Провадження № 1-кс/127/6402/25
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

15 травня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000384 внесеного до ЄРДР 21.04.2025, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в смт. Тихонівка, Боханського району Іркутської області, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло вищевказане клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 ..

Клопотання мотивовано тим, що слідчим провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000384 від 21.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 16.12.2024 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 27 ч.5 ст. 185, ч. 3 ст. 27 ч.5 ст. 185 КК України та маючи не зняту та не погашену судимість, та будучи обізнаним про введення на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», дія якого неодноразово продовжувалася, востаннє Указом Президента України від 14.01.2025 № 26/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 08 лютого 2025 року на 90 діб, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний злочин проти власності в умовах воєнного стану за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 14.04.2025, у вечірній час, близько 21 години (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи поблизу спортивних майданчиків, що по вул. Северина Наливайка, 17, у м. Вінниці, помітив сумку чорного кольору, в якій знаходився мобільний телефон торгової марки «Xiaomi», моделі «Redmi Note 13» кольору Midnight Black, яка належить малолітньому ОСОБА_7 , який з іншими дітьми грався на спортивному майданчику. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою власного незаконного збагачення, з корисливих спонукань, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи таємно, повторно, в умовах воєнного стану, викрав сумку чорного кольору, в якій знаходився мобільний телефон торгової марки «Xiaomi», моделі «Redmi Note 13» кольору Midnight Black об`ємом пам`яті 6/128Гб, належний ОСОБА_7 та покинув місце вчинення кримінального правопорушення, та згодом розпорядився ним як своїм власним,

Відповідно до висновку експерта від 07.05.2025 вартість вказаного мобільного телефону становить 4461,48 грн.

У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець смт. Тихонівка Боханського району Іркутської області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, раніше судимого:

- 24.12.1993 Ленінським районним судом м. Вінниці за ч.ч. 2, 3 ст. 140, ч. 2 ст. 141, ст. 42 КК України 2001 року до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, з застосуванням ст. 46-1 КК України відстрочили виконання вироку на 2 роки;

- 10.07.1996 Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 140 КК України 2001 року до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 45 КК України вважати засудженим умовно з іспитовим строком на 2 роки;

- 18.04.2001 Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 3 ст. 222, ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 206, ст. 42 КК України 2001 року до покарання у позбавлення волі строком на 4 роки, 26.07.2001 звільнений на підставі Закону України « Про амністію» від 05.07.2001;

- 29.01.2002 Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України 2001 року до покарання у позбавлення волі строком на 3 роки;

- 05.09.2002 Староміським районним судом м. Вінниці за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ст. 304, ст. 70 КК України 2001 року до покарання у позбавлення волі строком на 10 років.

- 29.12.2011 Староміським районним судом м. Вінниці за ч. 2, 3 ст. 185 КК України 2001 року до покарання у позбавлення волі строком на 5 років;

- 20.12.2012 Вінницьким міським судом за ч. 2 ст. 189, ч. 4 ст. 70 КК України 2001 року до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, 24.12.2014 звільнився по відбуттю строку покарання;

- 16.12.2024 Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 27 ч.5 ст. 185, ч. 3 ст. 27 ч.5 ст. 185, ч. ст. 263, ст. 70 КК України 2001 року до покарання у позбавлення волі строком на 11 років 3 місяці 16 днів з конфіскацією майна, відповідно до вироку суду вважається таким, що повністю відбув основне покарання у виді позбавлення волі.

- 30.09.2021 року до Вінницького міського суду скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000538 від 23.10.2020 за ч. 2 ст. 309 КК України;

- 08.11.2024 року до Вінницького міського суду скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001175 від 19.09.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України;

- 30.11.2024 року до Вінницького міського суду скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001075 від 19.08.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України

ОСОБА_4 повідомлено про підозру в скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Вина підозрюваного ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами:

протоколом прийняття заяви про вчинений злочин від ОСОБА_8 ;

протокол допиту малолітнього потерпілого ОСОБА_7

протокол допиту законного представника потерпілого ОСОБА_9 ;

пояснення ОСОБА_4 ;

протоколами допиту свідків;

судово-товарознавча експертиза;

повідомлення про підозру ОСОБА_4

іншими матеріалами кримінального провадження.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В кримінальному провадженні існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_4 , може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Також існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному проваджені, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Перебуваючи на волі підозрюваний матиме можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою створення сприятливих для себе умов або ж їх залякування.

Згідно з п. 5 ч.1 ст. 177 існує істотний ризик вчинення ОСОБА_4 інших кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_4 неодноразово судимий, останній раз вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 16.12.2024 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 27 ч.5 ст. 185, ч. 3 ст. 27 ч.5 ст. 185 КК України, має не зняту та не погашену судимість.

Кримінальне правопорушення вчинив, достовірно знаючи, що на розгляді Вінницького міського суду перебуває щодо нього декілька обвинувальних актів, а саме обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000538 від 23.10.2020 за ч. 2 ст. 309 КК України (скеровано до суду 30.09.2021 ); обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001175 від 19.09.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України (скеровано до суду 08.11.2024 ); обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001075 від 19.08.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України (скеровано до суду 30.11.2024 )

Підозрюваний ОСОБА_4 на даний час офіційно не працевлаштований, не має постійного заробітку та доходу, не одружений, на утримані малолітніх та неповнолітніх дітей не має, що свідчить про відсутність міцних у нього соціальних зв`язків. Відомостей, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою, у тому числі за станом здоров`я, немає.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

Вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України врахуває тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення, під вартою в якому знаходиться підозрюваний, обвинувачений, негайно здійснює розпорядження про його звільнення з-під варти та повідомляє про це усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю, а якщо застава внесена під час судового провадження, - прокурора та суд. Перевірка документа, що підтверджує внесення застави, не може тривати більше одного робочого дня.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Враховуючи вищевикладене, менш суворі запобіжні заходи, не можуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п. п. 1,3, 5 ч.1 ст. 177 КК України та виконання покладених на підозрюваного обов`язків.

Особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, його репутацію та соціальні зв`язки;

Домашній арешт також не повною мірою зможе запобігти наявним ризикам, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду, враховуючи те, що на даний період часу виникає складність контролю за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків під час такого запобіжного заходу.

Всі вищевказані обставини, у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам. В зв`язку із цим існує необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , найбільш суворого забіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 40, 131, 132, 176 178, 182, 184, 194, 199, 202, КПК України, слідчий просила слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала, слідчому судді пояснила, що по кримінальному провадженні існує ризик, зокрема те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, раніше судимий, тому може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, чинити тиск на свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що унеможливлює обрання йому менш суворого запобіжного заходу.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, просили слідчого суддю застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, а також матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 183 КПК України, передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування слідством встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 , раніше неодноразово судимий, має постійне місце проживання, має на утриманні малолітню дитину.

Органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, на теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, відсутність у нього соціально стримуючих факторів, а також наявність низки судимостей за вчинення аналогічних злочинів, тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При цьому, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчий суддя не вбачає.

На час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України обґрунтована.

Прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, тому слідчий суддя вважає, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, з урахуванням обставин кримінального правопорушення та клопотання слідчого, підозрюваному ОСОБА_4 необхідно визначити заставу, яка буде гарантувати виконання ним покладених на нього обов`язків.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 309, 400 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Затримати підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в залі суду, відразу після проголошення даної ухвали слідчого судді.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 13 липня 2025 року (час рахувати відповідно до протоколу затримання).

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 13 липня 2025 року.

Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 60 560 (шістдесяти тисяч п`ятсот шістдесяти) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 будуть покладені наступні обов`язки:

прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні;

здати на зберігання закордонний паспорт та інші документи, які дають право на виїзд за кордон.

Якщо ОСОБА_4 не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, в такому разі контроль за виконанням ухвали в частині виконання покладених на підозрюваного обов`язків покласти на слідчого, який провадить досудове розслідування кримінального провадження.

Строк дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави, визначити два місяці з моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, але в межах строку досудового розслідування.

Організацію затримання підозрюваного ОСОБА_4 та складання протоколу затримання покласти на слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 .

Контроль за проведенням належного затримання підозрюваного ОСОБА_4 , покласти на прокурора ОСОБА_3 ..

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_10