видно. По черзі місця водія в салоні даного статичного транспортного засобу займала потерпіла ОСОБА_31 та поняті. Кожен із них особисто засвідчив, що при перебуванні т/з в позиції №38 пішохода в статичному (нерухомому) положенні не видно, навіть при тій умові, коли на прохання слідчого статист виконав один замах обома руками вгору. Будь які транспортні засоби, окрім статистичного транспортного засобу на місці СЕ відсутні.

Після цього статистичний транспортний засіб розташовано у позиції №5, а пішохода у зворотному відліку, переміщено ліворуч та праворуч (відповідно почерговим обертанням правою та лівою стороною тіла до т/з), відносно напрямку руху автомобіля, на відрізки по 0,5 м (згідно зі схемою до СЕ). Встановлено, що при перебуванні статистичного т/з на позиції №5 в крайній лівій смузі руху, пішохода також не видно.

Після цього т/з переміщено в позицію №4, а пішохода в статичне положення, зазначене вище, та встановлено, що пішохода не видно, навіть при виконанні ним змаху руками. Після цього статисту запропоновано було пройтись середнім кроком по черзі від кожного краю проїзної частини. Встановлено, що пішохода, який рухався по проїзній частині по черзі від кожного краю, перетинаючи її видно на будь якому її відрізку (за умови руху пішохода).

Після цього відрізок відстані між позиціями №3 та №4 було розділено навпіл, тобто 13,9/2 = 6,95 м, що дорівнює відстані, яку долав т/з за 0,5 с при швидкості руху 50 км/год та відповідно при перебуванні т/з за 3.5 с до наїзду на пішохода.

Таким чином, при встановленні т/з в позиціях №3, 5, встановлено, що з робочого місця водія статистичного т/з, при увімкненому ближньому світлі головних фар т/з із лампочками білий ксенон, при обранні пішоходом статистичного положення, зазначеного вище, останнього видно. При перетині пішоходом проїзної частини, почергово, від кожного з її країв (справа наліво та зліва-направо) встановлено, що пішохода з робочого місця водія, при перебуванні статиста на будь якому відрізку його траєкторії, видно.

Після чого т/з було переміщено в крайню ліву смугу руху в напрямку до м.Одеса, як власне і переміщено пішохода в статичне положення в даній смузі руху. Встановлено, що при розташуванні т/з в позиції №3,5 в крайній лівій смузі руху в напрямку до м.Одеса та при вказаному статистичному розташуванні пішохода останнього видно, як власне, при перетині ним проїзної частини а/д М-14, почергово від кожного її краю на кожному відрізку траєкторії руху.

Таким чином, фактична видимість пішохода в статичному положенні, за умови перебування його в межах зустрічної лівої смуги руху при русі до м.Миколаєва та при перебуванні його в межах правої смуги руху в напрямку до м.Одеса, наступає при перебуванні статистичного т/з на відрізку з поз. №3, 5, відміряному в зворотному напрямку від його розташування в момент наїзду на пішохода, при його перебуванні, як на зустрічній, так і на лівій смузі руху в напрямку до м.Одеса та відстані 48,65 м від статиста (пішохода). Крім цього, аналогічну процедуру було проведено тричі, зі зміщенням пішохода, тричі, у напрямку до м.Миколаїв, тобто, від дорожньої розмітки 14.1. Т/з, при цьому, також зміщувався назад у зворотному напрямку на вказану відстань. Конкретна видимість пішохода при даному переміщенні не змінювалась та наступала на відстані 48,65 м від т/з до статиста (пішохода).

При вказаному розташуванні статистичного т/з у поз. 3,5, була встановлена видимість у напрямку руху. При цьому, учасникам СЕ роз`яснено даний термін відповідно до п.1.10 ПДР України. Також, встановлено, що загальна видимість елементів проїзної частини з робочого місця водія вищевказаного статистичного т/з, на середніх обертах двигуна при перебуванні його в поз. №3,5 з увімкненими фарами головного світла т/з в режимі ближнього світла з лампочками білий ксенон та за умови наявності на лобовому склі т/з тонуючої плівки склала 57,8 м.

На цьому слідчий експеримент закінчено. Під час СЕ використовувались технічні засоби фіксації та статистичний т/з, вказаний вище.

При проведенні СЕ складено схему, до якої внесені всі заміри, виконані під час СЕ, та яка слугує додатком до даного протоколу.

Письмовий протокол та додаток до нього (схему з умовними позначеннями) надано учасникам для ознайомлення.

Після ознайомлення з протоколом та додатком до нього, будь яких зауважень, заяв, доповнень та клопотань до протоколу від учасників даної слідчої дії не надходило.

Протокол та додаток до нього складено в точній відповідності з проведеними діями та отриманими результатами.

Протокол підписано понятими, статистом, потерпілою, слідчим (Том 2 а.с.159-181);

- Висновком експерта №21-73 судової автотехнічної експертизи по дослідженню механізму та обставин ДТП від 23.02.2021 року, відповідно до якого встановлено наступне.

З першого питання.

За умов, приведених в постанові про призначення експертизи, водію автомобіля «ВАЗ-21104»д.н. НОМЕР_1 , при виборі швидкості руху необхідно було

у своїх діях керуватися вимогами, викладеними в п.п.12.2, 12.4 ПДР, а саме: «В темний час доби і в умовах недостатньої видимості швидкість руху має бути такою, щоб водій мав можливість зупинити транспортний засіб в межах видимості дороги», «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год», при русі в даних дорожніх умовах водію в своїх діях необхідно було керуватися вимогами п.п. 19.1 (а), 11.2, 11.4, 11.5 ПДР та вимогами, які пред?являються для водіїв за наявності дорожньої розмітки 1.1 розділу 34 ПДР, згідно з якими: «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: а) на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла», «На дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної час-тини, крім випадків, коли виконується випередження, об?їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом», «На дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги», «На дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки)» та «Горизонтальна розмітка має таке значення: 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в?їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінію 1.1 перетинати заборонено», з моменту виявлення пішохода на проїжджій частині, водію автомобіля «ВА3-21104», д.н. НОМЕР_1 , у своїх діях необхідно було керуватися вимогами п. 12.3 ПДР, а саме: «При виникненні перешкоди або небезпеки для руху, які водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

З другого питання.

За умов, приведених в постанові про призначення експертизи, показання водія автомобіля «ВЛ3-21104», д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 в частині розташування автомобіля перед наїздом на пішохода та розташування місця наїзду на пішохода суперечать фактичній слідовій інформації, яка зафіксована на схемі до протоколу огляду місця ДІНІ та у фототаблиці до протоколу огляду місця ДТП, та результатам транспортно-трасологічної експертизи, тобто неспроможні з технічної точки зору.

З третього питання.

За умов, приведених в постанові про призначенняекспертизи, показання пасажира автомобіля «ВАЗ-21104», д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_32 в частині розташування автомобіля перед наїздом на пішохода та розташування місця наїзду на пішохода суперечать фактичній слідовій інформації, яка зафіксована на схемі до протоколу огляду місця ДТП та у фототаблиці до протоколу огляду місця ДТП, та результатам транспортно-трасологічної експертизи, тобто неспроможні х технічної точки зору.

З четвертого питання.

За умов, приведених в постанові про призначення експертизи, на здійснення маневру зміни смуги руху на 3.3...3.8 м в поперечному напрямку автомобілю «ВА3-21104» в повздовжньому напрямку фактично буде необхідно подолати відстань декілька більшу 26...29 м, розраховану за умов руху по дузі повороту по мінімально-можливому радіусу зі швидкістю 50 км/год.

З п`ятого питання.

За умов, приведених в постанові про призначення експертизи, дії водія автомобіля «ВА3-21104», д.н. НОМЕР_1 , що передували ДТП, не відповідали вимогам п.п. 11.2, 11.4, 11.5, 12.3 ПДР. За умов руху зі швидкістю 60...70 км/год (вих. дані, дані допиту водія автомобіля «ВА3-21104», д.н. НОМЕР_1 , від 20.12.2020 р.) дії водія автомобіля «ВА3-21104», д.н. НОМЕР_1 , при виборі швидкості руху не відповідали вимогам п. 12.4 ПДР.

З шостого питання.

За умов, приведених в постанові про призначення експертизи, належним виконанням вимог 1.1. 11,2, 11.4, 11.5, 12.3 ПДР водій автомобіля «ВА3-21104», д.н. НОМЕР_1 , мав технічну можливість запобігти ДТП (наїзду на пішохода) за умов руху з допустимою вимогами п. 12.4 ПДР швидкістю не більше 50 км/год.

З сьомого питання.

За умов, приведених в постанові про призначення експертизи, невідповідність дій водія автомобіля «ВА3-21104», д.н. НОМЕР_1 , вимогам п.п. 11.2, 11.4, 11.5, 12.3 ПІДР з технічної точки зору знаходиться в причинному зв?язку з настанням ДТП. Встановити, чи знаходиться можлива невідповідність дій водія вимогам і1. 12.4 ПДР в причинному зв`язку з настанням ДТП (за умов руху зі швидкістю 60...70 км/год згідно даних допиту водія автомобіля «ВА3-21104», д.н. НОМЕР_1 , від20.12.2020 р.) не представляє можливим (Том 2 а.с.195-205).

Також, в судовому засіданні у якості свідка була допитана ОСОБА_33 , яка повідомила, що обвинувачений ОСОБА_8 її чоловік. 19.12.2021 року близько 19 години свідок з обвинуваченим їхали до м.Миколаєва з м.Одеси. На вулиці був сильний дощ і чоловік їхав повільно, зі швидкість, приблизно від 10 до 50 км/год. Перед пішохідним переходом в с.Нечаяне Миколаївського району Миколаївської області ОСОБА_8 зупинився, пропустив пішоходів та далі почав рух. У цей час, раптово, з лівої сторони відбулось зіткнення і автомобіль повело вбік. Пішохід вискочив прямо на дорогу. Свідок вдарилась головою об стійку авто. ОСОБА_8 відразу зупинився та разом зі свідком вийшли з авто й підбігли до потерпілого. Він був при тямі та нерозбірливо розмовляв. Також, свідок повідомила, що від потерпілого був запах алкоголю. Після того, як трапилась ДТП, ОСОБА_8 пішов до поліції, яка знаходилась неподалік. Згодом, приїхала швидка допомога. Коли потерпілого забирали, він був ще живий. Після всіх подій свідок один раз зустрічалась із дружиною загиблого потерпілого та надала їй фінансову допомогу у розмірі 10000 грн.

Суд критично відноситься до показів свідка ОСОБА_33 , оскільки вони не підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає доведеною вину ОСОБА_8 у вчиненому злочині та кваліфікує його дії за ч.2 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Згідно з положеннями ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, у Рішенні №15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.»

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вчинив злочин вперше, раніше не судимий, не заперечував факт участі у дорожньо-транспортній пригоді, однак не визнав свою вину, хоча й не заперечував своєї участі у дорожньо-транспортній пригоді, витрати, пов`язані з похованням та оплатою поминальних обідів потерпілій не відшкодував, а також, крім 10000 грн, наданих потерпілій його дружиною, будь-якої іншої допомоги не надавав.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд враховує його вік, а також те, що він одружений; малолітніх дітей немає; офіційно працевлаштований.

ОСОБА_8 вчинив необережний злочин, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, за відсутності обставин, які пом`якшують покарання та обставин, які обтяжують покарання.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів призначення йому основного покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинений злочин, так як відсутні передбачені законом підстави для застосування до призначеного покарання положень ст.ст.75,76 КК України, а також ст.69 КК України, які б давали суду можливість прийти до висновку про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання із випробуванням, або застосування до нього більш м`якого покарання. При цьому, суд враховує позицію потерпілої, висловлену потерпілою, під час судового розгляду кримінального провадження та під час судових дебатів, про необхідність призначення обвинуваченому суворої міри покарання.

Суд, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості, обставини злочину, наслідки у вигляді смерті ОСОБА_13 , особу винного, вважає, що для досягнення мети покарання, яке полягає у карі, виправленні та запобіганні вчиненню нових злочинів, що полягає у передбаченому законом обмеженні прав і свобод ОСОБА_8 та захисту прав потерпілої у вказаному кримінальному провадженні, з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, є особою працездатною, а, отже, ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого у більш короткий строк його ізоляції від суспільства, то суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе і без призначення йому максимального строку покарання, яке передбачено санкцією частиною 2 статті 286 КК України. Враховуючи всі викладені вище обставини, суд дійшов висновку про можливість призначення покарання в межах санкції цієї статті.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує грубі порушення Правил дорожнього руху з боку обвинуваченого, що спричинило тяжкі наслідки, та приходить до висновку про призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом на строк три роки.

У кримінальному провадженні заявлений цивільний позов потерпілою ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок вчинення злочину.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 заявлений позов підтримала та просила суд задовольнити його у повному обсязі.

Прокурор підтримала вимоги цивільного позивача.

Розглядаючи цивільний позов потерпілої, суд дійшов такого.

Вирішуючи заявлений потерпілими цивільний позов в межах даного кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Положеннями ч.2 ст.127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.

Проте, із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування» (далі - Закон №85/96-ВР)).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Питання страхування відповідальності власників транспортних засобів регулюється не тільки національним законодавством, а й міжнародними нормами, і Україна як держава, яка прагне вступу в Європейський союз, в Угоді про асоціацію України з ЄС зобов`язалась здійснити заходи до підвищення гарантій забезпечення прав потерпілих від ДТП відповідно до Директиви 2009/103/ЄС щодо страхування цивільної відповідальності по відношенню до використання автотранспортних засобів та забезпечення виконання зобов`язань щодо страхування такої відповідальності.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон України №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.

Згідно з статтею 3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV).

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в результаті дорожньо-транспортної пригоди настала смерть потерпілого ОСОБА_13 .

Дослідженими під час судового розгляду доказами була встановлена відсутність у ОСОБА_8 полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже, у вказаній ДТП між потерпілим та обвинуваченим виникли деліктні зобов`язання із завдання шкоди внаслідок ДТП.

Положеннями ст.35 вказаного Закону регламентовано, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону) заяву про страхове відшкодування.

Суд звертає увагу, що визначений Законом №1961-IV порядок звернення потерпілого до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий у розумінні ст.124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає права особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, коли йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст.286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.

Застосування положень Закону №1961-IV у кримінальному судочинстві не повинно суперечити його засадам і обмежувати права потерпілого.

Право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ст.286 КК України, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди, а тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди. Це також узгоджується зі статтями 15, 16 ЦК України.

Законодавець установлює дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них, яка визначена у ст.35 Закону №1961-IV, передбачає відшкодування шкоди на підставі звернення потерпілого до страхової компанії за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування.

Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страхової компанії про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. Так, згідно з п.36.1. ст.36 Закону №1961-IV рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

З огляду на це протилежний підхід, який ставив би у залежність право потерпілого на компенсацію за результатами кримінального провадження від попереднього звернення чи не звернення із заявою до цих осіб, призвів би до істотного обмеження, чи навіть повного нівелювання його права на судовий захист у кримінальному процесі, встановленого ст.128 КПК України.

Водночас, у межах кримінального провадження за ч.2 ст.286 КК України факт, обставини ДТП, особа, винна у її настанні, характер і розмір завданої шкоди встановлюються судом як обставини, що мають істотне значення для кримінальної справи і належать до предмета доказування. У цьому разі не звернення потерпілого безпосередньо до страховика жодним чином не перешкоджає з`ясуванню обставин, з якими законодавець пов`язує підстави для виплати відшкодування.

Згідно зі ст.26-1 Закону №1961-IV страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» п. 41.1 та пп. «в» п. 41.2 ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Проте, на час розгляду справи судом, позивач ОСОБА_10 не залучила до участі у справі Страхову Компанію, хибно вважаючи, що лише обвинувачений повинен бути відповідачем.

Однак, у п.85 Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 у справі №147/66/17 (провадження №14-95цс20) послідовно наголосила, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми

Також, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що потерпіла особа у разі настання страхового випадку набуває право на відшкодування моральної шкоди. Страхове відшкодування такої шкоди охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв`язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (зокрема, смертю). У таких випадках розмір моральної шкоди, яку відшкодовує страховик винної особи, передбачений статтею 26-1 та пунктом 27.3 статті 27 Закону. Страхувальник, який спричинив настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду заподіяну у зв`язку з каліцтвом або смертю потерпілого лише у разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика, та у випадку, якщо потерпіла особа просить відшкодувати моральну шкоду з інших підстав, ніж передбачені статтею 23 Закону №1961-IV.

Враховуючи те, що позовні вимоги пред`явлено не до всіх належних відповідачів, зокрема, їх не пред`явлено до страховика, суд позбавлений можливості давати оцінку обґрунтованості таких позовних вимог, визначати розмір сум, які підлягають відшкодуванню внаслідок ДТП, та здійснювати їх розподіл між страховиком у межах страхових сум і винуватцем ДТП. Тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди слід відмовити.

Суд роз`яснює позивачу, та обставина, що вона не звернулася у цьому кримінальному провадженні із позовом до страховика, не позбавляє її конституційного права, втіленого в ст.55 Конституції України, звернутись до суду з позовними вимогами в порядку цивільного судочинства про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Речовим доказом уданому кримінальному провадженні є автомобіль марки "ВАЗ-21104", реєстраційний номер НОМЕР_1 , на який ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 05.01.2021 року накладено арешт.

Питання щодо скасування арешту майна, суд приймає на підставі ч.4 ст.174 КПК України, відповідно до положень якої, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Так, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 05.01.2021 року накладено арешт на автомобіль марки "ВАЗ-21104", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , виданого 09.03.2010 року ТСЦ №4844, належить ОСОБА_22 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_3 .

Положеннями статті 174 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судова практика Європейського суду з прав людини орієнтує на те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції", має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства».)

При вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів, належить забезпечувати справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, а також з вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

За таких обставин, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді на вищевказаний транспортний засіб.

Речовими доказами у кримінальному провадженні є: шапка чорного кольору, залишена потерпілим ОСОБА_13 внаслідок наїзду на нього автомобілем (спец пакет ЕХР 0336255); лівий кросівок, залишений потерпілим ОСОБА_13 внаслідок наїзду на нього (спец пакет EXP 0336217); змив речовини біологічного походження з важеля перемикача коробки передач автомобіля (паперовий конверт №l): змив речовини біологічного походження з керма автомобіля (паперовий конверт №2). Вказані речові докази передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів СУ ГУ НП в Миколаївській області до вирішення питання по суті. Питання щодо речових доказів слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні складаються з витрат на проведення: судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортного засобу», вартістю 1634,40 грн; судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження», вартістю 2286,16 грн; судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод», вартістю 2745,76 грн.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні.

Оскільки процесуальні витрати документально підтверджені, вони підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_8 .

У даному кримінальному провадженні запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_8 не застосовувався. До набрання вироком законної сили суд вважає за можливе не обирати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід.

Керуючись ст.100, ст.368, 370, 373, 374, 376 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Початок строку відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 обчислювати з дня приведення вироку до виконання, з моменту його затримання.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_8 не обирати.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок вчинення злочину відмовити.

Роз`яснити позивачу ОСОБА_10 , що вона має право звернутись до суду з позовними вимогами про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в порядку цивільного судочинства.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 05.01.2021 року на автомобіль марки "ВАЗ-21104", реєстраційний номер НОМЕР_1 скасувати.

Речовий доказ автомобіль марки "ВАЗ-21104", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , виданого 09.03.2010 року ТСЦ №4844, належить ОСОБА_22 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_3 та зберігається на території Спеціального майданчика для тимчасово затриманих транспортних засобів при ГУНП в Миколаївській області за адресою: вул.Лагерне Поле,5, м.Миколаїв повернути власнику.

Речові докази: шапка чорного кольору, залишена потерпілим ОСОБА_13 внаслідок наїзду на нього автомобілем (спец пакет ЕХР 0336255); лівий кросівок, залишений потерпілим ОСОБА_13 внаслідок наїзду на нього (спец пакет EXP 0336217); змив речовини біологічного походження з важеля перемикача коробки передач автомобіля (паперовий конверт №l): змив речовини біологічного походження з керма автомобіля (паперовий конверт №2), які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів СУ ГУ НП в Миколаївській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення: судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортного засобу», вартістю 1634,40 грн; судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.4 «Транспортно - трасологічні дослідження», вартістю 2286,16 грн; судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод», вартістю 2745,76 грн, а всього 6666 (шість тисяч шістсот шістдесят шість) грн 32 коп.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей апеляційного оскарження, передбачених ч. 2 ст.394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1

25.04.2025