УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000591 від 14 квітня 2025 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000591 від 14 квітня 2025 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні сектору дізнання відділу поліції № 1 Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000591 від 14 квітня 2025 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.04.2025 в ході огляду місця події за участі свідка ОСОБА_4 , останній надав для вилучення мобільний телефон марки Redmi 12C, з 3GB RAM та 64 GB ROM, з сім картками: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , IMEI1 НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , SN: НОМЕР_5 , який було вилучено та упаковано до спеціального пакету «Національна поліція України» № PSP2166754.

14.04.2025 постановою дізнавача СД ВП № 1 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, вказаний мобільний телефон було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000591 від 14 квітня 2025 року.

Враховуючи викладене є всі підстави вважати, що зазначене майно підпадає під ознаки речового доказу, оскільки воно було об`єктом вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У судове засідання прокурор й не з`явився, про дату та час розгляду клопотання повідомлений належним чином. На адресу суду надіслав заяву, відповідно до якої просив провести розгляд клопотання про арешт майна без його участі, клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Володілець майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Дослідивши клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, надані в обґрунтування доводів клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, у провадженні сектору дізнання відділу поліції № 1 Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000591 від 14 квітня 2025 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.04.2025 в ході огляду місця події за участі свідка ОСОБА_4 , останній надав для вилучення мобільний телефон марки Redmi 12C, з 3GB RAM та 64 GB ROM, з сім картками: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , IMEI1 НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , SN: НОМЕР_5 , який було вилучено та упаковано до спеціального пакету «Національна поліція України» № PSP2166754.

Звернення прокурора з клопотанням про арешт на вказане тимчасово вилучене майно зумовлено необхідністю збереження речових доказів, оскільки вилучене майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

14.04.2025 постановою дізнавача СД ВП № 1 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, вказаний мобільний телефон було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000591 від 14 квітня 2025 року.

Як встановлено з матеріалів клопотання, на час розгляду клопотання вилучене майно, є майном, яке відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, вказане майно містить в собі відомості, які можуть бути використані для доказування обставин вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, існують підстави для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 170-173, 309, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон марки Redmi 12C, з 3GB RAM та 64 GB ROM, з сім картками: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , IMEI1 НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , SN: НОМЕР_5 , який належить потерпілому ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною відчкження, розпорядження.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1