Cправа № 750/7381/24
Провадження № 1-кп/750/118/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд місто Чернігова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернігові клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу, поданого в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000577 від 14.05.2024, по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор подав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , обґрунтовуючи його існуванням ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Так, прокурор вказує, що під час судового розгляду, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, без поважних причин не з`являвся в судові засідання, у зв`язку із чим був оголошений судом у розшук. Також звернув увагу, що в даному випадку закон передбачає застосування до особи запобіжного заходу лише у вигляді тримання піід вартою.

Захисник зазначив, що прокурором не доведено, що обвинувачений буде переховуватися від суду і перешкоджати розгляду кримінального провадження. Вказав, що прокурор повинен довести, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризика. Обвинувачений маж сталі соціальні зв`язки. Перебуває у хворобливому стані. На утримання обвинуваченого під вартою витрачаються значні кошти. Просив обрати обвинуваченому запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою домашній арешт в нічний час.

Обвинувачений підтримав свого захисника.

Заслухавши учасників справи, перевіривши їх доводи, суд приходить до наступного висновку.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, передбачено ст. 183 КПК України.

Частина 2 ст. 177 КПК України наголошує, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Суд при вирішенні питання про обрання, продовження строку дії запобіжного заходу повинен врахувати всі обставини, які можуть вплинути на вид обраного запобіжного заходу, випливає зі змісту ст. 178 цього Кодексу. Таким чином, із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, які застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст. 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності як обґрунтованої підозри, так і вищенаведених ризиків.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання на строк до десяти років позбавлення волі, а відтак, з урахуванням наведених даних, суд вважає, що обставини, регламентовані ст.177, 194 КПК України, є дійсними, тому при вирішенні вказаного клопотання, крім наявності ризиків, встановлених при обранні запобіжного заходу, ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі і: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується; характер інкримінованого злочину, вік і стан його здоров`я, його матеріальний та соціальний стан, а також те, в зв`язку із чим суд вважає, що інша міра запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та його належну поведінку.

Суд приходить до висновку, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, на цей час є реальним, враховуючи зміст пред`явленого обвинувачення, тяжкість кримінального правопорушення, характер та обставини протиправних дій, в яких ОСОБА_3 обвинувачується.

Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 , усвідомлюючи можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від суду. Таке переховування може мати і в межах держави Україна.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, про що викладено правову позицію в рішеннях ЄСПЛ «Летельє проти Франції», «Нечипорук і Йонкало проти України».

Положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлюють, що законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що на момент вирішення клопотання прокурора встановлено наявність обґрунтованої підозри та достатніх підстав вважати, що існують ризик, передбачений ст. 177 ч. 1 п. 1 КПК України, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і приходить до висновку про доцільність обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З огляду на це, інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і його належну поведінку, а також запобігти спробам переховування від суду та вчиненню іншого кримінального правопорушення.

Крім того, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 176 - 178, 183, 193, 194, 199, 314-316, 331, 392, 395, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з подальшим утриманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» строком до 04 вересня 2025 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 10.07.2025 о 13 год. 40 хв.

Суддя ОСОБА_6