Справа № 334/20/24
Номер провадження № 1-кп/334/250/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року

Ленінський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи, стосовно якої розглядається клопотання ОСОБА_4 , захисника особи, стосовно якої розглядається клопотання адвоката ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , законного представника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001639 від 11.08.2023 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середню освіту, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не має, не одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 стрільця 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- за ознаками вчинення суспільно - небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

02.01.2024 року в провадження Ленінського районного суду м.Запоріжжя надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ознаками вчинення суспільно - небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, внесеному в ЄРДР за № 0001639 від 11.08.2023 року.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді стрільця 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти, 11 серпня 2023року, приблизно о 15 годині 20 хвилин, перебуваючи за місцем мешкання? а саме у квартирі АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклого словесного конфлікту зі своїм братом ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, не передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті брата ОСОБА_8 , внаслідок хронічного психічного захворювання, взяв наявний на кухні предмет, схожий на кухонний ніж, та наніс ним не менше одного удару в область передньої правої частини грудної клітини ОСОБА_8 , спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді одиночного проникаючого сліпого колото-різаного поранення грудної клітини з ушкодженням правої легені, що ускладнилось масивною крововтратою, від якого ОСОБА_8 помер на місці події.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч.1 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Посилаючись на те, що суспільно небезпечне діяння, вчинене ОСОБА_4 у стані неосудності, прокурор просить застосувати до нього примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом, до Дніпровської філії "Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги" Державної установи "Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України".

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, зазначаючи, що є всі законні підстави для застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_4 .

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та просив закрити провадження, оскільки належними та допустимими доказами не підтверджено причетність ОСОБА_4 до суспільно небезпечного діяння, яке йому інкримінується, а саме ч.1 ст.115 КК України. Також зазначив, що під час проведення досудового розслідування, ігноруючи вимоги ч.1 ст.51 КПК України, слідчим було порушено право підозрюваного ОСОБА_4 на захист. Крім того, сторона захисту вважає, що огляд місця події, об`єкти, які були вилучені під час сказаної слідчої дій, судові експертизи по даних об`єктах та постанови про визнання речовими доказами за їх результатами, які сторона обвинувачення надала до суду як докази є недопустимими, оскільки зібрані з грубим порушенням норм КПК.

Потерпіла ОСОБА_6 , законний представник ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримали думку захисника.

У судовому засіданні шляхом дослідження доказів у кримінальному провадженні, а саме допиту ОСОБА_4 потерпілої ОСОБА_6 , свідків, дослідження інших письмових доказів, встановлено і знайшло підтвердження, що мало місце суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.115 КК України, яке вчинено саме ОСОБА_4 .

Так, в судовому засіданні ОСОБА_4 не заперечував своєї вини у вчиненні суспільно небезпечного діяння, не оспорював фактичні обставини справи, однак запевняв, що в силу свого захворювання не пам`ятає всю хронологію події, що сталася. Пам`ятає, що зустрівся з своїм другом, нині покійним ОСОБА_9 . Сходили на базар, купили все необхідне для установки унітазу. Повернулись назад, прийняв душ. Далі вже пам`ятає, що тримає рушник у брата на ключиці, поруч ОСОБА_9 ніби з телефоном. Плаче мама. Потім пам`ятає працівників швидкої та поліції. Пам`ятає як поліція виводила його в кайданах на вулицю, кучу питань від них. Йому тоді хотілося лише залишитись на одинці, щоб ніхто його не чіпав. Що говорив, що відповідав не пам`ятає, про те, що відбулось між ними з братом пам`ятає лише зі слів поліцейських, сам нічого не пам`ятає. В той день алкогольні напої не вживав, за день до події вживав зі своїм другом. Також пояснив, що в психіатричній лікарні його не лікують, у нього погіршилась пам`ять і погіршується надалі. В нього малорухлива ліва рука і нога. Діагноз його не лікується, боїться, що без лікування залишиться інвалідом.

Потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що того дня, коли все відбулось, вона була вдома, знаходилась на кухні, готувала їжу, почула шум, вийшла подивитись, пройшла через коридор до спальні, побачила, що молодший син тримає рушника на плечі старшого, і той весь у крові. Попросила ОСОБА_9 викликати швидку, сама розмовляла з сином, щоб той не втрачав свідомість. Приїхали працівники швидкої та поліції, сказали вийти з кімнати, чекала в коридорі. Сини проживали з нею з 1991року, як отримали квартиру. Але пізніше старший син одружився і з дружиною поїхав мешкати до міста Бердянськ. За рік до цих подій, він виїхав з ОСОБА_10 і став проживати з нею. Його дружина залишилась там. Старший син був розумний, закінчив два університети, був тихий, хороший хлопець. Молодший син ( ОСОБА_11 ) гарний, роботящий хлопець, працював раніше на приватній фірмі, там отримав травму голови. Але на стан здоров`я не скаржився. Коли почалась війна, пішов добровольцем на службу в ЗСУ, навчався у Дніпрі, потім воював в Харківській і Донецькій області, був штурмовиком. Під час проходження служби отримав контузію, лікувався. Змін у його поведінці не помічала, але він постійно скаржився на головні болі. Відносини між синами були добрі, вони дружили, допомагали один одному, конфліктів між ними не було. Алкоголь вживали, але не багато, по святах. Щодо події, що сталася 11 серпня 2023року в їх квартирі: старший син був у себе в кімнаті, у нього був окремий побут, харчувався окремо у себе в кімнаті, у нього свій посуд. Молодший харчувався з нею. В той день всі були вдома, ОСОБА_11 приїхав у відпустку, ОСОБА_12 був вихідний. ОСОБА_11 разом зі своїм знайомим ОСОБА_9 пішли купувати унітаз, ОСОБА_9 робив ремонт у туалеті. ОСОБА_12 дивився телевізор у себе в кімнаті. ОСОБА_11 з ОСОБА_9 не було приблизно 40 хвилин, потім вони повернулись, ОСОБА_9 почав встановлювати унітаз, вона була на кухні, почула шум, вийшла подивитись, ОСОБА_9 також вийшов трохи раніше, вона слідом за ним. ОСОБА_9 крикнув «О боже». Коли зайшла в кімнату, ОСОБА_11 тримав рушник у ОСОБА_12 на рані і повторював, що все буде добре. ОСОБА_12 вже закривав очі, вона з ним розмовляла, щоб він не втрачав свідомість, але він вже не відповідав. ОСОБА_9 пішов до коридору і з її телефону викликав швидку. ОСОБА_11 і ОСОБА_12 весь час перебували в кімнаті, ОСОБА_12 був одягнутий у домашній халат, ОСОБА_11 був у футболці і штанах. Окрім них, чотирьох, більше в квартирі нікого не було. Хто міг спричинити тілесні ушкодження не знає, нічого не бачила. Знаряддя вбивства також не бачила.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що півтора роки тому, 11.08.2023, він був на зміні, отримали виклик про ножове поранення, прибули на місце разом зі швидкою. Коли зайшли до квартири, побачили чоловіка, який лежав на спині на ліжку, на плечі з лівої сторони була рана. Напарник спілкувався з ОСОБА_14 , він допомагав працівникам швидкої, хвилин через 20 медики припинили надавати допомогу і констатували смерть. Пішов на кухню до напарника, ОСОБА_14 повідомляв, що його брат сказав йому, що той погано воює, і у них виник конфлікт. Ніж лежав на кухні, помитий. Бородай був спокійний, вибачався перед своєю мамою, падав перед нею на коліна.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив суду, що під час несення служби ОГП, о 15-42 отримали виклик на службовий планшет про ножове поранення в грудну клітину. Прибули на місце, там вже була швидка. Жінка, мати потерпілого, пояснила, що знаходилась в сусідній кімнаті, почула сварку, після чого з`ясувалось, що молодший син вдарив старшого ножом в область грудної клітини. В квартирі перебував ще один чоловік, з яким він спілкувався. Напарник в цей час допомагав медикам надавати допомогу потерпілому, потім напарник повідомив, що швидка констатувала смерть потерпілого. Спілкувався з ОСОБА_4 приблизно годину, він поводив себе спокійно, пояснив, що є військовослужбовцем, повернувся додому, вживав алкоголь, виник конфлікт з братом, взяв ніж і наніс йому ножове поранення. СОГ приїхала приблизно через 40 хвилин. На підозрюваному слідів крові не було, одягнений був у спідню білизну. По приїзду на місце виклику, в квартирі були підозрюваний, його мати, потерпілий і співробітники швидкої допомоги.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив, що працює лікарем виїзної спеціалізованої реанімаційної бригади в м.Запоріжжі. Викликів дуже багато, всі тяжкі, але цей випадок пам`ятає. Надійшов виклик про ножове поранення, диспетчер одразу попередив, що нападник знаходиться на місці події. Коли під`їхали, працівники поліції вже теж були на місці, разом з ними піднялись до квартири. Нас зустріла мати, ми пройшли до кімнати разом з поліцією. В квартирі був ще один чоловік, їх знайомий. Одразу зрозуміло було, що потерпілий тяжкий, він хотів щось сказати губами, але не зміг. Все довкола було в крові. Працівник поліції разом з нами надавав допомогу потерпілому. Коли стан стабілізувався, ми почали готувати його до транспортування. І раптово у нього зупинилось серце. Розпочали реанімаційні заходи, почалась рясна кровотеча з рани, і потерпілий помер. Конкретної дати не пам`ятаю, але було жарко, приблизно липень/серпень, перша/друга година дня, по АДРЕСА_3 або №5а. Особу, яка нанесла поранення не бачив. Постраждалий лежав на ліжку, на лівому боці. Поряд був їхній знайомий, який також допомагав нам. Ніж лежав біля потерпілого, звичайний, господарський. З приводу слідів на ньому нічого сказати не можу, бо в крові було все. Коли ми вже вийшли з квартири, нападник був у кайданках на ганку з поліцією. Поводив себе спокійно.

Також суд вважає, що в підтвердження причетності ОСОБА_4 до вчинення зазначеного суспільно-небезпечного діяння свідчать і наступні письмові докази:

-відповідно до витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001639 відомості про вчинення кримінального правопорушення за правовою кваліфікацією за ч.1 ст.115 КК України внесені до ЄРДР 11.08.2023 о 16-57 за фактом того, що 11.08.2023 близько 15 години 41 хвилина, військовослужбовець ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , в ході раптово виниклої сварки, діючи умисно, з метою позбавити життя ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тримаючи в руці ніж, наніс не менше одного удару ножом в область грудної клітини ОСОБА_8 , чим спричинив йому тілесні ушкодження, від яких останній помер в кареті швидкої допомоги (т.1, а.с.110);

-згідно з протоколом огляду речей від 16.08.2023, проведено огляд аудіозапису мовного реєстратора від 11.08.2023, наданого КНП «ТМО «ОЦЕМД та МК» ЗОР, дослідженого в судовому засіданні, при відтворенні якого зафіксовано діалог особи, яка назвалась «знайомим, другом», та який під час телефонного дзвінка на швидку допомогу, повідомив про ножове поранення в грудну клітину за адресою: Дегтярьова,10,71, на питання оператора повідомив, що потерпіла особа жива, рану прижали рушником, пораненому 40 років, той, хто наніс удар, поряд …., на фоні було чутно плач жінки (т.1, а.с.122-129);

-згідно з протоколом огляду речей від 23.10.2023, проведено огляд відеозаписів з нагрудних бодікамер екіпажів патрульної поліції, які прибули 11.08.2023 до кв. АДРЕСА_2 , досліджених в судовому засіданні, при відтворенні яких зафіксовано прибуття екіпажу УПП до квартири. Так, 11.08.2023 о 15:51 екіпаж патрульної поліції разом із лікарями швидкої медичної допомоги прибули до квартири АДРЕСА_2 . Зайшовщи до коридору, виявлено потерпілу ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_17 . Працівників провели до кімнати, розташованої у дальньому правому куті вказаного коридору відносно входу до квартири, повідомивши, що постраждалий знаходиться на дивані. Підозрюваний на той момент був одягнутий у труси з оголеним торсом. На питання до ОСОБА_4 що трапилось, останній відповів, що у нього стався конфлікт з рідним братом, в ході якого він пішов на кухню, узяв кухонний ніж, та, повернувшись до кімнати, вдарив ним брата один раз в область правого плеча. З приводу мотиву, ОСОБА_4 пояснив, що це не важливо, однак постраждалий йому сказав, що він, начебто, неправильно воює. ОСОБА_4 мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, останній підтвердив, що дійсно в той день вживав алкоголь, але не з братом. Зазначив також, що він є військовослужбовцем та перебуває у відпустці (т.1, а.с.130-140);

- згідно протоколу огляду місця події від 11.08.2023 року з фототаблицями та відтвореним в судовому засіданні відеозаписом, в квартирі АДРЕСА_2 , в кімнаті № 3 був виявлений труп ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мав тілесні ушкодження у вигляді рани у правій підключичній області. Під час проведеного огляду було вилучено фрагмент килима зі слідами нашарування речовини бурого кольору, рушник з просякненням речовиною бурого кольору, а також три предмети, схожі на кухонні ножі (т.1, а.с.166-187);

- згідно висновку експерта № 4822 від 11.08.2023 року, причиною смерті ОСОБА_8 , 1979р.н., стало одиночне сліпе колото-різане поранення грудної клітки з локалізацією шкірної рани в підключичній ділянці справа, з ушкодженням по ходу ранового каналу правої легені, яке ускладнилось розвитком масивної крововтрати ( т.2, а.с.133-138);

- згідно висновку експерта № 1566 від 17.08.2023 року, рана на клапті шкіри з правої підключинної області від трупа ОСОБА_8 , утворилась від дії плаского колючо -ріжучого предмету, яким міг бути клинок ножа, що має щонайменше одне лезо…. Справжня рана на клапті шкіри не могла утворитися від дії представленого на експертизу ножа №1. Можливість утворення рани на клапті шкіри з підключичної ділянки справа, як від дії клинка ножа №2 та і від дії клинка ножа №3 не виключається. (т.2, а.с.124-128);

- згідно висновку експерта № 3049 від 11.08.2023 року, кров від трупа ОСОБА_8 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинином анти А і анти- В за ізосерологічною системою АВО. В слідах на футболці та шортах знайдена кров людини, при встановленні групової належності якої виявлений антиген Н, що не виключає її походження від особи групи 0 з ізогемаглютинином анти А і анти- В за ізосерологічною системою АВО, в тому числі від труба ОСОБА_8 (т.2, а.с.175-177);

- з протоколу проведення слідчого експерименту від 11 вересня 2023 року, за участю підозрюваного ОСОБА_4 , відеозапис якого був відтворений у судовому засіданні, слідує, що останній добровільно в присутності понятих, детально розповів та показав, за яких обставин між ним та його братом ОСОБА_8 відбулася сварка, продемонстрував механізм нанесення ним удару потерпілому ( т.2, а.с. 184-191);

- відповідно висновку експерта № 1823/к від 23.09.2023 року, при порівнянні механізму спричинення ушкодження потерпілому ОСОБА_8 за судово-медичними даними з механізмом і обставинами, на які вказує підозрюваний ОСОБА_4 під час слідчого експерименту, встановлено співпадіння за знаряддям травми, кількістю впливів, травмованою ділянкою. Наведене, при відсутності суттєвих розбіжностей, надає можливість зробити висновок про вірогідність нанесення ушкодження ОСОБА_8 за умов та обставин, на які вказував підозрюваний ОСОБА_4 під час зазначених слідчих дій. (т.2, а.с.192-201);

- згідно висновку лікаря КГП «ОКЗ НПД» ЗОР ОСОБА_18 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння № 6837, складеного 11.08.2023 року о 21-05 год., слідує, що ОСОБА_4 на момент огляду перебував у стані алкогольного сп`яніння (т.2, а.с.228).

Суд, оцінивши всі вищенаведені докази в сукупності на предмет їх законності, допустимості та належності, які в своїй сукупності повно відтворюють картину подій, прийшов до висновку, що всі вони зібрані відповідно до норм КПК, докази є належними та допустимими, а також такими що в своїй сукупності повністю підтверджують причетність ОСОБА_4 до вчинення вищенаведеного суспільно-небезпечного діяння.

Між тим, під час розгляду даного кримінального провадження, захисник адвокат ОСОБА_5 наполягав на тому, що зібрані по справі докази та надані суду отримані органами досудового розслідування внаслідок порушення вимог кримінального процесуального закону, а також прав та свобод людини, а тому є неналежними та недопустими у зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Відповідно до рішення Конституційного суду України №12рп/2011 від 20.10.2011 року визнавати допустимими та використовувати як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог Кримінально-процесуального кодексу. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення права і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Частина 1 статті 87 КПК передбачає, що недопустимими є докази отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свободи людини.

Відтак правила ст.87 КПК до наданих сторонами доказів щодо визнання доказів недопустими можуть бути застосовані не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті. Суд, визнаючи доказ недопустимим відповідно до частини 2 або 3 статті 87 КПК України, має зазначити, який саме пункт цих положень став підставою для такого рішення.

Якщо суд визнає недопустимим доказ з посиланням на частину першу статті 87 КПК України, він має зазначити, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення. Обґрунтовуючи наявність такого порушення, суд має послатися на конкретні нормами Конституції або міжнародних договорів, якими гарантується ці прав та свободи, і за потреби на практику відповідних органів, уповноважених тлумачити ці норми.

Так захисником завлено клопотання про недопустимість доказу по справі - протоколу огляду місця події від 11.08.2023 в приміщенні квартири АДРЕСА_2 .

За частиною 1 статті 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних. У невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду).

Так, протоколом огляду місця події від 11.08.2023 року було зафіксовано обстановку у приміщенні, де сталася подія, розташування тіла потерпілого та наявні на ньому видимі ушкодження, присутність на місці події ОСОБА_4 , виявлені сліди злочину. Огляд місця події було розпочато після отримання відомостей про ножове поранення, тобто за наявності достовірної інформації про вчинення кримінального правопорушення. Огляд місця події здійснено за згоди власника квартири.

Проведення огляду місця події відбувалося з урахуванням нагальності в розкритті злочину та забезпечення можливості своєчасно зафіксувати сліди злочину на місці його вчинення. Сам ОСОБА_4 був присутнім при огляді місця події, жодних зауважень з приводу його проведення до протоколу не вніс. В установлені ч.2 ст.233 КПК України строки слідчий звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з клопотанням про визнання правомірним проведення такого огляду і відповідно його клопотання було задоволено ухвалою слідчого судді від 16.08.2023 року в порядку, встановленому ст. 237 КПК (а.с.188 т.1), що також свідчить про законність проведення огляду житла, а відтак підстав визнавати його недопустими у суду по цій підставі не має.

В ході проведення огляду місця події можуть вилучатись предмети, які містять на собі сліди злочину і мають відношення до кримінального правопорушення, що і було зроблено 11.08.2023 року, а тому вважати протокол огляду місця події, наступні висновки експертиз недопустимими доказами, підстав не вбачається.

Суд вважає, що в даному випадку огляд місця події працівниками поліції проводився відповідно до вимог статті 237 КПК України, огляд проведено за участю понятих та експерта, відтак даний доказ є допустими та належним, в свою чергу як і дані зафіксовані в порядку проведення даної слідчої дії.

Висновками проведених по справі експертиз підтверджено, що причиною смерті ОСОБА_8 , стало одиночне сліпе колото-різане поранення грудної клітки, рана утворилась від дії плаского колючо -ріжучого предмету, яким міг бути клинок ножа, можливість утворення рани дії клинка ножа № 2 та № 3, які були вилучені під час огляду місця події 11.08.2023 не виключається. Експертизи складені з дотриманням вимог статей 101, 102 КПК і підстав визнавати їх неналежними по наведеним захисником доводам суд не вбачає.

З приводу суперечливих, на думку захисника, пояснень свідків в судовому засіданні щодо знаряддя вчинення злочину, зокрема, кожен із них по різному вказує, де знаходився ніж, суд зазначає, що показання потерпілої та свідків доводять, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 стався конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 наніс потерпілому ОСОБА_8 удар ножом в область плеча. Показання свідків та потерпілої в цілому узгоджуються між собою щодо обставин події, локалізації завданого потерпілому удару, знаряддя, яким було завдано удар.

Суд враховує, що деякі відмінності у показаннях свідків можуть бути викликані індивідуальними особливостями у сприйнятті події, що відбувалася, та проміжком часу, який минув з дня зазначених подій.

Перевірити інш і версії цієї події суд не мав можливості, так як після порушення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 та пред`явлення йому підозри його родичі з заявою до поліції про перевірку причетності до смерті ОСОБА_8 інших осіб не подавали.

Щодо порушення права ОСОБА_4 на захист, про яке зазначав захисник, суд зазначає, що як досудове слідство, як свідчать матеріали справи, так і всі судові засідання проводились за участю адвоката, відтак право на захист ОСОБА_4 не порушено.

В ході судового розгляду суд відповідно до ст. 22 ч.6 КПК України, п. 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ «Гурепка проти України № 2» сприяв кожній із сторін мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом: були допитані потерпіла, свідки, досліджені висновки надані стороною обвинувачення. Суд дослідив всі надані сторонами провадження докази, наявність будь-яких перешкод у поданні стороною захисту інших доказів не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що наведеними у справі доказами доведено обставини, викладені в клопотанні прокурора, і в даному випадку на користь обвинувачення свідчать висновки експертиз, покази свідків, а також речові докази.

Матеріали провадження доводять , що у ОСОБА_4 та ОСОБА_8 виник конфлікт, на грунті якого ОСОБА_4 умисно з метою заподіяння смерті наніс потерпілому удар ножом.

Разом з тим, згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 505 від 27.09.2023р., на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих йому дій та на теперішній час, підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявляв та виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді органічного психічного розладу, викликаного кістозно-гліозними змінами головного мозку, зокрема правої скроневої частки, правої лобової частки та базальних ядер праворуч з прогресуючим перебігом, проявами глибоких патологічних особистісних змін, вираженого когнітивного дефіциту внаслідок інтелектуально-мнестичного зниження, з шизоафективними включеннями в минулому, що супроводжується відсутністю критики до свого стану, що позбавляло на вказаний період часу та позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, перешкоджає йому правильно сприймати обставини, що мають значення у справі та давати про них покази під час проведення з ним слідчих дій та в судовому процесі. Зважаючи на виявленні у ОСОБА_4 психологічні феномени у межах вищезазначеного органічного психічного розладу, останній виявляє клінічні ознаки суспільної небезпеки, потребує поміщення в спеціальний лікувальний заклад, з метою його обов`язкового лікування та запобіганню вчиненню ним суспільно-небезпечних діянь (т.2, а.с. 207-212).

Згідно ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керуватися ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

В силу ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно із ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Згідно ч.5 ст. 94 КК України, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.

Відповідно до ст.512 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні, а в силу ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами.

Суд, при визначенні виду і міри медичного характеру, враховує не тільки характер захворювання ОСОБА_4 та рекомендації експертів, але також і його відношення до вчиненого, визнання своєї вини, дані про його особу, те що останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти, за місцем служби характеризується посередньо, за скоєне жалкує.

Заслухавши думку прокурора, яка вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричний заклад з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом, думку захисника, потерпілої, законного представника, самого ОСОБА_4 , вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про те, що, оскільки в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, що підтверджується дослідженими у суді доказами, зазначені дії вчинені ним у стані неосудності, оскільки на період вчинення суспільно-небезпечного діянь він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, внаслідок психічного захворювання, та на даний час не видужав і до нього слід застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації в психіатричний заклад з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

До ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, підстав для його зміни суд не вбачає.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.93,94 КК України, ст.ст. ч.2 ст. 292, 503, 512, 513 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001639 від 11.08.2023 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо вчинення суспільно-небезпечного діяння за правовою кваліфікацією ч.1 ст.115 КК України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом, до Дніпровської філії "Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги" Державної установи "Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України", до виходу з хворобливого стану.

Речові докази: футболку зеленого кольору, шорти сірого кольору та id-паспорт № 007434815 на ім`я ОСОБА_4 , які передані на зберігання до камери схову Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, - повернути ОСОБА_4 , за належністю; фрагмент килима зі слідами нашарування речовини бурого кольору, рушник з просякненням речовиною бурого кольору, а також три предмети, схожі на кухонні ножі, вилучені під час огляду місця події 11.08.2023; змиви з обох кистей рук, зразки волосся з п`яти областей голови, зрізи нігтьових пластин з обох кистей рук, темно-синій халат зі слідами нашарування речовини бурого кольору та сірі труси зі слідами нашарування речовини бурого кольору, вилучені під час огляду трупа ОСОБА_8 12.08.2023, які передані на зберігання до камери схову Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, - знищити. Ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 16.08.2023, якими накладено арешт на зазначені речі, - скасувати. Інформаційні носії (диски DVD-R та СD-R) з аудіозаписом мовного реєстратора від 11.08.2023, наданого КНП «ТМО «ОЦЕМД та МК» ЗОР, відеозаписами з нагрудних бодікамер екіпажів патрульної поліції, відеофайлами фіксації проведених слідчих дій, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня її проголошення.

Копію ухвали після її проголошення вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1