Справа № 504/2882/25
Номер провадження 1-кп/504/678/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2025 рокус-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області:

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши клопотання про продовження дії запобіжних заходів, що подані в межах розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за №0000006 від 05.01.2025 року за обвинуваченням:

-ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 113КК України;

-ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеси, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 113КК України;

-ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Юркове Березівського району, Одеської області, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 113 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

до Доброславського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 113 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 113 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 113 КК України.

Прокурор звернувся до суду із клопотаннями про продовження обвинуваченим дії запобіжних заходів, у виді тримання під вартою.

В поданих клопотаннях прокурор зазначає наступне.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 113КК України, що є особливо тяжким кримінальним правопорушення за вчинення якого може бути застосоване найсуворіше покарання довічне позбавлення волі. Продовжують існувати ризики переховування ОСОБА_7 від суду, незаконного впливу на свідків, вчинити нове кримінальне правопорушення.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 113КК України, що є особливо тяжким кримінальним правопорушення за вчинення якого може бути застосоване найсуворіше покарання довічне позбавлення волі. Продовжують існувати ризики переховування ОСОБА_6 від суду, незаконного впливу на свідків, вчинити нове кримінальне правопорушення.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 113КК України, що є особливо тяжким кримінальним правопорушення за вчинення якого може бути застосоване найсуворіше покарання довічне позбавлення волі. Продовжують існувати ризики переховування ОСОБА_8 від суду, незаконного впливу на свідків, вчинити нове кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор підтримав подані ним клопотання просив їх задовольнити та не визначати розмір застави, з огляду на характер інкримінованих обвинуваченим діянь.

Обвинувачений ОСОБА_7 вказав про можливість застосування до нього запобіжного заходу у виді застави. Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 , звернула увагу, що застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо обвинуваченого ОСОБА_12 не є обов`язковим для суду. Так, в подібних справах суди застосовують заставу, як альтернативний запобіжний захід, що відповідає позиції Конституційного Суду України.

Обвинувачений ОСОБА_6 вказав про свою непричетність до вчинення інкримінованого йому діяння, зазначив, що він до даного часу не ознайомлений з матеріалами провадження, просив застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту. Захисник обвинуваченого підтримала думку підзахисного.

Обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник не заперечували, щодо задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши клопотання прокурора, суд приходить до таких висновків.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 113КК України, що є особливо тяжким кримінальним правопорушення за вчинення якого може бути застосоване найсуворіше покарання довічне позбавлення волі. ОСОБА_7 , з його слів раніше судимий, має середню освіту, має постійне місце проживання, непрацевлаштований, на утриманні малолітніх дітей не має, неодружений. Доказів наявності тісних соціальних зв`язків у м. Одеса та Одеській області обвинуваченого суду не надано.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 113КК України, що є особливо тяжким кримінальним правопорушення за вчинення якого може бути застосоване найсуворіше покарання довічне позбавлення волі. ОСОБА_6 з його слів він раніше судимий, має середню освіту, має постійне місце проживання, непрацевлаштований, на утриманні малолітніх дітей немає, неодружений. Доказів наявності тісних соціальних зв`язків у м. Одеса та Одеській області обвинуваченого суду не надано.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 113КК України, що є особливо тяжким кримінальним правопорушення за вчинення якого може бути застосоване найсуворіше покарання довічне позбавлення волі. ОСОБА_8 раніше не судима, непрацевлаштована, неодружена з її слів остання має трьох неповнолітніх дітей, які влаштовані до притулку. Відсутні докази наявності в обвинуваченої тісних соціальних зв`язків у м. Одеса та Одеській області.

В рішенні ЄСПЛ від 26.06.2001 у справі "Ilijkov v. Bulgaria" (§ 80, заява N 33977/96), суд зазначив, що суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Таким чином, враховуючи тяжкість інкримінованого діяння, а також соціальні зв`язки обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які не є настільки міцними, щоб унеможливити їх втечу від суду, ризик переховування від суду останніх є надвисоким.

Також є доведеним ризик незаконного впливу на свідків кримінального провадження, оскільки свідки у цьому провадженні судом не допитані, а тому вільне пересування обвинувачених в просторі ставить під загрозу здобуття об`єктивних доказів судом. Обвинувачені вмовлянням, погрозами, підкупом чи шантажем можуть спонукати свідків надати вигідні для них покази.

Кримінальне провадження знаходяться на стадії підготовчого судового засідання, на даний час свідки у даному кримінальному провадженні не допитані безпосередньо судом і лише такий допит може бути покладений в основу судового рішення за наслідками розгляду провадження. Судом взято до уваги встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, окрім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 КПК України (ч. 4 ст. 95 КПК України).

У зв`язку із викладеним вище суд зазначає, що ризик впливу на свідків може існувати не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, але й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань свідків та їх дослідження.

Є доведеним і ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачення стосується зв`язку обвинувачених з країною агресором та мотивами неприйняття державності України, що в умовах воєнного стану вказує на існування цього ризику, оскільки обвинувачені можуть вдатися до продовження протиправної діяльності.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою. При цьому, такий запобіжний захід не є безальтернативним.

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Враховуючи наведені приписи закону, а саме ч. 6 ст. 176 КПК України, з урахуванням дії рішення Конституційного Суду України від 19.06.2024 року № 7-р(ІІ)/2024, альтернативним запобіжним заходом, що може бути застосований до обвинувачених у цьому кримінальному провадженні є запобіжний захід у виді застави.

Застосування інших більш м`яких запобіжних заходів (особисте зобов`язання, домашній арешт, тощо) у цьому кримінальному провадженні, не відповідає приписам ч. 6 ст. 176 КПК України, і на переконання колегії не буде здатне запобігти ризикам поза процесуальної поведінки обвинувачених.

За правилами ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України. Таким чином, застосування застави, як запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні є прерогативою суду, і така застава може бути застосована, з урахуванням характеру інкримінованого діяння, тяжкості покарання, що загрожує відповідним особам, соціальними зв`язками обвинувачених, тощо.

Враховуючи те, що вчинення інкримінованого діяння, яке було спрямовано на зниження обороноздатності країни, мало місце під час дії воєнного стану, що у період збройної агресії, щодо держави Україна містить посилену суспільну небезпеку, доведеність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачення стосується зв`язку обвинувачених з країною агресором та мотивами неприйняття державності України, що в умовах воєнного стану може спровокувати обвинувачених до продовження протиправної діяльності, відсутність в матеріалах провадження будь-яких об`єктивних доказів можливості внесення обвинуваченими застави, яка б була здатна забезпечити виконання ними своїх процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку і про відсутність правових підстав для визначення розміру застави обвинуваченим.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 194 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжних заходів задовольнити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах слідчого ізолятору до 09.11.2025 року включно.

Заставу не визначати.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах слідчого ізолятору до 09.11.2025 року включно.

Заставу не визначати.

Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах слідчого ізолятору до 09.11.2025 року включно.

Заставу не визначати.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

суддя ОСОБА_2

суддя ОСОБА_3