У Х В А Л А

11 вересня 2025 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалам кримінального провадження № 0001126, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 травня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України,-

У С Т А Н О В И В:

09.09.2025 до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалам кримінального провадження № 0001126, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 травня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

З клопотання вбачається, що 04.09.2025 у період часу з 11 год. 25 хв. по 15 год. 37 хв. проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 під час якого було виявлено та вилучено: поліетиленовий пакунок на застібці із вмістом 77 таблеток білого кольору, що поміщено до спец. пакету №ICR0234621, грошові купюри номіналом «500» гривень у кількості 95 шт., що поміщено до спец. пакету № ICR0234626, грошові купюри номіналом «200» гривень у кількості 119 шт., що поміщено до спец. пакету № ICR0234623, грошові купюри номіналом «100» гривень у кількості 62 шт. та грошові купюри номіналом «50» гривень у кількості 8 шт., що поміщено до спец. пакету № ICR0234627, грошові купюри номіналом «500» гривень у кількості 125 шт., що поміщено до спец. пакету №ICR0234622, грошові купюри номіналом «200» гривень у кількості 123 шт., що поміщено до спец. пакету № ICR0234625, грошові купюри номіналом «100» доларів США у кількості 15 шт., що поміщено до спец. пакету № ICR0234628, грошові купюри номіналом «1000» гривень у кількості 53 шт., що поміщено до спец. пакету № ICR0234624, мобільний телефон марки «Nokia» чорного кольору з сім-картою з номером НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , що поміщено до спец. пакету № ICR0234629, мобільний телефон марки «Smart 8» на 128 Gb чорного кольору IMEI: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 та коробку від вищезазначеного мобільного телефону, що поміщено до спец. пакету №WAR1402055, мобільний телефон марки « ZTE Blade A55» на 128 Gb чорного кольору IMEI: НОМЕР_6 , IMEI2: НОМЕР_7 та коробку від вищезазначеного мобільного телефону, що поміщено до спец. пакету №WAR1402054. 04 вересня 2025 року поліетиленовий пакунок на застібці із вмістом 77 таблеток білого кольору, грошові купюри номіналом «500» гривень у кількості 95 шт., грошові купюри номіналом «200» гривень у кількості 119 шт., грошові купюри номіналом «100» гривень у кількості 62 шт. та грошові купюри номіналом «50» гривень у кількості 8 шт., грошові купюри номіналом «500» гривень у кількості 125 шт., грошові купюри номіналом «200» гривень у кількості 123 шт., грошові купюри номіналом «100» доларів США у кількості 15 шт., грошові купюри номіналом «1000» гривень у кількості 53 шт., мобільний телефон марки «Nokia» чорного кольору з сім-картою з номером НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «Smart 8» на 128 Gb чорного кольору IMEI: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 та коробку від вищезазначеного мобільного телефону, мобільний телефон марки « ZTE Blade A55» на 128 Gb чорного кольору IMEI: НОМЕР_6 , IMEI2: НОМЕР_7 та коробку від вищезазначеного мобільного телефону визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0001126 від 07.05.2025. 05 вересня 2025 року вище зазначені речові докази оглянуто слідчим в період часу з 08 год. 00 хв. по 12 год. 20 хв. та складено протокол огляду речових доказів.

У судове засідання прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 не прибув, про день, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, направив до суду заяву, в якій просить розглянути клопотання у його відсутності, а також в своїй заяві вказав, що клопотання підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Вказані підстави необхідно диференціювати залежно від мети застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтере су суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності [6; 7; 8; 9; 10]

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що арешт на вилучені під час обшуку речі, необхідний для збереження речових доказів та з метою досягнення дієвості кримінального провадження наявна необхідність у застосуванні до тимчасово вилученого майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, що є безпосередньо предметом та доказом вказаного кримінального правопорушення пов`язаного з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші злочини проти здоров`я населення, а також для встановлення відомостей, що міститься у вище зазначених речах та предметах шляхом проведення судових експертиз.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арешт майна є винятковим заходом, який може бути застосований лише за наявності достатніх підстав вважати, що майно є доказом злочину, набуте злочинним шляхом або підлягає спеціальній конфіскації.

Однак, клопотання прокурора, не містить доказів, які б підтверджували, що вилучені грошові кошти здобуті злочинним шляхом; що вони мають ознаки речових доказів у розумінні ст.98 КПК України; що вони належать конкретній особі та можуть бути предметом майбутньої конфіскації. Сам факт вилучення майна під час слідчої дії не свідчить про його злочинне походження чи необхідність арешту.

Щодо накладення арешту на мобільний телефон марки «Smart 8» на 128 Gb чорного кольору IMEI: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 та коробку від вищезазначеного мобільного телефону, мобільний телефон марки « ZTE Blade A55» на 128 Gb чорного кольору IMEI: НОМЕР_6 , IMEI2: НОМЕР_7 та коробку від вищезазначеного мобільного телефону - у клопотанні відсутні дані, що підтверджують його використання саме як знаряддя злочину чи носія відомостей, які мають значення для кримінального провадження.

Сам по собі факт вилучення телефону та коробки до телефону, коштів не є достатньою підставою для їх арешту.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово підкреслював, що втручання держави у право власності (ст.1 Протоколу №1 до Конвенції) має бути: законним - передбаченим національним законодавством; легітимним - переслідувати суспільно значущу мету; пропорційним - забезпечувати справедливий баланс між інтересами суспільства і правами особи.

У рішенні «Функе проти Франції» (Funke v. France, № 10828/84, 25.02.1993) Суд наголосив, що державні органи повинні дотримуватись принципу «належного балансу» між потребами розслідування і захистом прав особи.

З урахуванням зазначеного, накладення арешту на грошові кошти та мобільний телефон у даному випадку не відповідає принципу пропорційності, а тому є надмірним втручанням у право власності.

Прокурор в поданому клопотанні не довів, що вилучені кошти, мобільний телефон та коробка до мобільного телефону здобуті злочинним шляхом або мають ознаки речових доказів. Таким чином, правові підстави для арешту майна відсутні. З огляду на викладене, клопотання прокурора є необґрунтованим і не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 170-173, 309 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалам кримінального провадження № 0001126, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 травня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її проголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1