У Х В А Л А

27 серпня 2025 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Чупира Білоцерківського району Київської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , освіта середня, не працює, не одружений, раніше не судимий

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України,

у кримінальному провадженні № 0001474, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.06.2025,

ВСТАНОВИЛА:

1. До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .

1.1. В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 26 червня 2025 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 спільно з матір`ю похилого віку ОСОБА_7 перебували за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , де між ними виник конфлікт з приводу фізичного стану матері. В подальшому, ОСОБА_5 , реалізуючи свій умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зайшов у спальну кімнату матері ОСОБА_7 , яка в цей знаходилась на підлозі та просила їй допомогти підійнятись, умисно завдав численні удари кулаками обох рук в область тулубу зліва та справа, чим спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: переломів 2, 3, 4, 5, 7 ребер справа по середній пахвовій лінії, переломів 2, 3, 4, 7, 8, 9 ребер зліва в проміжку між середньою пахвовою та передньою пахвовою лініями, переломів 2, 3, 4 ребер зліва по білягрудинній лінії, синця на верхній повіці правого ока, синця у верхньо-зовнішньому квадранті лівої молочної залози, синця у верхньо - зовнішньому квадранті лівої молочної залози, синця на лівій поверхні бокових грудей, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень так як є небезпечними для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

1.2. Від умисних протиправних дій ОСОБА_5 потерпіла ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, внаслідок закритої тупої травми грудей, котра проявилася численними переломами ребер.

1.3. Ґрунтуючись на цих обставинах, слідчий зазначає, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

1.5. В обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у виді тримання ОСОБА_5 під вартою слідчий у клопотанні зазначає про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, ризику незаконного впливу на свідків, ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

1.6. Неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів обґрунтовує неможливістю запобігання наведеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків.

1.7. В підтвердження того, що підозрюваному надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, до матеріалів справи долучена розписка підозрюваного. Згідно з нею, ОСОБА_5 отримав ці документи 26.08.2025 о 21 год. 15 хв.

2. В судовому засіданні сторони кримінального провадження висловили такі позиції:

2.1. Прокурор підтримав доводи клопотання та просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Деталізував обставини, викладені у клопотанні. Додатково зауважив, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти заявленим ризикам кримінального провадження.

2.2. Захисник проти задоволення клопотання заперечував з посиланням на необґрунтованість заявлених ризиків. Зауважив, що ОСОБА_5 ухилятись від досудового розслідування та/або суду не має намірів, що підтверджується тим, що з моменту подій минуло два місяці, однак підозрюваний проживає за тією ж адресою, не намагався її змінити або виїхати з країни. Просив у випадку визнання існування ризиків застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

2.3. Підозрюваний в судовому засіданні заперечував вчинення кримінального правопорушення. Повідомив, що ніколи не застосовував силу проти матері, і що вона отримала травми внаслідок падіння, оскільки погано пересувалась після інсульту та не контролювала свої дії.

3. Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшла таких висновків.

3.1. У відповідності до ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Розділ ІІ Кримінального процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження. До заходів забезпечення згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 цього кодексу віднесені також запобіжні заходи. Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

3.1.1. З аналізу зазначених норм слідує, що запобіжні заходи можуть застосовуватися, зокрема, до підозрюваного. Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276 - 279 КПК України повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 42 КПК України).

Як підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.08.2025, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001474 розпочато 30.06.2025 за фактом отримання ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень від яких настала її смерть.

ОСОБА_5 26.08.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, що підтверджується письмовим повідомленням про підозру з відміткою ОСОБА_5 про його отримання 26.08.2025. Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України ОСОБА_5 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

3.1.2. Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Санкція ч. 2 ст. 121 КК України передбачає позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Отже, виходячи із кваліфікації кримінального правопорушення ч. 2 ст. 121 КК України, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законодавчо передбаченим.

3.1.3. Водночас, на підставі ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінальним провадження.

3.1.4. Згідно з положеннями статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, стаття 178 КПК України закріплює перелік обставин, які на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, повинні бути оцінені в сукупності.

3.1.5. Системний аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дослідженню підлягають чотири групи обставин:

- чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення;

- чи наявні ризики кримінального провадження;

- чи наявні обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам;

- індивідуальні обставини підозрюваного, передбачені статтею 178 КПК України.

За таких умов слідчому судді належить дослідити кожен із зазначених вище критеріїв окремо.

3.2. Щодо обґрунтованості підозри:

3.2.1. Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаyv.UnitedKingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

3.2.2. В цьому кримінальному провадженні йдеться про причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

3.2.3. Як вбачається зі змісту клопотання та підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.08.2025, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001474 здійснюється за фактом нанесення умисних тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких настала смерть ОСОБА_7 .

3.2.4. Описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими матеріалами кримінального провадження формує у слідчого судді внутрішнє переконання про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

3.2.5. Так, відповідно до відомостей, що містяться в протоколі огляду місця події від 28.06.2025 за адресою: АДРЕСА_2 виявлено труп ОСОБА_7 з наявними гнильними змінами. Відповідно до висновку експерта №641-393 від 12.08.2025, на тілі ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді переломів 2, 3, 4, 5, 7 ребер справа по середній пахвовій лінії, переломів 2, 3, 4, 7, 8, 9 ребер зліва в проміжку між середньою пахвовою та передньою пахвовою лініями, переломів 2, 3, 4 ребер зліва по білягрудинній лінії, синця на верхній повіці правого ока, синця у верхньо-зовнішньому квадранті лівої молочної залози, синця у верхньо - зовнішньому квадранті лівої молочної залози, синця на лівій поверхні бокових грудей, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень так як є небезпечними для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

3.2.6. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

3.2.7. Для визначення причетності ОСОБА_5 до події кримінального правопорушення слідчим суддею досліджено докази, надані сторонами, зокрема:

-протокол огляду місця події від 28.06.2025 за адресою: АДРЕСА_2 під час якого виявлено труп ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

-висновк експерта №641-393 від 12.08.2025, відповідно до якого встановлено, що на тілі ОСОБА_7 виявлено наступні тілесні ушкодження у вигляді переломів 2, 3, 4, 5, 7 ребер справа по середній пахвовій лінії, переломів 2, 3, 4, 7, 8, 9 ребер зліва в проміжку між середньою пахвовою та передньою пахвовою лініями, переломів 2, 3, 4 ребер зліва по білягрудинній лінії, синця на верхній повіці правого ока, синця у верхньо-зовнішньому квадранті лівої молочної залози, синця у верхньо - зовнішньому квадранті лівої молочної залози, синця на лівій поверхні бокових грудей, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень так як є небезпечними для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 30.06.2025., який повідомив, що прибувши за адресою: АДРЕСА_2 виявив ОСОБА_5 в стані сильного алкогольного сп`яніння поблизу будинку, а в самому будинку виявив тіло ОСОБА_7 , без ознак життя. Також повідомив про це голову с. Чупира ОСОБА_9 та лікаря ОСОБА_10 . Зазначив, що попередньо, ОСОБА_5 зловживав алкогольними напоями та у бік ОСОБА_7 вживав ненормативну лексику, підвищував на неї голос, та у останніх були сварки;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 30.06.2025, котрий повідомив про те, що 24.05.2025 ОСОБА_7 зверталась за медичною допомогою у зв`язку із тим, що на її тілі були наявні тілесні ушкодження, а саме: синці та гематоми. Зі слів мешканців села, останню побив ОСОБА_5 28.06.2025 близько 20 год. 00 хв. зателефонував ОСОБА_8 та повідомив, що виявив тіло ОСОБА_7 за місцем проживанням останньої;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_11 (сімейний лікар) від 30.06.2025, яка повідомила, що 24.05.2025 прибувши за адресою проживання ОСОБА_12 , виявила останню з тілесними ушкодженнями, які спричинив її син ОСОБА_5 . Також свідок повідомила, що 28.06.2025 прибула до місця проживання ОСОБА_12 та виявила тіло останньої без ознак життя;

-протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 30.06.2025, яка повідомила, що є сусідкою ОСОБА_12 з якою проживав її син ОСОБА_5 .. Також свідок повідомила, що її відомо, що час від часу ОСОБА_5 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_12 ;

-висновок експерта № 815-) від 20.08.2025, відповідно до якого тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_7 у вигляді переломів 2, 3, 4, 5, 7 ребер справа по середній пахвовій лінії та переломів 2, 3, 4 ребер зліва по білягрудинній лінії вкладаються в механізм виникнення їх в результаті нанесення ударів потерпілій по правій боковій поверхні грудей; виникнення переломів 2, 3, 4, 7, 8, 9 ребер зліва в проміжку між середньою пахвовою та передньою пахвовою лініями, синців у верхньо-зовнішньому квадранті лівої молочної залози не вкладаються в механізм їх виникнення в результаті одноразового падіння потерпілої з положення сидячи на стільці і контактом правою боковою поверхньою тулуба об підлогу.

3.2.8. Відповідно до ч. 4 ст. 193 КПК України за клопотанням сторін або за власною ініціативою слідчий суддя має право дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу. В світлі конкретних обставин цього клопотання досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу, на цьому етапі досудового розслідування дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри. За результатом аналізу зазначених у п. 3.2.7 цієї ухвали відомостей у їх системному взаємозв`язку за стандартом «обґрунтованої підозри» можливо стверджувати про причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення. Версія досудового розслідування про те, що підозрюваний наніс потерпілій удари кулаками в область тулуба, чим завдав тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до її смерті, на цьому етапі узгоджується з дослідженими матеріалами клопотання. Отже, підозра є обґрунтованою, вона ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із кримінальним правопорушенням, а під час розгляду клопотання не виникло будь-якого іншого розумного обґрунтування участі підозрюваного у подіях, про які йдеться, ніж та, щодо якої стверджує слідчий.

При цьому, на підставі оцінки сукупності отриманих відомостей визначає лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом обґрунтованої підозри) для цілей застосування щодо неї запобіжного заходу. В цьому випадку має місце початкова стадія кримінального провадження, в якому застосовується стандарт визначення участі особи в інкримінованому кримінальному правопорушенні обґрунтована підозра, - а відповідні висновки щодо її наявності можуть кардинально змінитися протягом подальшого досудового розслідування у процесі отримання нової доказової інформації.

3.2.9. Також на цьому етапі провадження слідчий суддя не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих відомостей лише визначає, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою (за стандартом обґрунтованої підозри) для застосування щодо неї запобіжного заходу.

3.3. Щодо ризиків кримінального провадження

3.3.1. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

3.3.2. На переконання сторони обвинувачення, в цьому провадженні існують ризики, що підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду,

- незаконного впливу на свідків та потерпілого;

- вчинення іншого кримінального правопорушення та продовження кримінального правопорушення у якому підозрюється.

Заявлені ризики заслуговують на увагу.

3.3.3 ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Санкція відповідної частини статті відносить інкримінований злочин до тяжких і передбачає покарання у виді позбавлення волі від семи ло десяти років. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення. При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58). Тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 , однак у сукупності з іншими обставинами, якими в цьому випадку є відсьуність соціальніих зв`язків (зокрема в судовому засіданні з`ясовано, що підозрюваний має дорослу доньку, яка з ним не проживає), відсутність постійного місця роботи та джерел до існування.

Водночас слідчий суддя критично оцінює доводи сторони захисту щодо відсутності ризику переховування з боку підозрюваного ОСОБА_5 , які обґрунтовуються тим, що з моменту смерті потерпілої минуло два місяці, і протягом цього часу останній не змінював місця свого проживання, не вчиняв спроб залишити територію населеного пункту чи держави в цілому, а також не ухилявся від участі у слідчих діях.

Проте, наведені обставини самі по собі не можуть бути визначальними для виключення наявності відповідного ризику. Слідчий суддя бере до уваги, що повідомлення про підозру ОСОБА_5 вручено лише 26 серпня 2025 року тобто за день до розгляду клопотання. До цього часу особа не мала офіційного статусу підозрюваного, а відтак і не усвідомлювала в повній мірі юридичних наслідків, пов`язаних із потенційним притягненням до кримінальної відповідальності. Відповідно, поведінка ОСОБА_5 у період до цього моменту не може слугувати об`єктивним індикатором його добросовісності у контексті виконання процесуальних обов`язків.

Із моменту отримання статусу підозрюваного, ОСОБА_5 отримав реальну можливість ознайомлення з наданими у матеріалах кримінального провадження доказами, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину.

Отже, надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Тому з метою нівелювання такого ризику переховування, застосування до підозрюваного запобіжного заходу вбачається обґрунтованим.

3.3.4. Також достатньо обґрунтованим є ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого. Показання свідків, на які посилається сторона обвинувачення, у цьому кримінальному провадженні, мають значення для цього кримінального провадження. Крім того, ОСОБА_5 знає свідків у кримінальному провадженні, оскільки вони всі являються односельцями. Зазначені особи вказують на причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, а відтак саме від них залежить благополуччя підозрюваного. Бажання уникнути кримінальної відповідальності може спонукати ОСОБА_5 незаконно впливати на свідків, зокрема умовлянням, підкупом, переконання, примушуванням з застосуванням фізичної сили або погроз, з метою викривлення фактичних обставин справи.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що ризик незаконного впливу на інших осіб об`єктивізується також з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків та потерпілого, оскільки, не будучи обмеженим у вільному доступі до інших осіб, підозрюваний може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

3.3.5. Щодо ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, слідчий суддя вважає, що він не є достатнім чином обґрунтований.

Як вбачається з наданих стороною обвинувачення відомостей з інформаційно-пошукової системі МВС «Армор», можлива причетність ОСОБА_5 до вчинення правопорушень, зокрема домашнього насильства, фіксувалась раніше в 2025 році. Крім того, відповідно до показань свідків ОСОБА_5 і раніше застосовував фізичну силу до матері. Зазначена тенденція відображає динаміку руйнування моральних цінностей та орієнтирів у підозрюваного ОСОБА_5 та вказує на невілеювання прав людини та повне ігнорування оточуючих, що в свою чергу, враховуючи схильність підозрюваного до вчинення правопорушень, зумовлює потенційну вірогідність скоєння відносно інших осіб кримінального правопорушення.

3.3.6. З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, застосування до підозрюваного запобіжного заходу вбачається обґрунтованим. Отже, на цьому етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

3.4. Щодо індивідуальних обставин підозрюваного відповідно до ст. 178 КПК України

3.4.1. Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі перелічені в статті обставини.

3.4.2. Дослідивши надані сторонами кримінального провадження відомості, слідчий суддя під час обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу враховує такі обставини:

- надані відомості свідчать про вагомість на даному етапі наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення ккримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України;

- інкримінований злочин КК України відноситься до тяжких і у разі визнання підозрюваного винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років;

- станом на сьогоднішній день ОСОБА_5 виповнилося 45 років;

- відомостей про те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки на території України, які б могли в повній мірі нівелювати встановлені ризики, не надані;

- відомостей про майновий стан підозрюваного слідчому судді не надано;

- постійне місце роботи відсутнє;

- має постійне місце проживання;

- підозрюваний ОСОБА_5 раніше притягався до адміністративної відповідальності.

3.5. Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу

Встановлені під час судового засідання обставини у свої сукупності та взаємозв`язку формують у слідчого судді переконання, що запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам неможливо без застосування запобіжного заходу.

Разом з тим, коли йдеться про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слід також зважати на те, чи наявні у справі специфічні ознаки того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (напр., рішення у справі "Лабіта проти Італії" (Labita v. Italy), N 26772/95, п. 153, ECHR 2000-IV).

Частиною 1 ст. 176 КПК України закріплена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м`якого (особисте зобов`язання) до найбільш суворого (тримання під вартою). Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам (ч. 3 ст. 176 КПК України).

В цьому кримінальному провадженні на даному етапі слідчий суддя не вбачає за можливе запобігти ризикам кримінального провадження із застосуванням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки (з урахуванням відсутності потенційних поручителів), адже ці заходи пов`язані з потенційним доступом останнього до свідків, щодо яких можливий ризик впливу, без належних стримуючих заходів. Домашній арешт, зокрема цілодобовий, хоча і пов`язаний з ізоляцією підозрюваного від суспільства, однак зважаючи на встановлені на цьому етапі досудового розслідування ризики, може виявитися неефективним з таких же підстав.

Зважаючи на визначені ст. 178 КПК України та досліджені в судовому засіданні обставини, які зазначені вище, враховуючи визначені стороною обвинувачення обставини вчинення злочину та аналізуючи наведене у сукупності, слідчий суддя доходить висновку, що тримання під вартою є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження. Тому клопотання в цій частині слід задовольнити. Зважаючи на особливості досудового розслідування відповідної категорії кримінальних правопорушень, слідчий суддя вбачає обґрунтованим тримання під вартою на строк 60 днів, як того просить прокурор.

3.6.Щодо альтернативного запобіжного заходу

Частиною 3 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Водночас ч. 4 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Зважаючи на те, що кримінальне правопорушення вчинене із застосуванням насильства щодо потерпілої, та з урахуванням викладених у п. 3.5 цієї ухвали мотивів неможливості нівелювати ризики кримінального провадженні менш суворим запобіжним заходом, слідчий суддя дійшла висновку про неможливість визначення для підозрюваного ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

4. Окремо слід зауважити, що згідно зі ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 176-178, 182, 183, 193-196, 205, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

1.Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу задовольнити.

2. Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Чупира Білоцерківського району Київської області, громадянина України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 25 жовтня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

3.Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

4.На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

5.Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошений 01.09.2025.

Слідчий суддяОСОБА_14