Провадження 1-кп/193/103/25
В И Р О К

іменем України

25 липня 2025 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду у сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області кримінальне провадження за № 0000025 від 18.06.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Вишневе Софіївського району Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 18.02.2025 Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.126-1 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

13.06.2025 близько 15:30 годин ОСОБА_3 , повернувся додому за місцем свого фактичного проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та увійшов до приміщення літньої кухні, де на той час перебувала його матір ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Того ж дня, ОСОБА_3 у вищевказаний час та місці, влаштував сварку зі своєю матір`ю, в ході якої почав ображати її нецензурною лайкою та у останнього виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом направленим на спричинення тілесних ушкоджень своїй матері ОСОБА_5 , в момент коли потерпіла сиділа на стільці у кутку приміщення літньої кухні, наблизився до неї, почав хапати лівою рукою за тулуб в області правого плечового суглобу та ключиці, а також правою рукою зжатою в кулак наніс не менше двох ударів в обличчя, а саме в ліву надбрівну область. Після чого, коли потерпіла змогла вивільнитись, швидко покинула територію власного домоволодіння та направилась до сусідів з метою отримання допомоги та уникнення подальшого спричинення їй тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичного експерта №895 від 19.06.2025, тілесні ушкодження у вигляді саден обличчя, грудної клітини; синців обличчя, грудної клітини, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів.

Відтак, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Позиція обвинуваченого.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчинені вказаного кримінального проступку визнав повністю за обставин зазначених в обвинувальному акті та пояснив, що дійсно внаслідок конфлікту ображав свою мати нецензурною лайкою та правою рукою зжатою в кулак наніс два удара в обличчя, а саме в ліву надбрівну область.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні повідомила, що сиділа в літній кухні та готувала вечерю. Прийшов її син ОСОБА_3 , який перебував в алкогольному стані, почав звинувачувати її що вона його не розбудила, ображати, схопив її за тулуб в області плеча та ключиці та наніс два удари кулаком в ліву частину обличчя. Після чого вона швидко побігла до сусідів з метою отримання допомоги.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального проступку за обставин, викладених в обвинувальному акті. Прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і в суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе обмовляє або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Встановлені обставини вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив протиправні дії відносно своєї матері, потерпілої ОСОБА_5 , які полягають в умисному завданні їй легких тілесних ушкоджень, чим вчинив кримінальний проступок, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 125 КК України.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, у відповідності до ст.66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, а також вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що останній є осудним в розумінні ч. 1 ст. 19 КК України, вчинив кримінальне правопорушення, що згідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку.

Суд також приймає до уваги умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, який офіційно ніде не працює, живе за рахунок тимчасових підробітків та на кошти матері, постійно вживає спиртні напої, після вживання алкогольних напоїв веде себе неадекватно, вчиняє сварки, бійки, в стані алкогольного сп`яніння наносить тілесні ушкодження матері, притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності по факту домашнього насильства відносно своєї матері, має задовільний стан здоров`я, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, проживає разом із матір`ю, власної сім`ї не має.

Окрім вже зазначеного ОСОБА_3 раніше судимий 18.02.2025 Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.126-1 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, покарання не відбув.

З урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції, обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень призначити покарання в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 125 КК України, зокрема у виді 200 годин громадських робіт.

Згідно з ч. 1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно з ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

На підставі ч.1 ст.72 КК України суд вважає за доцільне перевести 200 годин громадських робіт у 25 днів обмеження волі (1 день=8 год).

За правилами ст. 71,72 КК України, з урахуванням вироку Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.02.2025, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 25 днів.

Суд вважає, що саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Мотиви ухвалення інших рішень.

Будь-який запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 на дізнанні та під час судового розгляду справи не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу на час набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Інші заходи для забезпечення розгляду кримінального провадження не застосовувалися.

Цивільний позов у межах кримінального провадження не заявлявся.

Процесуальні витрати по справі та речові докази відсутні.

Керуючись ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді 200 (двісті) годин громадських робіт.

На підставі вимог ст.71,72 КК України, до покарання за цим вироком повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.02.2025, та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді обмеження волі строком 1 рік 25 днів.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня його фактичного затримання в порядку приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Матеріали кримінального провадження за № 0000025 від 18.06.2025 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №193/880/25, провадження №1-кп/193/103/25.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження теж мають право отримати в суді копію цього вироку.

Суддя ОСОБА_1