Справа № 482/953/25
Номер провадження 1-кс/482/385/2025
УХВАЛА

Іменем України

23 травня 2024 року місто Нова Одеса

Слідчий суддя Новоодеського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нова Одеса, Миколаївської області клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000263 від 01.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

До Новоодеського районного суду Миколаївської області на розгляд слідчого судді надійшло клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000263 від 01.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України про арешт майна, вилученого в ході санкціонованого обшуку в КНП МОЦПЗ МОР за адресою: м.Миколаїв, вул.Екіпажна, 2, буд.4, а саме:

- огляд пацієнта лікарем стаціонару;

- виписний епікриз із медичної картки №2063;

- МОК №ВВ Ультразвукове дослідження внутрішніх органів;

- медична картка стаціонарного хворого 31531;

- квитанція №1531;

- направлення на ім`я ОСОБА_4 , 1997 р.н.;

- виписка про прийняття речей відділення №3;

- згода про збереження цінних документів;

- медична документація №003-1010;

- медична документація №003-910, які поміщено до сейф-пакету PSP3100187.

- мобільний телефон марки «Самсунг А32» імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , який поміщено до сейф-пакету PSP1467768.

Слідчим суддею встановлено та на обґрунтування клопотання вказано, що 31.03.2025 до СУ ГУНП в Миколаївській області надійшла заява мешканця м. Миколаєва, військовослужбовця військової частини НОМЕР_3 , матроса ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на момент написання заяви перебував на лікарняному в наслідок отриманої травми під час несення військової служби та проведеної операції на колінному суглобі.

Так як вище вказаний лікарняний був дійсний до 12.04.2025 року, а самопочуття не покращилось, ОСОБА_4 звернувся для отримання консультації до військового медика, начальника медичної військової частини НОМЕР_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

В ході розмови ОСОБА_5 повідомив, що може посприяти у продовженні та відкритті нового лікарняного на будь який строк та висунув вимогу надати неправомірну вигоду в сумі 30,000 гривень за один місяць стаціонарного лікування у КНП «Миколаївській обласний клінічний Госпіталь Ветеранів Війни», для уникнення несення військової служби.

01.04.2025 ОСОБА_4 зателефонував на номер ОСОБА_5 НОМЕР_5 для проведення особистої зустрічі, останній призначив зустріч о 19:00 на АЗС «Сокар» за адресою: м. Миколаїв, проспект Богоявленський, буд. 189/5. В ході якої ОСОБА_5 повідомив що не зможе відкрити лікарняний, але запропонував здобути статус обмежено придатної особи за неправомірну вигоду в сумі 3500 доларів США, та пояснив, що для цього необхідно два рази фіктивно перебувати на стаціонарному лікуванні терміном по два місяці з перервою на один місяць, в результаті чого будуть надані дві виписки, що дають підстави звернутись на ВЛК та отримати статус обмежено придатної особи щоб проходити службу у тилових частинах.

Також ОСОБА_5 повідомив що єдиним варіантом на даний момент є оформлення невідкладного стаціонарного лікування у неврологічному відділені та повідомив що дана послуга коштує 25000 гривень та 1000 гривень для отримання направлення від військового шпиталю.

03.04.2025 приблизно о 10:40 ОСОБА_5 отримавши від військовослужбовця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошову винагороду у розмірі 25 000 грн. оформив останньому завідомо підроблений лікарський лист, який вказує на проходження ним стаціонарного лікування в період з 18.04.2025 по 28.04.2025 у неврологічному відділені №2063.

Попередньо, для оформлення зазначеного лікарняного ОСОБА_5 залучив завідувача неврологічним кабінетом ВЧ НОМЕР_6 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (робочий кабінет розташований в приміщенні поліклінічного відділення ВЧ НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), яка за додаткову грошову винагороду у розмірі 1000 грн., надала ОСОБА_4 направлення на стаціонарне лікування до неврологічного відділення КНП «Миколаївського обласного клінічного госпіталю ветеранів війни» МОР (розташовано за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Київська 1).

В подальшому, для проходження фіктивного стаціонарного лікування в КНП «Миколаївського обласного клінічного госпіталю ветеранів війни» МОР (розташовано за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Київська 1), ОСОБА_5 залучив ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 ), яка являється завідуючим неврологічним відділенням і одночасно членом позаштатної ВЛК, ЛКК вищевказаного лікувального закладу, та інших лікарів, а саме:

лікаря-терапевта вищої категорії ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 ;

лікаря ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (фактично проживає за адресою: АДРЕСА_5 ).

Частину отриманих від ОСОБА_4 грошових коштів, ОСОБА_5 розподілив саме між вказаними лікарями.

Підтвердженням зазначеного слугує обставина, що ОСОБА_4 за вказівкою ОСОБА_5 28.04.2025 року отримав в КНП «Миколаївського обласного клінічного госпіталю ветеранів війни» МОР виписку із медичної картки стаціонарного хворого неврологічного відділення № 2063, видану завідуючою неврологічним відділенням ОСОБА_7 та лікаря ОСОБА_9 ..

Крім того, ОСОБА_5 за грошову винагороду у розмірі 2500 доларів США запропонував ОСОБА_4 оформлення пакету медичних документів для проходження військовослужбовцями військово-лікарської комісії, визнання за станом здоров`я обмежено придатним, що надасть можливість останньому проходити військову службу в тиловій частині.

Зокрема, 25.04.2025 року перебуваючи під контролем правоохоронних органів ОСОБА_4 передав ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 2000 доларів США за оформлення пакету медичних документів, які в подальшому нададуть можливість визнати ОСОБА_4 за станом здоров`я обмежено придатним.

Для реалізації зазначеного, ОСОБА_5 залучив лікаря-психіатра військової частини НОМЕР_6 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (робочий кабінет розташований в приміщенні поліклінічного відділення ВЧ НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_7 ), яка за грошову винагороду у розмірі 1000 доларів США, надала ОСОБА_4 направлення на стаціонарне лікування до КНП «Миколаївського обласного центру психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради, попередньо домовившись з лікарем психіатром завідуючою відділення № 3 ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (робочий кабінет знаходиться в приміщенні відділення № 3 обласної психіатричної лікарні №1 за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. 2 Екіпажна, буд. 4; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_8 ) про проведення фіктивного стаціонарного лікування стосовно ОСОБА_4 по вигаданому психічному розладу.

За результатом проведення негласних-розшукових дій встановлено, що на даний час ОСОБА_5 разом з ОСОБА_11 мають намір отримати від громадянина України ОСОБА_4 додаткові матеріальні кошти у розмірі 500 доларів США, які вони в подальшому передадуть ОСОБА_11 для проведення фіктивного стаціонарного лікування стосовно ОСОБА_4 по вигаданому психічному розладу.

Крім того отримано відомості, що ОСОБА_5 грошові кошти отримані в результаті злочинної діяльності зберігає у своєї коханки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_9 .

29.04.2025 в ході проведення санкціонованого обшуку в КНП МОЦПЗ МОР за адресою: м.Миколаїв, вул.Екіпажна, 2, буд.4, було виявлено та вилучено:

- огляд пацієнта лікарем стаціонару;

- виписний епікриз із медичної картки №2063;

- МОК №ВВ Ультразвукове дослідження внутрішніх органів;

- медична картка стаціонарного хворого 31531;

- квитанція №1531;

- направлення на ім`я ОСОБА_4 , 1997 р.н.;

- виписка про прийняття речей відділення №3;

- згода про збереження цінних документів;

- медична документація №003-1010;

- медична документація №003-910, які поміщено до сейф-пакету PSP3100187.

-мобільний телефон марки «Самсунг А32» імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , який поміщено до сейф-пакету PSP1467768.

Постановою слідчого від 29.04.2025: огляд пацієнта лікарем стаціонару; виписний епікриз із медичної картки №2063; МОК №ВВ Ультразвукове дослідження внутрішніх органів; медична картка стаціонарного хворого 31531; квитанція №1531; направлення на ім`я ОСОБА_4 , 1997 р.н.; виписка про прийняття речей відділення №3; згода про збереження цінних документів; медична документація №003-1010; медична документація №003-910, які поміщено до сейф-пакету PSP3100187. мобільний телефон марки «Самсунг А32» імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , який поміщено до сейф-пакету PSP1467768, визнано речовими доказами.

Вилучені речі та документи, відповідно ч. 7 ст. 236 КПК України, вважаються тимчасово вилученим майном.

Таким чином, вилучене в ході проведення санкціонованого обшуку в КНП МОЦПЗ МОР за адресою: м. Миколаїв, вул. Екіпажна, 2, буд.4, майно є речовими доказами, оскільки відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України - є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Зазначене майно необхідне для забезпечення його збереження як речового доказу, запобігання можливості приховування, знищення доказів злочинної діяльності, проведення огляду, призначення криміналістичних експертиз та має суттєве значення для розслідування кримінального провадження.

Відповідно положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що вищезазначені речові докази мають суттєве значення для встановлення важливих обставин кримінальному проваджені, незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Посилаючись на вищевикладене, прокурор просить слідчого суддю накласти арешт на вказане майно з метою його збереження, запобігання його втраті або пошкодженню, що може позбавити можливості використати його, як доказ у кримінальному провадженні, перешкодити швидкому, повному та неупередженому розслідуванню, необхідністю проведення відповідних експертиз.

В судове засідання прокурор не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав з підстав в ньому викладених.

Представник в КНП МОЦПЗ МОР до суду не з`явився.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши доводи клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, матеріалами клопотання підтверджується наявність підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Відомості за даним фактом 01.04.2025 внесені до ЄРДР за 0000263 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

29.04.2025 на підставі ухвали Новоодеського районного суду Миколаївської області, проведено санкціонований обшук в КНП МОЦПЗ МОР за адресою: м.Миколаїв, вул.Екіпажна, 2, буд.4, в ході якого виявлено та вилучено:

- огляд пацієнта лікарем стаціонару;

- виписний епікриз із медичної картки №2063;

- МОК №ВВ Ультразвукове дослідження внутрішніх органів;

- медична картка стаціонарного хворого 31531;

- квитанція №1531;

- направлення на ім`я ОСОБА_4 , 1997 р.н.;

- виписка про прийняття речей відділення №3;

- згода про збереження цінних документів;

- медична документація №003-1010;

- медична документація №003-910, які поміщено до сейф-пакету PSP3100187.

-мобільний телефон марки «Самсунг А32» імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , який поміщено до сейф-пакету PSP1467768.

Вилучене 29.04.2025 року майно, відповідно ч. 7 ст. 236 КПК України, вважається тимчасово вилученим майном.

Зазначене майно є речовими доказами, оскільки відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України - є матеріальним об`єктом, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом, а тому згідно ч.3 ст.170 КПК України підлягають арешту.

Зазначене майно необхідне для забезпечення його збереження як речового доказу, запобігання можливості приховування, знищення доказів злочинної діяльності, проведення огляду із залученням спеціалістів, криміналістичних експертиз, а також має суттєве значення для розслідування кримінального провадження, є об`єктом кримінально протиправних дій і набуте кримінально протравним шляхом.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, дізнавача, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання. Перевіривши надані матеріали клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя дійшов наступного. Подане прокурором клопотання відповідає вимогам ст.171 КПК України. Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою застосування цих заходів, наявна потреба досудового розслідування в їх застосуванні, можливість виконання завдання досудового розслідування лише за умови їх застосування, ця потреба виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого. Відповідно до ч.1 ст.237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Пункт 1 ч.2 статті 167 КПК України передбачає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та або зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. За змістом ст.173 КПК України особа, яка подала клопотання про арешт майна, має довести необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час вирішення справи по заявленому клопотанню слідчим суддею враховані вимоги пп.1, 2, 5 ч.2 ст.173 КПК України. Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Під час судового розгляду встановлено, що метою накладення арешту на майно, яке тимчасово вилучене в ході проведення санкціонованого обшуку в КНП МОЦПЗ МОР за адресою: м.Миколаїв, вул.Екіпажна, 2, буд.4, 29.04.2025 є забезпечення збереження речових доказів, для запобігання зникненню майна, його втрати або пошкодження, що може позбавити можливості використати його як доказ у кримінальному провадженні та розпорядження майном з боку його власників та інших третіх осіб, які заявлять право вимоги на нього, зокрема відчуження, зміни, спотворення, знищення майна, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні, а саме є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, в зв`язку з чим належить накласти арешт на тимчасово вилучене майно в ході проведення санкціонованого обшуку в КНП МОЦПЗ МОР за адресою: м.Миколаїв, вул.Екіпажна, 2, буд.4, а саме на:

огляд пацієнта лікарем стаціонару;

- виписний епікриз із медичної картки №2063;

- МОК №ВВ Ультразвукове дослідження внутрішніх органів;

- медична картка стаціонарного хворого 31531;

- квитанція №1531;

- направлення на ім`я ОСОБА_4 , 1997 р.н.;

- виписка про прийняття речей відділення №3;

- згода про збереження цінних документів;

- медична документація №003-1010;

- медична документація №003-910, які поміщено до сейф-пакету PSP3100187.

- мобільний телефон марки «Самсунг А32» імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , який поміщено до сейф-пакету PSP1467768.

Доказів негативних наслідків від застосування такого максимального заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Оскільки в матеріалах клопотання міститься достатньо підстав вважати, що тимчасово вилучене в ході проведення санкціонованого обшуку в КНП МОЦПЗ МОР за адресою: м.Миколаїв, вул.Екіпажна, 2, буд.4 майно є доказом в кримінальному провадженні, обмеження права власності на це майно є розумним і співмірним, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу. Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження. Разом з тим, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до положень ст.174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково. Відповідно до статті 175 КПК України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, на яких також покладається обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст.ст. .2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 372, КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно (з забороною відчуження, розпорядження та користування), вилучене в ході санкціонованого обшуку в КНП МОЦПЗ МОР за адресою: м. Миколаїв, вул.Екіпажна, 2, буд.4, а саме:

огляд пацієнта лікарем стаціонару;

- виписний епікриз із медичної картки №2063;

- МОК №ВВ Ультразвукове дослідження внутрішніх органів;

- медична картка стаціонарного хворого 31531;

- квитанція №1531;

- направлення на ім`я ОСОБА_4 , 1997 р.н.;

- виписка про прийняття речей відділення №3;

- згода про збереження цінних документів;

- медична документація №003-1010;

- медична документація №003-910, які поміщено до сейф-пакету PSP3100187.

- мобільний телефон марки «Самсунг А32» імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , який поміщено до сейф-пакету PSP1467768.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Ухвала може бути скасована в порядку ст. 174 КПК України за клопотанням власника, володільця майна, що не був присутнім під час розгляду.

Слідчий суддя ОСОБА_1