Справа №949/1214/25
Провадження №1-кс/949/281/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2025 року слідчий суддя Дубровицького районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання заступника начальника СВ ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 про арешт майна по матеріалах досудового розслідування №0000140 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 травня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в:

Заступник начальника СВ ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на предмет схожий на ручний кулемет Калашникова та 100 предметів схожих на патрони, які вилучені в домоволодінні, розташованому за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання заступник начальника СВ посилається на те, що в провадженні СВ ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали кримінального провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000140 від 21 травня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Вказує на те, що в ході проведення досудового розслідування було встановлено, що 20 травня 2025 року до ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області надійшов рапорт інспектора СКОЗ Сарненського РВП ОСОБА_5 про те, що громадянин ОСОБА_6 , житель Сарненського району, зберігає за місцем проживання автоматичну вогнепальну зброю без передбаченого законом дозволу.

Допитаний в процесуальному статусі свідка інспектор СКОЗ Сарненського РВП ОСОБА_5 повідомив, що на початку травня 2025 року до нього зателефонував невідомий на той час чоловік із абонентського номера НОМЕР_1 та представився військовослужбовцем ЗСУ жителем с. Лугове Сарненського району. В ході розмови останній розпитував про декларування зброї, яку він привіз із зони бойових дій як трофей. Розповівши умови декларування даний чоловік повідомив, що приїде до відділення поліції в найкоротший термін та повідомив, що номери на автоматичній зброї знищені. Після чого він повідомив, що дану зброю не можна задекларувати і даний чоловік відразу завершив телефонну розмову. При повторному передзвоні ніхто не відповідав та не передзвонював до нього. Проведеними пошуковими заходами було встановлено, що абонентський номер телефону належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю с. Лугове, Сарненського району. З метою встановлення всіх обставин, ним було здійснено виїзд до місця проживання ОСОБА_7 але останній був відсутній за місцем свого проживання. В ході спілкування із сусідами останні повідомили, що ОСОБА_7 переховується від правоохоронних органів так, як перебуває в розшуку, як військовослужбовець, що самовільно залишив військову частину та дійсно перебував в зоні проведення бойових дій.

13 червня 2025 року в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме в домоволодінні, розташованому за адресою АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено предмет схожий на ручний кулемет Калашникова та 100 предметів схожих на патрони.

У клопотанні заступник начальника СВ ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 ставить питання про накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів, оскільки вилучені предмет схожий на ручний кулемет Калашникова та 100 предметів схожих на патрони містять на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та в майбутньому можуть бути використані для доведення вини особи, яка причетна до скоєння кримінального правопорушення.

Тобто в даному випадку є підстави вважати, що вилучені в ході обшуку предмет схожий на ручний кулемет Калашникова та 100 предметів схожих на патрони є предметами кримінального правопорушення.

У судове засідання заступник начальника СВ ОСОБА_3 не з`явився, подавши заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує повністю.

Володілець вилученого майна та власник помешкання, де було воно вилучене ОСОБА_7 у судове засіданні не з`явився, хоча про місце і час розгляду клопотання був повідомлений належним чинном.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття у судове засідання вказаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Слідчий суддя розглянувши вказане клопотання, дослідивши надані до нього матеріали, якими заступник начальника СВ обґрунтовує його доводи, приходить до наступного висновку.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000140 вбачається, що 20 травня 2025 року до ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області надійшов рапорт інспектора СКОЗ Сарненського РВП ОСОБА_5 про те, що громадянин ОСОБА_6 , житель Сарненського району, зберігає за місцем проживання автоматичну вогнепальну зброю без передбаченого законом дозволу.

З протоколу обшуку від 13 червня 2025 року за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме в домоволодінні, розташованому за адресою АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено предмет схожий на ручний кулемет Калашникова та 100 предметів схожих на патрони.

Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст.ст. 170 - 173 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Тобто, для можливості застосування у кримінальному провадженні будь-якого заходу забезпечення, обов`язковому доведенню підлягають одночасно всі наведені обставини. При цьому не доведення попередньої обставини виключає необхідність встановлення усіх наступних.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно вимог ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 84 КПК України, речові докази є одним із процесуальних джерел доказів.

Як вбачається з матеріалів клопотання, постановою заступника начальника СВ ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 від 13 червня 2025 року вилучені предмет схожий на ручний кулемет Калашникова та 100 предметів схожих на патрони, були приєднанні у якості речових доказів до матеріалів кримінального провадження та передані на відповідальне зберігання в кімнату зберігання зброї та боєприпасів ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Отже, як вбачається зі змісту клопотання, вилучене майно, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК для речових доказів.

До того ж, заступник начальника СВ у клопотанні наголосив, що є всі підстави вважати, що вилучені в ході обшуку предмет схожий на ручний кулемет Калашникова та 100 предметів схожих на патрони є предметом та засобом на яких збереглися сліди вчинення кримінального правопорушення.

Також слід враховувати, що норми ч. 4 ст. 173 КПК України передбачають, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, які визначені у п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України, а саме: заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном.

Зокрема, у вказаній нормі вказується, що слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У ході розгляду клопотання підтверджено, що володільцем вилученого майна та власником домоволодіння у якому воно вилучене, є ОСОБА_7 .

За вказаних обставин вважаю, що не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існують ризики того, що у разі ненакладення арешту ОСОБА_7 зможе розпорядитися даним майном чи передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування.

Хоча вказаний захід забезпечення кримінального провадження є крайнім та необхідним, він також є найбільш ефективним, у зв`язку з тим, що іншими наявними заходами, окрім як накладення арешту, забезпечити схоронність вилученого майна неможливо, тому застосування вказаного заходу дійсно важливе для збереження речових доказів.

На переконання слідчого судді, вимоги клопотання на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси володільця майна з метою забезпечення кримінального провадження.

За таких обставин вважаю, що відповідно до ст. 170 КПК України, на підставі наданих матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі зазначені в ч. 2 ст. 173 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження, беручи до уваги, що обмеження права власності є розумним та співмірним завданням кримінального провадження, існують правові підстави для арешту майна із забороною права на розпорядження та користування цим майном.

Таким чином, на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, заступник начальника СВ довів необхідність накладення арешту на майно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 167, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника СВ ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 про арешт майна по матеріалах досудового розслідування №0000140 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 травня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - задоволити.

Накласти арешт на предмет схожий на ручний кулемет Калашникова та 100 предметів схожих на патрони із забороною права володільця на розпорядження та користування цим майном.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_1