Номер провадження: 11-сс/813/792/25
Справа № 947/9667/25 1-кс/947/3927/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі заявника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.03.2025 про відмову у задоволенні його скарги на бездіяльність уповноваженої особи Київської окружної прокуратури м. Одеси, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за його заявою від 03.03.2025

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволенні скарги заявника ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Київської окружної прокуратури м. Одеси, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за його заявою від 03.03.2025, яка зареєстрована у прокуратурі 10.03.2025 за фактом вчинення кримінальних правопорушень Президентом України ОСОБА_7 .

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказував на те, що процедура притягнення до кримінальної відповідальності Президента України являє собою спеціальний порядок, який визначений ст. 111 Конституції України, відтак, прокурор Київської окружної прокуратури м. Одеси правомірно не вніс відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 .

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Не погодившись із ухвалою слідчого судді заявник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є незаконною та необґрунтованою з таких підстав:

- поза увагою слідчого судді залишилася та обставина, що приписи ст. 214 КПК України щодо внесення відомостей до ЄРДР є імперативними. Окрім того, відповідно до ч. 7 ст. 214 КПК України якщо відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені прокурором, він зобов`язаний протягом п`яти робочих днів з дня внесення таких відомостей з дотриманням правил підслідності передати наявні у нього матеріали до відповідного органу досудового розслідування та доручити проведення досудового розслідування.

- слідчий суддя належним чином не врахував приписи ст. 6 КПК України, відповідно до яких кримінальне провадження за правилами цього кодексу здійснюється щодо будь-якої особи та ст. 103 Конституції України, відповідно до якої Президент України обирається на 5 років.

Посилаючись на викладені обставини, заявник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 18.03.2025 та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати уповноважену особу Київської окружної прокуратури м. Одеси внести до ЄРДР відомості за його заявою від 03.03.2025, про вчинення Президентом України ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 109, ч. 1 ст. 111, ч.1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 114-1, ч. 2 ст. 436, ч. 1 ст. 442 КК України.

У судовому засіданні апеляційного суду заявник ОСОБА_6 доводи своєї апеляційної скарги підтримав у повному обсязі підтримав та просив її задовольнити, водночас прокурор Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 направив на адресу апеляційного суду заяву, в якій просив розглядати апеляційну скаргу ОСОБА_6 за його у відсутності, зазначив, що вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення заявника ОСОБА_6 , дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За приписами ч. 1 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Положення п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачають, що на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 звернувся до Київського районного суду м. Одеси зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Київської окружної прокуратури м. Одеси, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за його заявою від 03.03.2025, яка зареєстрована в прокуратурі 10.03.2025 за фактом вчинення кримінальних правопорушень Президентом України ОСОБА_7 .

За результатами розгляду скарги слідчий суддя прийшов до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Апеляційний суд на підставі аналізу матеріалів провадження приходить до висновку про те, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою з огляду на такі обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Однак, згідно із практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

При цьому, кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням (ч. 1 ст. 1 КК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1 КК України для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.

Кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (частина 1 статті 11 КК України).

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.

Так, ч.ч. 1, 2 ст. 214 КПК України визначено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Водночас, відповідно до ст. 105 Конституції України Президент України на час виконання повноважень користується правом недоторканності.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що порядок усунення Президента України з поста у разі вчинення ним державної зради або іншого злочину, регламентується положеннями ст. 111 Конституції України.

У свою чергу, порядок здійснення досудового розслідування відносно Президента України врегульований Законом України «Про особливу процедуру усунення Президента України з поста (імпічмент)» № 39-IX від 10.09.2019.

Як зазначено у висновку Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Президента України про надання висновку щодо відповідності Конституції України Римського Статуту Міжнародного кримінального суду (справа про Римський Статут) № 3-в/2001 від 11.07.2001 - недоторканність певної категорії посадових осіб це не їх привілей; вона пов`язана з виконанням ними важливих державних функцій, а тому відповідно до Конституції України і міжнародно-правових зобов`язань України не може розглядатися як гарантія їх безкарності. Недоторканність народних депутатів України, Президента України, суддів передбачає лише спеціальні умови притягнення їх до кримінальної відповідальності.

Таким чином, право недоторканності Президента України треба розуміти як органічну складову його конституційного статусу, що має на меті забезпечення умов для реалізації покладених на нього повноважень. Корегування змісту цього права неможливе без внесення відповідних змін до Конституції України.

Статтею 8 Конституції України передбачено, що вона має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії.

Судові рішення мають гуртуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Відтак, слідчий чи прокурор не мають повноважень розпочинати досудове розслідування щодо Президента України, а такі повноваження мають тільки спеціальні тимчасові слідчі комісії, до складу якої включаються спеціальний прокурор і спеціальні слідчі.

Водночас, колегія суддів вважає неспроможними твердження заявника ОСОБА_6 про те, що термін повноважень Президента України ОСОБА_7 на теперішній час сплив, оскільки починаючи з 24.02.2022 на території України діє воєнний стан, в зв`язку із військовою агресією рф, тому відповідно до чинного законодавства повноваження Глави Держави не обмежені строком визначеним ст. 103 Конституції України.

Зважаючи на вище викладене слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність однієї із обов`язкових елементів, які і складають бездіяльність, яка може бути оскаржена до слідчого судді, а саме відсутність обов`язку розпочинати досудове розслідування щодо Президента України у поза встановлений законом та Конституцією України спосіб.

Отже, під час постановлення оскаржуваної ухвали слідчим суддею дотримано вимоги кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 24, 214, 303, 304, 370, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.03.2025 про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_9 на бездіяльність уповноваженої особи Київської окружної прокуратури м. Одеси, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за його заявою від 03.03.2025 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4