печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_6 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000126 від 06.06.2024, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_6 за погодженням прокурора відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000126 від 06.06.2024, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовує тим, що Першим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000126 від 06.06.2024 за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України.

Суть підозри сторона обвинувачення обґрунтовує наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в червні 2024 року ОСОБА_8 , маючим на меті отримати консультацію з питань вступу в дію нових правових норм Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що передбачає обов`язок оновлення даних військовозобов`язаних осіб, вирішив звернутись до раніше знайомого ОСОБА_5 , офіцера Кадрового центру Генерального штабу Збройних сил України, з метою отримання зазначеної консультації.

З цією метою, 13.06.2024 ОСОБА_8 зателефонував за номером мобільного телефону НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_5 та попросив останнього про зустріч з метою обговорення всіх деталей військового обліку та з`ясування переліку документів, які необхідно взяти із собою до Територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.

В ході розмови, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_8 уникнути призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, шляхом бронювання, при цьому зазначивши, що в нього є знайомий керівник підприємства, який зможе його «формально» працевлаштувати до вказаного підприємства з метою подальшого оформлення документів для бронювання ОСОБА_8 .

У цей же час, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне протиправне збагачення, яке полягало у пособництві службовим особам Територіального центру комплектування та соціальної підтримки та інших службових осіб в залученні яких виникне необхідність у подальшому, в одержанні неправомірної вигоди для себе та третіх осіб від ОСОБА_8 , шляхом уникнення його призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

При цьому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 16.06.2024 ОСОБА_5 залучив до своєї протиправної діяльності раніше знайомого ОСОБА_7 , якому повідомив про протиправний умисел на незаконне збагачення, шляхом одержання неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів від ОСОБА_8 за уникнення його призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, та з цього часу вони почали діяти спільно.

Реалізуючи задумане, 16.06.2024, близько 14 год. 40 хв. ОСОБА_5 зустрівся з ОСОБА_8 в приміщенні ресторану «Тарас» за адресою: м. Київ, проспект Берестейський, 84-Б, де також був присутній співвласник ТОВ «Укр-спецсервіс» ОСОБА_7 , який діючи умисно, за попередньою змовою із ОСОБА_5 , переслідуючи корисливі мотиви, спрямовані на протиправне незаконне збагачення, повідомив ОСОБА_8 декілька варіантів уникнення призову на військову службу під час мобілізації, а саме: виключення із військового обліку у зв`язку із не придатністю до військової служби за станом здоров`я, що буде полягати у виготовленні документів через лікувальні заклади із постановленням діагнозів, які виключають проходження військової служби та подальшим підтвердженням вказаного діагнозу військово-лікарськими комісіями за умови передачі їм з ОСОБА_5 25 000 доларів США; та варіант працевлаштування на підприємство ТОВ «Укр-спецсервіс» співвласником якого є ОСОБА_7 без фактичного виходу на роботу, що дасть змогу здійснити бронювання ОСОБА_8 на деяких період часу за умови передачі йому з ОСОБА_5 грошових коштів у сумі 12 000 доларів США. При цьому, у випадку прийняття першого чи другого варіанту необхідно надати передоплату, розмір якої буде визначений в подальшому.

05.07.2024 ОСОБА_7 під час телефонної розмови з ОСОБА_8 , повідомив останнього, що за виключення із військового обліку, у зв`язку із не придатністю до військової служби за станом здоров`я, необхідно буде передати йому особисто передоплату в сумі 7000 доларів США, що є частиною від раніше обумовленої суми грошових коштів в розмірі 25 000 доларів США, на що ОСОБА_8 погодився.

13.07.2024 ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацією свого спільного з ОСОБА_7 злочинного умислу, направленого на отримання від ОСОБА_8 неправомірної вигоди, знаходячись за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, спільно з ОСОБА_7 отримали від ОСОБА_9 , який діяв під контролем правоохоронних органів, частину раніше обумовленої суми неправомірної вигоди у розмірі 7 000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 13.07.2024 складає 286 100, 00 грн., за пособництво в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вчинення службовими особами одного із лікувальних закладів міста Києва дій, спрямованих на виготовлення документів та постановленні діагнозів, що виключають проходження ОСОБА_9 військової служби.

У подальшому, 14.12.2024 близько 16:59 ОСОБА_7 під час спілкування по мобільному телефону із ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 та невстановленими на даний час службовими особами КНП «Київська міська Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», повідомив ОСОБА_8 про необхідність з`явитись до КНП «Київська міська Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», де вже є домовленість із службовими особами вказаного лікувального закладу на виготовлення необхідних лікарських документів із діагнозом який дозолить визнати ОСОБА_8 військово-лікарській комісії не придатним до військової служби за станом здоров`я із подальшим виключенням із військового обліку.

20.12.2024 о 12:05 ОСОБА_8 на виконання заздалегідь розробленого спільного злочинного плану ОСОБА_7 та ОСОБА_5 та не встановлених на даний час службових осіб КНП «Київська міська Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» з`явився до вказаного лікувального закладу, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 3, де пройшовши до кабінету № НОМЕР_2 лікаря-хірурга ОСОБА_10 отримав від нього подальші інструкції стосовно необхідності здачі аналізів та не обов`язковому перебуванні протягом 7 днів у лікувальному закладі. При цьому ОСОБА_10 зазначив, що медичні документи стосовно обстеження будуть передані завідувачу відділення ОСОБА_11 для погодження та затвердження кінцевого діагнозу.

Надалі, 26.12.2024 ОСОБА_8 засобами мобільного зв`язку отримав від ОСОБА_7 виписку із історії хвороби за № 24679 КНП «Київська міська Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», про перебування в період часу з 20.12.2024 по 26.12.2024 у вказаному лікувальному закладі із діагнозом: «виразкова хвороба цибулини дванадцятипалої кишки, шлунково-кишкова кровотеча, постгеморагічна анемія, ерозивна гастропатія», за підписом лікаря ОСОБА_10 та затверджена завідувачем відділення ОСОБА_11

25.02.2025 близько 13 год. 55 хв. ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 та невстановленими на даний час службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись в приміщенні «Макдональдс» за адресою: АДРЕСА_2 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного плану, переслідуючи корисні мотиви, спрямовані на протиправне особисте збагачення, як пособники в одержанні від ОСОБА_8 неправомірної вигоди для службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 та посадових осіб лікувального закладу, що встановлюють діагноз, який вплине у подальшому на визнання останнього не придатним для проходження військової служби під час мобілізації повідомили ОСОБА_8 , що питанням виключення його з військового обліку будуть займатись посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_2 з якими існує попередня домовленість із даного питання, однак для подальшого вирішення вказаного питання необхідно передати наступну частину раніше обумовленої неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в розмірі 10 000 доларів США.

Після чого, 26.03.2025 близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 , невстановленими на даний час службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 та іншими невстановленими особами, знаходячись в ТРЦ «Океан Плаза» у закладі харчування «КFC» за адресою: м. Київ, вул. Антоновича 176, продовжуючи виконання заздалегідь розробленого злочинного плану, переслідуючи корисні мотиви, спрямовані на протиправне незаконне збагачення, отримали від ОСОБА_8 , який діяв під контролем правоохоронних органів, іншу частину раніше обумовленої суми неправомірної вигоди у розмірі 10 000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 26.03.2025 складає 414 124, 00 грн, за пособництво в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе та третьої особи, за вчинення службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 та посадовими особами лікувального закладу дій, спрямованих на встановлення ОСОБА_8 діагнозу, що виключає проходження останнім військової служби та зняття його з військового обліку у зв`язку з непридатністю до військової служби за станом здоров`я.

26.03.2025 о 12 год. 48 хв. ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Того ж дня, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 28.03.2025 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22.05.2025 включно із альтернативою внесення застави у розмірі 393 640, 00 грн.

15.05.2025 постановою заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 3 місяців, тобто до 26.06.2025.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий вважає наявними підстави для продовження строку дії застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання спробам останнього вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України , а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Обставини встановлені під час досудового розслідування на думку слідчого виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначив, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, вказавши на необґрунтованість підозри та недоведеність заявлених ризиків. Підозрюваний вказав, що не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування. Просили застосувати до підозрюваного запобіжних захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт у певний період доби.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя приходить наступних висновків.

Першим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000126 від 06.06.2024 за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України.

26.03.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 28.03.2025 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22.05.2025 включно із альтернативою внесення застави у розмірі 393 640, 00 грн.

15.05.2025 постановою заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 3 місяців, тобто до 26.06.2025.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до положень ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Так, у відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно враховує, що вказане було встановлено слідчим суддею при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні прокурора та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Слідчим суддею встановлено, що у даному кримінальному провадженні триває досудове розслідування та існує потреба в проведенні ряду слідчих та процесуальних дій, у зв`язку із чим 15.05.2025 постановою заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 3 місяців, тобто до 26.06.2025.

Разом з тим, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень сторони обвинувачення у клопотанні про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу» (аналогічні справи - «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).

Крім того, дане твердження кореспондується з рішенням Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп / 2003, згідно з яким тяжкість злочину законом не визначається як обов`язкова підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

У рішеннях ЕСПЛ «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, «Мамедова проти Росії» від 01 червня 2006 року, а також правових позицій, викладених у п. 80 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, та у рішенні у справі «Тодоров проти України» від 12 січня 2012 р., визначено принцип призначення альтернативного запобіжного заходу, згідно з яким «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

Відповідно до правової позиції, викладеній у листі ВССУ, від 4 квітня 2013 року №511-550/0/4-13, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням застосування тримання під вартою, тому судам, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК України), інакше судові рішення щодо застосування, продовження тримання під вартою не відповідають вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК України.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри, приходить висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати адресу місця проживання з 22:00 год. по 07:00 год. наступної доби, за адресою: АДРЕСА_3 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги або/та необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, одночасно поклавши на підозрюваного обов`язки визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000126 від 06.06.2024, а саме до 26.06.2025 включно.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, заборонивши йому залишати місце свого проживання з 21:00 до 07:00 наступної доби, за адресою: АДРЕСА_3 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги або/та необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, а саме до 26.06.2025.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 виконувати процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та місця роботи;

- залишити на зберіганні у відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладається на слідчого у кримінальному провадженні.

Встановити строк дії ухвали до 26.06.2025.

Негайно звільнити підозрюваного з під варти в залі суду.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1