Справа № 712/5397/25
Провадження № 1-кс/712/2135/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 року слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси, клопотання слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , подане під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000378 від 02.07.2024 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Варюшине Миколаївської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 332 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До Соснівського районного суду м. Черкаси звернувся слідчий Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, за процесуального керівництва Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000378 від 02.07.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України.

За даними матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, всупереч Закону України «Про державний кордон України» та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» № 57 від 27.01.1995, у період з травня 2024 по 15.08.2024, організував незаконне переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України із Республікою Румунія поза пунктами пропуску за грошову винагороду у сумі 6500 доларів США та 15.08.2024 на території Черкаського зоопарку, що знаходиться за адресою: вул. Смілянська, 132 (парк 30-річчя Перемоги) м. Черкаси, його незаконні дії, направлені на переправлення ОСОБА_7 за кордон були припинені працівниками правоохоронних органів, у зв`язку із чим, ОСОБА_6 , не вчинив всіх дій, направлених на переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України із Республікою Румунія поза пунктами пропуску, які він вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця з причин, що не залежали від його волі.

06.03.2025 щодо ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України.

Цього ж дня повідомлення про підозру ОСОБА_6 , відповідно до вимог статей 111, 112, 135-136, 276-278 КПК України було направлено поштою у визначеному порядку, однак згідно з інформації, наданої поштовим оператором, поштове відправлення ОСОБА_6 не було вручено та після закінчення терміну зберігання повернулось відправнику.

Вжитими заходами розшуку, проведеними слідчими та процесуальними діями встановити місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 не надалося можливим.

Враховуючи наведене, ОСОБА_6 у встановленому законом порядку набув статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні.

Неодноразові повістки про виклик ОСОБА_6 до слідчого для проведення різного роду процесуальних дій в якості підозрюваного, скеровані за його останнім відомим місцем проживання, результату не дали.

На даний час, у кримінальному провадженні виконано всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, однак його місцезнаходження не встановлено.

Згідно з даними, наданими Державною прикордонною службою України, ОСОБА_6 10.03.2024 перетнув державний кордон Республіки Молдова на виїзд у напрямку Румунії у пункті пропуску «Леушень - Албица» та з указаної дати на територію України не повертався.

З матеріалів оперативного підрозділу на виконання доручення слідчого вбачається, що ОСОБА_6 проживає в країнах Європейського Союзу, останнє відоме місцезнаходження Королівство Іспанія.

24.03.2025 постановами слідчого підозрюваного ОСОБА_6 у порядку ст. 281 КПК України оголошено в державний та міжнародний розшук.

Слідчий у клопотанні зазначає, що на теперішній час є необхідність у застосуванні до ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки існують достатні підстави вважати, що підозрюваний, знаходячись на свободі може: 1) переховуватись від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України); 3) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Перелічені ризики існують, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до девяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна; усвідомлює свою участь у незаконному переправленні осіб через державний кордон України; будучи за межами України, з метою уникнення покарання може виїхати на територію держави-агресора або будь-якої країни світу, при обранні більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, органом досудового розслідування, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність обґрунтованих ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і обставин, які підтверджують ці ризики, а також установлено, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти переліченим ризикам, що не здатен забезпечити інший більш м`який запобіжний захід.

У кримінальному провадженні № 0000378 від 02.07.2024 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук відповідною постановою слідчого від 24.03.2025.

Також, слідчий зазначає, що необхідність в обранні стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виникає з того, що останній перебуває за межами України і в разі його затримання чи встановлення місцезнаходження буде застосована процедура екстрадиції.

Крім цього, з метою публікації «червоного оповіщення» (арешт з метою подальшої екстрадиції) в базах даних Генерального секретаріату Інтерполу щодо ОСОБА_6 необхідно надати на їх адресу гарантії відповідного центрального органу України при здійсненні міжнародного співробітництва під час кримінального провадження щодо направлення запиту про видачу (екстрадицію) підозрюваного ОСОБА_6 , а також засвідчену копію чинної ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою.

Беручи до уваги вищевикладене та те, що існують надто великі ризики того, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі може продовжувати переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання за вчинення злочину; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, більш м`які запобіжні заходи, аніж тримання під вартою, не можуть запобігти зазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної особи, слдічий за погодженням із прокурором звернувся з указаним клопотанням до слідчого судді.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_4 , який діє на підставі доручення про надання безоплатної правової допомоги, виданого Північним міжрегіональним центром з надання безоплатної правничої допомоги, в судовому засіданні заперечував проти клопотання слідчого, посилаючись на необгрунтованість підозри.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, захисника, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ч. 1 ст. 183 КПК України).

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Частиною 6 статті 193 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З огляду на зазначені положення закону слідчому судді під час вирішення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, з метою визначення, чи є законні підстави для обрання стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно в межах доводів відповідного клопотання розкрити: 1) кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа; 2) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 3) наявність та достатність доказів того, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук; 4) ризики, які були заявлені стороною обвинувачення, та їх обґрунтованість; 5) чи є інші більш м`які запобіжні заходи, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Так, слідчим суддею встановлено, що Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, за процесуального керівництва Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000378 від 02.07.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України.

Як вбачається із повідомлення про підозру від 06.03.2025, ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, всупереч Закону України «Про державний кордон України» та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» № 57 від 27.01.1995, у період з травня 2024 по 15.08.2024, організував незаконне переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України із Республікою Румунія поза пунктами пропуску за грошову винагороду у сумі 6500 доларів США та 15.08.2024 на території Черкаського зоопарку, що знаходиться за адресою: вул. Смілянська, 132 (парк 30-річчя Перемоги) м. Черкаси, його незаконні дії, направлені на переправлення ОСОБА_7 за кордон були припинені працівниками правоохоронних органів, у зв`язку із чим, ОСОБА_6 , не вчинив всіх дій, направлених на переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України із Республікою Румунія поза пунктами пропуску, які він вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в незакінченому замаху в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України, вчиненен з корисливих мотивів, тобто у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 332 КК України.

На підтвердження можливої причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення до клопотання додано матеріали кримінального провадження, в тому числі протоколи проведення НСРД.

Дослідивши надані стороною обвинувачення докази, з урахуванням доводів сторони захисту, слідчий суддя приходить до переконання, що вони є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою. Тобто наведені стороною обвинувачення докази з розумною достатністю та вірогідністю пов`язують підозрюваного ОСОБА_6 з кримінальним правопорушенням на даному етапі досудового розслідування.

Так, роль ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, підтверджується, зокрема, протоколами негласних слідчих (розшукових) дій, проведених стосовно нього та інших учасників, у яких зафіксовані відомості, що дають підстави для висновку про пов`язаність ОСОБА_6 із схемою незаконного переправлення особи через державний кордон України.

Викладене узгоджується з позицією, яка викладена Європейським судом з прав людини у п. 184 рішення Великої Палати у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia) від 28.11.2017, заява № 72508/13, «обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку».

Слідчий суддя відхиляє твердження сторони захисту про недостовірність, суперечливість та недостатність наданих стороною обвинувачення на обґрунтування повідомлення про підозру доказів, оскільки питання винуватості чи невинуватості особи у вчиненні конкретного кримінального правопорушення здійснюється судом, шляхом оцінки доказів відповідно до положень ст. 94 КПК України.

Вище вказані обставини дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні вказаного злочину, що підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами та доказами, доданими до клопотання сторони обвинувачення, які у своїй сукупності вказують на можливу причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, що розслідувється в рамках кримінального провадження № 0000378 від 02.07.2024.

При цьому, слід зазначити, що питання про те, чи утворюють зазначені в підозрі дії ОСОБА_6 склад злочину та чи правильно вони кваліфіковані за ч. 3 ст.15 ч. 3 ст. 332 КК України знаходиться за межами тих питань, які слідчий суддя вирішує на досудовому провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

06.03.2025 за результатами досудового розслідування щодо ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України у рамках кримінального провадження № № 0000378 від 02.07.2024.

Відповідно до відповіді НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 10.01.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 01.02.2024 по 09.01.2025 перетнув державний кордон, виїзд, 10.03.2024 у пункті пропуску ППр «Леушень-Албица».

У клопотанні слідчий зазначає, що, з метою вручення повідомлення про підозру ОСОБА_6 , зважаючи на його відсутність за місцем проживання, реєстрації, що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру у день його складення, зазначене повідомлення відповідно до вимог ч. 1 ст. 278 та ст. ст. 111, 135 КПК України було направлено у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Так, зокрема детективами Національного бюро у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 42 та ч. 2 ст. 135 КПК України, було вжито заходів для вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру, а саме: 06.03.2025 направлено повідомлення про підозру засобами поштового зв`язку за останнім відомим місцем проживання та за місцем реєстрації: АДРЕСА_2 .

У подальшому, оскільки місце перебування ОСОБА_6 не встановлене та він перетнув державний кордон України 10.03.2024 в напрямку кордону з Румунією, постановами слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в національний та міжнародний розшук.

Поряд з цим, як зазначено слідчим, ОСОБА_6 , відповідно до матеріалів оперативного підрозділу, проживає в країних Європейського Союзу, останнє відоме місцезнаходження Королівство Іспанія.

Отже, на переконання слідчого судді, орган досудового розслідування вжив усіх можливих та необхідних заходів для вручення підозрюваному ОСОБА_6 повідомлення про підозру, у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень.

Вручення повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 06.03.2025 саме у спосіб, передбачений ст. ст. 111, 135 КПК України обумовлене його відсутністю за місцем постійного проживання станом на день складення такої підозри та є виправданим.

Водночас, слідчий суддя зазначає, що Кримінальний процесуальний кодекс України пов`язує набуття процесуального статусу підозрюваного, місцезнаходження якого не встановлено, саме з вжиттям заходів з вручення повідомлення про підозру, а не з фактичним отриманням повідомлення про підозру.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження. Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Аналіз норм діючого Кримінального процесуального кодексу України щодо оголошення особи у розшук та щодо розгляду та вирішення питання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування дозволяє зробити висновок, що під час вирішення вказаних питань прокуророві (детективу) необхідно довести, а слідчому судді достатньо встановити, що певна особа оголошена у міжнародний розшук, про що і йдеться у ч. 2 ст. 297-1 та ч. 1 ст. 297-4 КПК України. При цьому, законом не визначено необхідності з`ясовувати питання про перебування особи у міжнародному розшуку.

Як встановлено вище, підозрюваний ОСОБА_6 перебуває за кордоном.

Також встановлено, що ОСОБА_6 неодноразово викликався до органу досудового розслідування для допиту як підозрюваного, шляхом надіслання повісток на адресу за останнім відомим місцем його проживання та реєстрації, що підтверджується матеріалами справи.

Слідчий суддя враховує, що підозрюваний зареєстрований в Україні, має місце проживання, матеріали справи не містять відомостей про зняття його з військового обліку та про оформлення ним виїзду на постійне проживання за кордон, а тому слідчим здійснено виклик підозрюваного у передбачений кримінальним процесуальним кодексом спосіб.

До того ж, з аналізу положень ст. 7 Законів України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», «;Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», п. 4 розділу II Порядку провадження за заявами про оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне місце проживання, п. 179.3 Податкового кодексу України, п. 2 Порядку видачі довідки про сплату податку на доходи фізичних осіб платником податку - резидентом, у випадку зміни проживання у зв`язку з виїздом за кордон особа має виконати певні обов`язки та здійснити певні дії необхідні для зміни свого місця проживання, а саме: зняття з реєстрації місця проживання; внесення відомостей до паспорта громадянина України для виїзду за кордон в частині, що стосується оформлення виїзду на постійне проживання за кордон; подання довідки про реєстрацію місця проживання; подання декларації про майновий стан і доходи до органу державної фіскальної служби. Без проходження вказаних процедур не може відбуватися автоматична зміна статусу відповідної особи, і вона продовжує вважатися такою, що має постійне місце проживання в Україні.

Слід зазначити, що Кримінальний процесуальний кодекс України жодним чином не обумовлює необхідність доведеності факту перебування особи у міжнародному розшуку, а лише визначає необхідність оголошення такого розшуку (ч. 6 ст. 193, ч. 2 ст. 281 КПК України), що в даному випадку і було здійснено слідчим шляхом винесення постанови від 24.03.2025 про оголошення ОСОБА_6 у міжнародний розшук.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК України).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України у кримінальному провадженні № 0000378 від 02.07.2024 щодо підозрюваного ОСОБА_6 слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, який ґрунтується на тяжкості інкримінованого злочину, санкцією якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 9 років. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Варто зазначити, що у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Визначальною обставиною є те, що ОСОБА_6 виїхав за межі України 10.03.2024, та з того часу до України не повертався, що безсумнівно вказує на мету переховування від органу досудового розслідування та суду та ухилення підозрюваного від кримінальної відповідальності. Наведені вище обставини дають підстави стверджувати про наявність достатніх ризиків для втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду підозрюваного.

Стосовно наявності ризику знищити, спотворити або сховати речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчим у клопотанні зазначено, що у ОСОБА_6 є реальна можливість вживати активні дії, спрямовані на знищення або приховання документів, які мають доказове значення у кримінальному провадженні. Окрім того на підтвердження такого ризику можуть вказувати і відомості, зафіксовані в протоколах за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Слідчий суддя зауважує, що при проведенні досудового розслідування для встановлення наявності або відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, вагоме доказове значення становлять речі та документи, які на даний час органом досудового розслідування не здобуті та можуть переховуватись в тому числі і підозрюваним. Тож такий ризик не виключається.

На обґрунтування ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, сторона обвинувачення посилається на те, що підозрюваний може вживати активних дій, з метою перешкоджання законній діяльності правоохоронних органів з розслідування даного кримінального правопорушення. Слідчий суддя погоджується з такими доводами прокурора та вважає такий ризик наявним.

За таких обставин зазначені в клопотанні слідчого ризики, передбачені п.п.1, 2, 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на думку слідчого судді, знайшли своє підтвердження в ході дослідження матеріалів клопотання та не були спростовані стороною захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

При цьому суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Кримінальний процесуальний закон передбачає, що відносно підозрюваного, який оголошений в міжнародний розшук, тобто, виїхав за межі України і не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора, слідчий суддя може обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Оцінивши в сукупності всі обставини на підставі наявних матеріалів, заслухавши прокурора та захисника, враховуючи наявність обґрунтованої підозри, встановленого факту оголошення підозрюваного ОСОБА_6 в міжнародний розшук, переховування останнього від органу досудового розслідування, встановлення в ході судового розгляду ризиків, передбачених п. п. 1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що є підстави для обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, тож клопотання ст.детектива підлягає задоволенню.

Варто додати, що висловлені в ухвалі слідчого судді висновки за результатами розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень (ст. 198 КПК України).

При цьому слідчий суддя звертає увагу, що у разі затримання ОСОБА_6 питання можливості застосування до нього обраного запобіжного заходу або його зміну на більш м`який запобіжний захід буде повторно розглядатися судом у встановленому законом порядку.

Положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України встановлено порядок розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного.

Поряд з цим варто додати, що згідно з Інструкцією про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затвердженої спільним наказом МВС, ОГП, НАБУ,СБУ, ДБР, Мінфіну, Мінюсту від 17.08.2020 №613/380/93/228/414/510/2801/5, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є одним із обов`язкових документів, на підставі якого уповноважений орган запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну.

Положеннями ст. 562 КПК України встановлено , що у разі якщо при зверненні за допомогою в іноземній державі необхідно виконати процесуальну дію, для проведення якої в Україні потрібен дозвіл прокурора або суду, така процесуальна дія потребує надання відповідного дозволу прокурором або судом у порядку, встановленому цим Кодексом, лише у разі, якщо це передбачено міжнародним договором або є обов`язковою умовою надання такого виду допомоги за законодавством запитуваної сторони. При цьому строк дії такого дозволу не обмежується, а належно засвідчена копія дозволу долучається до матеріалів запиту.

Аналіз норм частини 6 статті 193 КПК України свідчить, що у разі оголошення підозрюваного в міжнародний розшук, питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу вирішуватиметься остаточно вже після його затримання та доставки до суду, тому строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного, якого оголошено в міжнародний розшук, триває до його затримання та доставки до суду і не обмежується строком, встановленим частиною 1 статті 197 КПК України.

За наведеного, строк дії ухвали слідчого судді в такому випадку не обмежений, з огляду на положення ч. 2 ст. 562 КПК України.

Керуючись статтями 176-178, 183-184, 193, 194, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Обрати щодо підозрюваного за ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 332 КК України у кримінальному провадженні № 0000378 від 02.07.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У разі затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язати орган досудового розслідування, у провадженні якого перебуває вказане кримінальне провадження доставити його до суду, не пізніш як через сорок вісім годин з часу затримання, для розгляду клопотання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1