Справа № 603/104/25
Провадження № 1-кп/603/23/2025
УХВАЛА

24 квітня 2025 рокум. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

провівши в залі судових засідань м. Монастириська відкрите підготовче судове засідання в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000148 від 30 вересня 2022 року, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, за участі: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

В провадженні Монастириського районного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000148 від 30 вересня 2022 року, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

15 квітня 2024 року захисник - адвокат ОСОБА_5 подав до суду клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки такий не відповідає вимогам, передбачених ст. 291 КПК України.

В обґрунтування заявленого клопотання захисник зазначає, що обвинувальний акт складений в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КК України, тому що в такому не повністю викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає доведеними, а також відсутній такий важливий елемент, як формулювання обвинувачення. Зокрема, захисник вказує на: відсутність посилання на мотив вчинення кримінального правопорушення, що є обов`язковим та відсутність причинного зв`язку між виконанням чи невиконанням службових обов`язків ОСОБА_3 із встановленими в ході перевірки екологічною інспекцією за період виконання ним обов`язків лісника тяжкими наслідками та істотною шкодою. Також, захисник зазначає, що обвинувальний акт дублює повідомлення про підозру, що є недопустимим. Разом з тим, вказує, що правова кваліфікація дій особи повинна містити не тільки посилання на окрему статтю та її частину, а й точне формулювання, зокрема об`єктивної сторони та кваліфікуючі ознаки.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 , будучи присутніми в підготовчому судовому засіданні заявлене клопотання підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити з підстав наведених в ньому. Щодо призначення справи до судового розгляду заперечили.

Прокурор ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні щодо задоволення клопотання захисника заперечив, вважаючи таке клопотання необґрунтованим, при цьому, зазначив, щопідстави для прийняття рішень, передбачених п. п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні. Обвинувальний акт містить усі зазначені у ст. 291 КПК України реквізити, в ньому викладено ті фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, а тому слід призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування приходжу до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення зокрема про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Вичерпний перелік обов`язкових вимог до змісту та форми обвинувального акта, а також перелік додатків до нього визначено ст. 291 КПК України.

Згідно із ч.1, 2, 3 ст.291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Згідно з ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу;

9) дату та місце його складення та затвердження.

Пункт 5 частини 2 статті 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт, серед іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною 1 статті 337 КПК України встановлено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Отже, при складенні обвинувального акту прокурор має право викласти в ньому ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які він вважає встановленими та на підставі цього на свій розсуд здійснити кваліфікацію кримінального правопорушення із посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначена обставина, відповідно до положень ст. 291 КПК України, не може бути підставою для висновку суду про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту в зазначеному кримінальному провадженні, викладаючи фактичні обставин справи та формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_3 , прокурор зазначив ті обставини вчинення злочину, які він вважає встановленими.

Аналізуючи зміст ч. 2 ст.291 КПК України слід зазначити, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення») та формулювання обвинувачення.

В доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

При цьому, важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Отже, фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Зважаючи на це суд прийшов до висновку про те, що посилання сторони захисту на відсутність у обвинувальному актів формулювання обвинувачення не заслуговують на увагу, оскільки з викладеного в обвинувальному акті формулювання обвинувачення можливо зрозуміти, в чому саме ОСОБА_3 обвинувачується.

Окрім цього, захисник посилається на невідповідність доказів викладеним фактичним обставинам справи. Визнати обґрунтованими наведені мотиви захисника суд не може, оскільки встановлення відповідності зазначених в обвинувальному акті відомостей не належить до повноважень суду під час підготовчого судового засідання та, в розумінні вимог ст. 291 КПК України, не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків.

Зі змісту обвинувального акту, що є предметом судового розгляду видно, що такий містить повні відомості щодо дати та місця скоєння інкримінованого правопорушення, умислу дій обвинуваченого та інші необхідні вимоги до обвинувального акту, передбачені ст. 291 КПК України.

Доводи захисника адвоката ОСОБА_5 , про те, що прокурором в обвинувальному акті не повністю викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає доведеними не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки в обвинувальному акті викладаються ті фактичні обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 409/1465/16-к зазначив, що кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення під час направлення обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Вказане означає, що визначення обсягу та способу викладення фактичних обставин кримінального правопорушення у тексті обвинувального акту належить до повноважень прокурора, а тому ані суд, ані інші учасники судового провадження не можуть вимагати від нього змінити їх виклад. Належна кваліфікація кримінального правопорушення і, відповідно, її підтвердження чи спростування, має відбуватися виключно в ході судового розгляду на підставі дослідження та оцінки наданих суду доказів.

Разом з тим відповідно до правових висновків викладених в постанові Верховного Суду України від 24.11.2016 року (№5-328кс16) в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі.

В будь-якому випадку зазначене формулювання наперед не має значення для суду, оскільки вказані обставини в обвинувальному акті мають бути доведені прокурором під час розгляду провадження по суті, а прокурор має право змінювати обвинувачення під час судового розгляду, що передбачено положеннями ч. 2 ст. 337 КПК України, які надають можливість прокурору під час судового розгляду змінити обсяг пред`явленого обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення.

При цьому суд керується усталеною практикою Європейського суду з прав людини, згідно якої стаття 6 §1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод зобов`язує суди надавати підстави для винесення рішень, однак не передбачає детальної відповіді на кожний аргумент (VandeHurk v. theNetherlands, 19 April 1994, §61), проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені (Boldea v. Romania, 15 February 2007§30). При цьому міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі RuizTorija v. Spain від 09 грудня 1994 року, № 303-A, §29; рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04, §58).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що зауваження сторони захисту щодо змісту обвинувального акта, зазначені у клопотанні про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні, не дають підстав для його повернення та не перешкоджають призначенню судового розгляду у цьому кримінальному провадженні, тому у задоволенні клопотання належить відмовити.

Кримінальне провадження підсудне Монастириському районному суду Тернопільської області.

Підстав для його закриття не встановлено.

Таким чином, відсутні підстави для прийняття рішення, передбаченого пунктами 1-4 ч.3 ст. 314 КПК України, а тому є всі підстави для призначення судового розгляду у кримінальному провадженні.

Підстави, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України відсутні, а тому судовий розгляд необхідно здійснювати у відкритому судовому засіданні.

Таким чином, суд проходить висновку про доцільність призначення судового розгляду у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 110, 291, 314, 337, 369 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У клопотанні захисника - адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000148 від 30 вересня 2022 року, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України - відмовити.

Кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000148 від 30 вересня 2022 року, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Монастириського районного суду Тернопільської області, що за адресою: вул. Шкільна, 4, м. Монастириська Чортківський район Тернопільська область на 02.05.2025 о 14:00 год. суддею одноособово.

В судове засідання викликати обвинуваченого ОСОБА_3 .

Повідомити прокурора та захисника про час розгляду справи.

Ухвала суду є остаточною, оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1