18.06.2025 Єдиний унікальний номер 205/1786/19
1-кп/205/349/25
Провадження №1кп/205/349/25
Справа №205/1786/19
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року Новокодацький районний суд

міста Дніпра

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Дніпро, об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Верхньодніпровська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня-технічна, розлученого, раніше неодноразово засудженого, останній раз: 04.03.2025 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.4, 357 ч.1 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.3, 382 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_5 , вчиняючи злочин повторно, 29 вересня 2018 року, приблизно о 01 годині, перебував поблизу буд. АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел на крадіжку чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_5 , в той же день та час, перебуваючи у зазначеному вище місці, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, із корисливих міркувань, переліз через паркан на територію домоволодіння, де шляхом пошкодження вхідних дверей проник у зазначений будинок, звідки викрав майно потерпілого ОСОБА_6 , а саме:

- холодильник «ATLANT MX 2822-66», вартістю 6771,29 грн.;

- бетономішалку «Кетавр БМ-140-Е», вартістю 3960,53 грн.;

- болгарку «Craft CAG 230/2200», вартістю 761,83 грн., після чого з місця злочину зник, завдавши потерпілому майнову шкоду на загальну суму 11943,65 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_5 , будучи визнаний винуватим постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 31 січня 2024 року в справі №205/415/24, яка набрала законної сили 13 лютого 2024 року, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 17 000 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, будучи з нею ознайомленим, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами та, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч.2 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 13 серпня 2024 року, близько 22 години 20 хвилин, всупереч судовому рішенню, керував транспортним засобом "Chevrolet Aveo", р/н НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Криворізька, в м.Дніпро, біля буд.1а був зупинений працівниками УПП в Дніпропетровській області за порушення Правил дорожнього руху України, які склали щодо нього протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.126 ч.5, 130 ч.3 КУпАП. Після цього, постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 31 жовтня 2024 року, яка набрала законної сили, обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.126 ч.5, 130 ч.3 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення на підставі ст.30 ч.3, 36 КУпАП, у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 51 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 20 років 11 місяців та 12 днів, без конфіскації транспортного засобу.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_7 , 08 травня 2024 року, близько 16 години 10 хвилин, всупереч судовому рішенню, керував транспортним засобом "KIA K5", р/н НОМЕР_2 , рухаючись по пров.Бойчуковському, в м.Дніпро, біля буд.6Б був зупинений працівниками УПП в Дніпропетровській області за порушення Правил дорожнього руху України, які склали щодо нього протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.126 ч.5, 130 ч.3 КУпАП. Після цього, постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 14 листопада 2024 року, яка набрала законної сили, обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.126 ч.5, 130 ч.3 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 51 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років, без конфіскації транспортного засобу.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 , 19 вересня 2024 року, у невстановлений час, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, діючи умисно, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами та, маючи реальну можливість їх виконати, сів за кермо та здійснював керування транспортним засобом «KIA K5», р/н НОМЕР_2 , в особистих цілях.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 , умисно не виконав постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 31 січня 2024 року у справі №205/415/24 (провадження №3/205/677/24), яка набрала законної сили 13 лютого 2024 року.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою провину визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся і пояснив суду, що дійсно, при зазначених в обвинувальних актах обставинах, 29 вересня 2018 року, приблизно о 01 годині, з метою крадіжки, шляхом пошкодження дверей проник до буд. АДРЕСА_2 , звідки викрав холодильник, бетономішалку та болгарку, завдавши потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 11493,65 грн. Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 суду підтвердив, що постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 31 січня 2024 року був притягнутий за ч.1 ст.130 КУпАП та позбавлений права керування транспортними засобами, однак, незважаючи на це, продовжував керувати транспортними засобами при обставинах, викладених в обвинувальному акті, за що знову притягувався до адміністративної відповідальності за ст.126 ч.5, 130 КУпАП.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним допит потерпілого та свідків в судовому засіданні, а також дослідження письмових доказів та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло та за ч.1 ст.382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії тяжких та нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше засуджений, під наглядом у лікаря-нарколога не перебуває, страждає на тяжку хворобу.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , передбаченими ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , передбаченою ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що покаранням необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , а також попередження нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачене законом, судом не встановлені, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 , вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.03.2025 року був визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.4, 357 ч.1 КК України і засуджений до 6 років 6 місяців позбавлення волі та до ухвалення зазначеного вироку вчинив інші кримінальні правопорушення, у зв`язку з чим суд вважає необхідним призначити йому покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України, поглинувши призначене покарання покаранням, призначеним вироком частково приєднавши до призначеного покарання не відбутий строк покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.03.2025 року.

На підставі ст.122 ч.2, 124 ч.2 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта при проведенні експертизи у сумі 210 грн.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.3, 382 ч.1 України та призначити йому:

- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки;

- за ч.1 ст.382 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення призначеного покарання, а також покарання, призначеного вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20 лютого 2025 року пакаранням у виді шести років та шести місяців позбавлення волі, призначеним за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2025 року, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на шість років та шість місяців.

Строк покарання ОСОБА_5 відраховувати з 24 жовтня 2024 року.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженню не обирався.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи №517 від 13 лютого 2019 року в розмірі 210 гривень.

Речові докази по справі: болгарку «Craft CAG 230/2200» - залишити у потерпілого ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Новокодацький районний суд міста Дніпра, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1