ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1205/25 Справа № 206/2815/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Лівобережної окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпра від 27 травня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000369 від 08.05.2025 року, про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання домашнього арешту, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимого, в останнє:

- 21.09.2021 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 на підставі ст. 70 до 4 років позбавлення волі, з застосуванням ст. 75 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, 05.02.2024 року, який знятий з обліку по закінченню іспитового строку,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_6

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпра від 27 травня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано відносно підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, включно.

На підставі ст. 194 КПК України на підозрюваного покладені відповідні обов`язки.

Слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке є відповідно до приписів ст. 12 КК України є тяжким, що може спонукати останнього до здійснення спроб переховування, з метою уникнення від відповідальності. Враховано наявність ризиків у виді переховування, вчинення іншого кримінального правопорушення та незаконного впливу на свідків та потерпілого. Вказано, що про вагомість заявлених ризиків свідчить той факт, що ОСОБА_6 є особою раніше судимою, який на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин, а тому враховуючи, що останній не працевлаштований, з метою отримання засобів для існування може продовжити протиправну діяльність та з метою уникнення від відповідальності переховуватись від слідства і суду. Враховуючи, що підозрюваний проживає на житлову масиві зі свідками, ризик впливу на останніх є вагомим.

При цьому, слідчим суддею зазначено, що прокурором не в повній мірі доведені ризики, які достатні для застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки у підозрюваного є стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, відзнаки та подяки за благодійну діяльність, та медичні висновки, згідно яких останньому рекомендований постійний медичний нагляд та відповідне харчування.

В апеляції:

- прокурор просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на наявність вагомих ризиків у виді переховування та вчинення іншого злочину, та незаконного впливу на свідків, зауважив, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Вважає, що судом не враховано, дані про особу підозрюваного, який раніше неодноразово судимий у тому числі і за аналогічний злочин, що свідчить про те, що він є особою схильною до протиправної поведінки та може в подальшу вчини новий злочин.

З урахуванням того, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція інкримінованої статті якого, передбачає покарання у виді довготривалого позбавлення волі, а тому розуміючи невідворотність можливого покарання, підозрюваний може переховуватись від суду.

Також прокурор просить врахувати, що підозрюваний проживає разом зі свідками на одному житловому масиві, а тому ризик впливу на останніх існує.

Заслухавши сторони кримінального провадження: прокурора, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити з викладених в ній підстав; підозрюваного, який заперчеував проти доводів апеляції прокурора та просив залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно до вимог ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до приписів ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби і може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді клопотання слідчого зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, а доводи прокурора щодо незаконності ухвали слідчого судді, викладені в апеляційній скарзі не є достатньо переконливими, з огляду на таке.

Так, клопотанням слідчого та доданими до нього доказами підтверджується, що в

ВП №1 Дніпровським РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні 00000369 від 08.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

22 травня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Колегія суддів не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення з огляду на те, що вона достатньою мірою підтверджується доказами, доданими до клопотання слідчого, та не оспорюється прокурором в апеляційній скарзі.

Що стосується висновку слідчого судді про наявність щодо підозрюваного ОСОБА_6 ризиків, передбачених п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то їх колегія суддів вважає обгрунтованим, оскільки останній небезпідставно підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у виді довготривалого позбавлення волі, що може спонукати підозрюваного до здійснення спроб переховування.

Разом з цим, звертається увага на те, що ризик вчиненні іншого кримінального правопорушення чи продовження злочинної діяльності, з огляду на попередні судимості підозрюваного, хоча і існують, однак прокурором не надані дані про те, що ОСОБА_6 пред`явлено нову підозру чи вчинено ним інше кримінальне чи адміністративне правопорушення під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Твердження прокурора щодо попередніх судимостей підозрюваного є доречними, однак останні не слугують самодостатньою підставою для застосування виняткового запобіжного заходу, оскільки доказів порушення підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків прокурором не надано.

Колегією враховано правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12 січня 2012 р. у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

Також, у рішенні ЕСПЛ «Єлоєв проти України» від 6 листопада 2008 р., зазначено про те, що «навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину, тяжкість обвинувачення не можуть бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.»

Враховуючи, що у справі проведені усі необхідні первинні слідчі дії, допитано свідків, крім того, речові докази перебувають у розпорядженні сторони обвинувачення, реалізація підозрюваним вказаних ризиків є мінімальною.

Отже, вказані ризики хоча і існують, однак можуть бути мінімізованими, шляхом покладання на підозрюваного відповідних обов`язків, що з огляду на стадію досудового розслідування здатне забезпечити участь ОСОБА_6 у слідчих діях та потреби сторони обвинувачення.

Також оцінюється як такий, що відповідає встановленим фактичним обставинам і відомостям про особу підозрюваного, висновок слідчого судді про можливість усунення цих ризиків шляхом застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, з покладенням на нього відповідних обов`язків.

Доводи прокурора щодо необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК лише у такий спосіб.

Враховується, що ОСОБА_6 має місце проживання, соціальні зв`язки, що не спростовується прокурором та в своїй сукупності свідчить про наявність соціально-стримуючих факторів у запобіганні заявленим ризикам.

Також приймається до уваги, що на час апеляційного розгляду ОСОБА_6 майже два тижні фактично перебуває під домашнім арештом і стороною обвинувачення не надані відомості про вчинення ним у цей період будь-яких дій на шкоду досудовому розслідуванню з числа передбачених ст. 177 КПК України, а також доказів того, що з будь-яких інших міркувань застосований до підозрюваного запобіжний захід виявися недостатньо дієвим.

Таким чином, слідчим суддею дотримано принципу призначення альтернативного запобіжного заходу, викладеного у рішенні ЕСПЛ «Летельє проти Франції».

З урахуванням наведеного колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись статтями 176-178, 181, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Лівобережної окружної прокуратури ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпра від 27 травня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000369 від 08.05.2025 року, про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання домашнього арешту, щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4