УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2025 Справа №607/11374/25 Провадження №1-кс/607/3219/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , її захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання слідчого в ОВС СВ УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Личківці Чортківського району Тернопільської області, українки, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешканки АДРЕСА_2 , із середньою спеціальною освітою, непрацюючої, розлученої, яка має на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02.06.2025 слідчий в ОВС СВ УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів щодо підозрюваної ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000040 від 31.05.2025 за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що СВ УСБУ в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000040 від 31.05.2025 за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Слідчий у клопотанні зазначає, що 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України з 05 год. 30 хв., який в подальшому неодноразово продовжувався та діяв станом на 31.05.2025. 24.02.2024 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України Президентом України видано Указ № 69/2022 «Про загальну мобілізацію». Згідно з ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.05.2025 близько 19 год. 07 хв. ОСОБА_8 , використовуючи мобільний телефон НОМЕР_1 , на якому встановлений мобільний додаток «Telegram», отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи, з акаунтом « ОСОБА_9 » (електронне посилання - ОСОБА_10 ) повідомлення з пропозицією підпалу транспортних засобів належних Збройним Силам України та іншим військовим формуванням за грошову винагороду, а також інструкції щодо способу підпалу таких транспортних засобів. У подальшому, ОСОБА_8 , перебуваючи у селищі Гусятин Чортківського району, Тернопільської області, 30.05.2025 близько 23 год. 45 хв. підшукав транспортний засіб марки «Land Rover», з номерним знаком чорного кольору та написом «Добрий», що за зовнішніми ознаками схожий на автомобіль Збройних Сил України, який знаходився біля будинку АДРЕСА_1 та яким користувався військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_11 . Після чого, ОСОБА_8 , перебуваючи у житловому приміщенні, розташованому в АДРЕСА_2 , у якій проживає ОСОБА_4 , при розмові з нею, повідомив про свій злочинний намір, запропонувавши останній за грошову винагороду, спільно вчинити підпал військового транспортного засобу, на що вона погодилась. Після цього, з метою реалізації спільного злочинного наміру, 31.05.2025 близько о 03 год. 34 хв., ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, розуміючи протиправність своїх дій та їх суспільну небезпечність, достовірно будучи обізнаними, що їх дії завдадуть шкоду обороноздатності України у вигляді перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, підійшли до виявленого ним раніше військового автомобіля марки «Land Rover», номерний знак «Добрий», запаркованого біля будинку АДРЕСА_1 та скориставшись тим, що за їх діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та їх дії є непомітними для оточуючих, ОСОБА_8 відповідно до домовленості, використовуючи заздалегідь підготовлену ємність із запальною сумішшю, підпалив вказаний транспортний засіб, а ОСОБА_4 діючи відповідно до домовленості, здійснила відеозйомку підпалу військового автомобіля марки «Land Rover», номерний знак «Добрий», на належний ОСОБА_12 телефон, для подальшого пересилання відеозапису на адресу невстановленої в ході досудового розслідування особи, з акаунтом « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (електронне посилання - ОСОБА_10 ). Зазначені дії ОСОБА_4 та ОСОБА_8 призвели до горіння транспортного засобу марки «Land Rover», номерний знак «Добрий», в результаті чого було пошкоджено автомобіль. Однак, з незалежних від волі ОСОБА_4 та ОСОБА_8 причин, кримінальне правопорушення не було доведено до кінця, оскільки мешканці будинку АДРЕСА_1 загасили вогонь, запобігши знищенню транспортного засобу.

Слідчий у клопотанні зазначає, що 31.05.2025 о 18 год. 20 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України.

31.05.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Мотивуючи клопотання, слідчий посилається на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрювана ОСОБА_4 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України); незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України). З урахуванням викладеного та даних про особу підозрюваної ОСОБА_4 , слідчий у клопотанні зазначає, що є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та виконання покладених на підозрювану ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, тому щодо неї необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Крім того, посилаючись на положення абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, згідно з якими під час дії воєнного стану слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, зокрема ст. 114-1 КК України, слідчий у клопотанні зазначає про наявність підстав не визначати розмір застави підозрюваній ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні.

Внесене клопотання відповідає вимогам ст. 184 КПК України, його копія вручена підозрюваній.

В судовому засіданні прокурор відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 клопотання підтримав, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відносно підозрюваної ОСОБА_4 обґрунтованими та зазначив, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам.

В судовому засіданні підозрювана ОСОБА_4 просила не застосовувати щодо неї запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на визнання своєї вини у вчиненні інкримінованого їй злочину, каяття у скоєному та намір сприяти слідству.

В судовому засіданні захисник підозрюваної ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заперечила щодо задоволення клопотання слідчого, посилаючись на недоведеність зазначених слідчим у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. За заведеного та посилаючись на належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_4 , визнання нею вини у вчиненому, сприяння розкриттю злочину, наявність в підозрюваної ряду захворювань та перебування на її утриманні малолітньої дитини, просила застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який вважає достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки останньої та виконання нею процесуальних обов`язків.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя доходить таких висновків.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, зокрема, слідчий суддя зобов`язаний оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

31.05.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України (фактичний час затримання - 18 год. 20 хв. 31.05.2025) за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України.

31.05.2025 ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, тобто в закінченому замаху на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України. Зокрема такими є: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000040 від 31.05.2025; протоколи огляду від 31.05.2025 та 01.06.2025; акт приймання-передачі транспортного засобу, що є гуманітарною допомогою від 21.12.2024; протоколи допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 від 31.05.2025; протокол обшуку від 31.05.2025; протокол огляду місця події від 31.05.2025; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 31.05.2025; протокол допиту підозрюваної ОСОБА_4 від 31.05.2025, інші матеріали досудового розслідування в їх сукупності.

Зазначені відомості у сукупності з інформацією, викладеною у дослідженому під час судового засідання повідомленні про підозру, вважаються переконливими для слідчого судді в тому, що відповідне кримінальне правопорушення могло бути вчинено, а надані слідчим до клопотання відомості в достатній мірі вказують на можливість вчинення підозрюваною ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Водночас слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється в закінченому замаху на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, за скоєння якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, класифікується як тяжкий злочин.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення, обґрунтовуючи подане щодо ОСОБА_4 клопотання, слідчий суддя виходить із такого.

Як зазначено у клопотанні слідчого, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_4 покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України); незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існують ризики того, що підозрювана ОСОБА_4 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Так, про наявність ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, а також знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, свідчить те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а тому, усвідомлюючи тяжкість інкримінованого злочину та розмір покарання, яке їй загрожує, підозрювана може умисно переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з метою уникнення передбаченої законом відповідальності.

При встановленні наявності ризику незаконного впливу на свідків та іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками та підозрюваними у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. За таких обставин, ризик незаконного впливу на свідків та іншого підозрюваного існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від вказаних осіб та дослідження їх судом.

Отже, з урахуванням наведеного, слідчий суддя доходить висновку про те, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваної ОСОБА_4 на свободу. За встановлених обставин слідчий суддя доходить висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, що зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Надаючи оцінку наведеним в судовому засіданні захисником доводам на захист підозрюваної ОСОБА_4 про можливість застосування щодо останньої запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя враховує, що за встановлених в судовому засіданні обставин та ризиків такий запобіжний захід, як і ще менш обтяжливі запобіжні заходи, не зможуть запобігти вказаним ризикам та дисциплінувати процесуальну поведінку підозрюваної.

Крім того, слідчим суддею взято до уваги посилання сторони захисту на визнання підозрюваною ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення та наявність на утриманні в підозрюваної малолітньої дитини, втім, за наявності прямо передбачених ст. 177 КПК України ризиків у даному кримінальному провадженні, на думку слідчого судді, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за вказаних умов, і навіть з урахуванням виключності такого заходу забезпечення кримінального провадження, він повністю відповідає як вимогам КПК України, так і обставинам даного кримінального провадження.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя у відповідності до вимог ст. 178 КПК України та на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, зокрема: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваної; відсутність у підозрюваної постійного місця роботи; майновий стан підозрюваної; відсутність судимостей у підозрюваної.

Будь-яких доказів того, що стан здоров`я підозрюваної ОСОБА_4 виключає її утримання під вартою, слідчому судді не надано.

Слідчий суддя враховує, що застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. У зв`язку з цим, слідчий суддя враховує мотив та спосіб вчинення інкримінованого підозрюваній кримінального правопорушення, пов`язаного із перешкоджанням законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, яке має високий ступінь суспільної небезпеки в умовах сьогодення, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості.

Таким чином, в судовому засіданні прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти встановленим під час розгляду ризикам, оскільки у кримінальному провадженні зібрані докази, які у своїй сукупності вказують на обґрунтованість підозри про вчинення ОСОБА_4 інкримінованого їй кримінального правопорушення, наявні обґрунтовані ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором доведено наявність усіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

За змістом ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно з абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Водночас, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, з урахуванням встановлених в ході розгляду клопотання обставин та характеризуючих даних про особу підозрюваної, вважає за необхідне визначити підозрюваній ОСОБА_4 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною передбачених КПК України обов`язків, а також покласти на підозрювану обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного в обґрунтування даного клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя наряду з положеннями ст. ст. 182, 183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини вчинення інкримінованого підозрюваній кримінального правопорушення, матеріальне становище підозрюваної, тяжкість правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає, що застава у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зможе забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на неї обов`язків.

Слідчий суддя також враховує, що метою застави має бути забезпечення виконання підозрюваною процесуальних обов`язків і попередження настання встановлених у кримінальному провадженні ризиків, а не штрафну чи каральну функцію, що вплине на підозрювану ОСОБА_4 .

Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрювану ОСОБА_4 , в разі внесення нею застави, обов`язки, що визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких доведена стороною обвинувачення у судовому засіданні.

За таких обставин, клопотання слідчого, яке погоджене прокурором, підлягає задоволенню.

Також, у зв`язку із встановленням слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що у зв`язку із застосуванням зазначеного запобіжного заходу дитина, яка перебуває на утриманні підозрюваної, залишиться без батьківського піклування, слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 повідомити уповноважений підрозділ органів Національної поліції та орган опіки та піклування за місцем перебування дитини ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про факт залишення її без батьківського піклування для вжиття невідкладних заходів щодо тимчасового влаштування дитини.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого в ОВС СВ УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 18 год. 20 хв. 29.07.2025.

Одночасно для забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_4 обов`язків, визначених КПК України, визначити заставу в розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) гривень, яка може бути внесена як самою підозрюваною, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26198838; Банк отримувача ДКСУ м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UА0003454; призначення платежу: застава за ОСОБА_4 у справі №607/11374/25; провадження №1-кс/607/3219/2025 згідно з ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.06.2025.

Роз`яснити, що підозрювана або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрювану ОСОБА_4 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування з іншим підозрюваним та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити по 29.07.2025.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваної ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрювана зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Зобов`язати прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 повідомити уповноважений підрозділ органів Національної поліції та орган опіки та піклування за місцем перебування дитини ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про факт залишення її без батьківського піклування для вжиття невідкладних заходів щодо тимчасового влаштування дитини.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваною в той же строк, але з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1