Дата документу 29.05.2025 Справа № 332/2009/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/2009/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/270/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула 29 травня 2025 року в м.Запоріжжя в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за заявою засудженого ОСОБА_6 про перегляд судового рішення по кримінальному провадженню за нововиявленими обставинами,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Солонянська ВК (№21)».

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2024 року, якою заяву засудженого ОСОБА_6 про перегляд судового рішення по кримінальному провадженню за нововиявленими обставинами повернуто заявнику.

Своє рішення суд мотивував тим, що заява про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Заводського районного суду м.Запоріжжя від 11 лютого 2022 року не відповідає вимогам ч.2 ст.462 КПК України.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу, а його заяву про перегляд вироку Заводського районного суду м.Запоріжжя від 11 лютого 2022 року задовольнити та матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи за нововиявленими обставинами, за обставинами, які він надав у заяві.

Засуджений зазначає, що в обґрунтування своєї заяви про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Заводського районного суду м.Запоріжжя від 11 лютого 2022 року він вказував, що судом надано неправильну оцінку здобутим під час досудового слідства та судового розгляду доказам, посилаючись на неповний висновок експерта, обґрунтовуючи тим, що під час проведення комісійної судово-медичної експертизи експертна комісія не мала документації про тілесні ушкодження та травми, які потерпіла ОСОБА_9 могла отримати у бійці з ОСОБА_10 після первинної експертизи у період лікарняного обстеження і лікування у МЦ ТОВ «РЕТИНА».

Апелянт вважає, що через халатне ставлення до лікування, вживання алкоголю і бійок, в якій могла отримати невеликий удар по травмі (по очам чи по обличчю), які і призвели до тяжких наслідків (до втрати зору на обидва ока), за виною самої потерпілої ОСОБА_9 , це свідчить про те, що всі тяжкі наслідки, які виявились у потерпілої ОСОБА_9 , виникли з її халатного лікування, та недотримання вимог у лікуванні після виписки з КНП «Міська лікарня №3», де ОСОБА_9 з 19 травня 2020 року по 02 червня 2020 року лікувалась та обстежувалась.

Крім того, вказує, що судово-медична експертиза №692 від 25 червня 2020 року не встановила таких ушкоджень, які були встановлені експертизою №882/к від 25 жовтня 2021 року.

Також, допитаний експерт, який проводив судово-медичну експертизу №692 від 25 червня 2020 року, пояснив, що по травмі, яку спричинив засуджений 19 травня 2020 року, та представленої медичної документації та огляду потерпілої ОСОБА_9 , він не бачив тяжких тілесних ушкоджень.

Засуджений зазначає, що у своїй заяві про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Заводського районного суду м.Запоріжжя від 11 лютого 2022 року він вказував, що обставини, які могли вплинути на судове рішення (висновків експертів та питання до експертів), але не були відомі і не могли бути відомі суду та йому, та наполягав на тому, що під час проведення комісійної судово-медичної експертизи, експертна комісія не мала документації та інформації про бійку та тілесні ушкодження (у період липень-вересень), які потерпіла ОСОБА_9 могла отримати у бійці з ОСОБА_10 після первинної експертизи №692 від 25 червня 2020 року.

Вказане на переконання апелянта, свідчить про те, що тяжкі ушкодження та тяжкі наслідки у потерпілої ОСОБА_9 з`явилися після висновку експерта №692 від 25 червня 2020 року і за вини самої потерпілої.

При цьому, засуджений посилається на те, що про бійку між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 він дізнався від свідка ОСОБА_11 у телефонній розмові у 2021 році.

Згідно з ухвалою суду, ОСОБА_6 07 травня 2024 року втретє в порядку ст.460 КПК України звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Заводського районного суду м.Запоріжжя від 11 лютого 2022 року, ухваленого у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, який постановою Запорізького апеляційного суду від 23 травня 2022 року залишено без змін. Вирок набув законної сили 23 травня 2022 року.

Ухвалою судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 13 травня 2024 року заяву засудженого ОСОБА_6 про перегляд судового рішення по кримінальному провадженню за нововиявленими обставинами залишено без руху, з підстави недотримання вимог передбачених ст.ст.461, 462 КПК України із наданням ОСОБА_6 п`ятнадцятиденного строку для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.

04 червня 2024 року на адресу Заводського районного суду м.Запоріжжя на виконання ухвали Заводського районного суду м.Запоріжжя від 13 травня 2024 року поштовим зв`язком надійшла заява ОСОБА_6 .

Так, у заяві яка надійшла до суду 07 травня 2024 року про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Заводського районного суду м.Запоріжжя від 11 лютого 2022 року, ОСОБА_6 зазначив про те, що обставини, які могли вплинути на судове рішення, але не були відомі і не могли бути відомі суду та йому, полягають у тому, що під час проведення комісійної судово-медичної експертизи експертна комісія не мала документації про тілесні ушкодження, які потерпіла ОСОБА_9 отримала у бійці з ОСОБА_10 після первинної експертизи (№692 від 25 червня 2020 року) період лікарняного обстеження і лікування у МЦ ТОВ «РЕТИНА», що на переконання засудженого ОСОБА_6 , свідчить про те, що нові тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_12 з`явилися після висновку експерта №692 від 25 червня 2020 року і за вини самої потерпілої, зазначаючи про те, що він про бійку між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 дізнався від свідка ОСОБА_11 , яка бачила бійку між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в ході якої одна одній спричинили незначні тілесні ушкодження, що призвело на думку засудженого до погіршення стану здоров`я і погіршення травми потерпілої ОСОБА_9 , яку засуджений спричинив їй 19 травня 2020 року. За таких підстав, засуджений ОСОБА_6 просить скасувати вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 11 лютого 2022 року та ухвалити новий вирок відносно нього перекваліфікувавши його дії з ч.1 ст.121 КК України на ч.1 ст.122 КК України.

Заслухавши доповідь судді; засудженого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, яка вважала, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами, якими визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

З матеріалів провадження убачається, що засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою, в якій просив переглянути за нововиявленими обставинами вирок щодо нього Заводського районного суду м.Запоріжжя від 11 лютого 2022 року, яким його засуджено за ч.1 ст.121, ч.4 ст.70 КК України - до покарання у виді позбавлення волі стоком на 6 років.

В своїй заяві засуджений ОСОБА_6 зазначив про те, що обставини, які могли вплинути на судове рішення, але не були відомі і не могли бути відомі суду та йому, полягають у тому, що під час проведення комісійної судово-медичної експертизи, експертна комісія не мала документації про тілесні ушкодження, які потерпіла ОСОБА_9 отримала у бійці з ОСОБА_10 після первинної експертизи (№692 від 25 червня 2020 року) у період лікарняного обстеження і лікування у МЦ ТОВ «РЕТИНА», що на переконання засудженого ОСОБА_6 , свідчить про те, що нові тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_12 з`явилися після висновку експерта №692 від 25 червня 2020 року і за вини самої потерпілої, зазначаючи про те, що він про бійку між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 дізнався від свідка ОСОБА_11 , яка бачила бійку між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в ході якої одна одній спричинили незначні тілесні ушкодження, що призвело на думку засудженого до погіршення стану здоров`я і погіршення травми потерпілої ОСОБА_9 , яку засуджений спричинив їй 19 травня 2020 року.

Вказані вище обставини, на думку засудженого, не були відомі суду, та мають суттєве значення для вирішення справи за його обвинуваченням, у зв`язку з чим останній просив вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 11 лютого 2022 року у справі №332/2009/20 скасувати та ухвалити новий вирок, яким перекваліфікувати його дії з ч.1 ст.121 КК України на ч.1 ст.122 КК України.

Зазначена заява була залишена судом без руху та надано строк засудженому для усунення недоліків заяви.

В своїй ухвалі від 13 травня 2024 року суд першої інстанції як підставу для залишення заяви без руху, зазначив, що у порушення норм КПК України, засуджений не вказав обставини, що не були відомі і не могли бути відомі суду та йому під час судового розгляду. Окрім іншого, засуджений ОСОБА_13 у заяві не вказав, коли конкретно він дізнався від свідка ОСОБА_11 про бійку між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в ході якої одна одній спричинили незначні тілесні ушкодження, що призвело на думку засудженого, до погіршився стану здоров`я і погіршення травми потерпілої ОСОБА_9 , яку засуджений спричинив їй 19 травня 2020 року.

В свою чергу, вказані обставини позбавляють суд першої інстанції можливості пересвідчитися у дотриманні засудженим визначеного ч.1 ст.461 КПК України строку звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

На виконання ухвали суду про залишення заяви без руху засудженим подано заяву, яка надійшла до суду 04 червня 2024 року, зі змісту якої убачається, що засудженим не виконано вимоги суду, викладені в ухвалі від 13 травня 2024 року, та вказані судом недоліки не усунені.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про необхідність повернення вказаної заяви.

Повертаючи вказану заяву засудженого про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, суд вказав на те, що обставини, на які посилається ОСОБА_6 , не містять даних, що свідчать про наявність нововиявлених обставин, оскільки заявник посилається на обставини, що не є нововиявленими в розумінні ст.459 КПК України.

Свої висновки суд належним чином вмотивував в оскаржуваній ухвалі та з цими висновками погоджується і колегія суддів.

В своїй апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 зазначає, що судом надано неправильну оцінку здобутим під час досудового слідства та судового розгляду доказам, вважає неповним наявний в матеріалах провадження висновок експерта, обґрунтовуючи це тим, що під час проведення комісійної судово-медичної експертизи експертна комісія не мала документації про тілесні ушкодження та травми, які потерпіла ОСОБА_9 могла отримати у бійці з ОСОБА_10 після первинної експертизи у період лікарняного обстеження і лікування у МЦ ТОВ «РЕТИНА».

Зміст поданих засудженим ОСОБА_10 заяви та апеляційної скарги свідчить про те, що останній не погоджується з ухваленим щодо нього вироком суду, вважає, що цей вирок ухвалений на підставі неповно з`ясованих обставин провадження, зокрема вказує і на неповний, на його думку, висновок експерта, а також вважає, що суд надав неправильну оцінку дослідженим доказам.

В свою чергу, матеріали провадження свідчать про те, що всі доводи сторони захисту перевірялися судами першої та апеляційної інстанції та на ці доводи надана відповідь у відповідних судових рішеннях, які набрали законної сили.

Обставин, які б можна було вважати нововивявленими у розумінні положень ч.2 ст.459 КПК України, в заяві засудженого ОСОБА_6 не наведено. З цієї заяви убачається, що обставини, на які вказує засуджений, а саме те, що потерпіла могла отримати додаткову травму очей при інших обставинах, ґрунтується на його припущеннях.

Окрім того, в своїй заві ОСОБА_6 не зазначив коли конкретно він дізнався від свідка ОСОБА_11 , яка нібито бачила бійку між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в ході якої одна одній спричинили незначні тілесні ушкодження, що призвело на думку засудженого до погіршення стану здоров`я і посилення травми потерпілої ОСОБА_9 , яку засуджений спричинив їй 19 травня 2020 року.

Разом з цим, в апеляційній скарзі засуджений зазначає, що про бійку між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 він дізнався від свідка ОСОБА_11 у телефонній розмові у 2021 році, тобто ще до ухвалення стосовно нього вироку суду, а саме до 11 лютого 2022 року.

Проте, з матеріалів провадження убачається, що обвинувачений не повідомляв про вищевказані обставини ані під час судового розгляду ані під час апеляційного провадження.

Більш того, з матеріалів провадження та з вироку суду, убачається, що свідок ОСОБА_11 була допитана під час розгляду справи судом першої інстанції, та всі учасники провадження мали можливість задати їй відповідні питання чи клопотати про її повторний допит у разі необхідності.

Окрім того, з матеріалів кримінального провадження убачається, що на вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 11 лютого 2022 року ОСОБА_6 було подано апеляційну скаргу та ухвалою Запорізького апеляційного суду від 23 травня 2022 року вказану апеляційну скаргу залишено без задоволення, а оскаржуваний вирок залишено без змін.

Версія обвинуваченого про те, що він випадково вдарив потерпілу, була перевірена як судом першої інстанції так і апеляційним судом, та свого підтвердження не знайшла.

Доводи засудженого про те, що всі тяжкі наслідки, які виявились у потерпілої ОСОБА_9 , виникли через її халатне лікування та недотримання вимог у лікуванні після виписки з КНП «Міська лікарня №3», де ОСОБА_9 з 19 травня 2020 року по 02 червня 2020 року лікувалась та обстежувалась, також ґрунтуються на припущеннях.

Отже, обставини, на які посилається засуджений ОСОБА_6 як в своїй заяві так і в апеляційній скарзі, не є нововиявленими.

Незгода засудженого з фактичними обставинами провадження та оцінкою доказів, наданою судом першої, не може бути підставою для відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами.

Так, згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 23 січня 2023 року в справі №750/10191/18, провадження №51-3440 ск 20, відповідно до положень статті 459, пунктів 4,5 статті 462, статті 91 Кримінального процесуального Кодексу України, перегляд за нововиявленими обставинами судових рішень, що набрали законної сили, є екстраординарною процедурою. Ця процедура призначена для виняткових випадків, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які:

1) існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі і не могли бути відомі суду та особі, яка вимагає такого перегляду;

2) перебувають в органічному зв`язку з предметом доказування в кримінальному провадженні, тобто можуть мати значення для оцінки обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення;

3) мають істотне значення, тобто самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами можуть свідчити про неправильність вироку чи ухвали, про перегляд яких йдеться.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, про які сторона знала або мала знати на момент постановлення рішення, мала можливість представити під час судового розгляду, але цього не зробила.

Перегляд за нововиявленими обставинами не може використовуватися як прихована апеляція на судове рішення, яке набрало законної сили, тобто для повторного розгляду справи і отримання нової оцінки її обставин, тому лише можливість існування двох точок зору на обставини справи не може бути підставою для перегляду в екстраординарному порядку.

Фактично доводи засудженого спрямовані на повторний розгляд обставин справи, нове дослідження та оцінку доказів.

Разом з цим, у згаданій ухвалі Верховний Суд зауважив, що повторний розгляд обставин справи суперечить загальним засадам кримінального провадження, передбаченим ч.1 ст.7 КПК України. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який серед іншого, також вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Цей принцип полягає у тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи.

З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність повернення заяви засудженого.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.404-405, 407, 418-419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2024 року, якою заяву засудженого ОСОБА_6 про перегляд судового рішення по кримінальному провадженню за нововиявленими обставинами повернуто заявнику, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4