Справа № 455/812/25
Провадження № 1-кс/455/155/2025
У Х В А Л А

30 квітня 2025 року м. Старий Самбір

Слідчий суддя Старосамбірського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотаннястаршого слідчого СВ відділення поліції № 1 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000207 від 25.04.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ ВП № 1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 ,за погодженням з прокурором Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному проваджені №0000207 від 25.04.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 332 КК України.

Мотивуючи клопотання, слідчий посилається на те, що 25.04.2025 о 12:51 год. у ВнП №1 Самбірського РВП поступило повідомлення від працівників НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби про те, що ними виявлено, що громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою безперешкодного виїзду за межі території України в умовах дій правового режиму «воєнний стан», уклав фіктивний шлюб із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є інвалідом ІІ-ї групи з дитинства та супроводжуючи яку, ОСОБА_7 25.04.2025 намагався виїхати за межі території України в Республіку Польща в міжнародному пункті пропуску через державний кордон України «Нижанковичі Мальховичі», розташованому в смт. Нижанковичі Самбірського району Львівської обл.

Під час проведення огляду місця події 25.04.2025 у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вилучено її мобільний телефон марки «REDMI» моделі «6А» в корпусі білого кольору з двома ІМЕІ-лами: 1) НОМЕР_2 та 2) НОМЕР_3 та з сім-картами мобільного оператора «Водафон» з номером НОМЕР_4 та польського мобільного оператора «ORANG», номер якого невстановлено, який належним чином опечатано в спецпакет національної поліції з № 7049361 та з підписами понятих. А також у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучено його мобільний телефон марки «Apple iPhone» моделі «15 Рro.max» в корпусі темно-синього кольору з двома ІМЕІ-лами: 1) НОМЕР_5 та 2) НОМЕР_6 і з сім-картою мобільного оператора «Водафон» з номером НОМЕР_7 , який належним чином опечатано в спецпакет національної поліції з № 7049532 та з підписами понятих.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що він з 12-ти років професійно займається спортом, а саме східними змішаними єдиноборствами типу ММА та здобув звання майстра спорту України у виді спорту Фрі-фай, а також титул чемпіона Європи з ММА у ваговій категорії 65,8 кг. Останніх дев`ять років він тренує дітей у спортивному клубі «Вікінг». Зважаючи на те, що тип спорту ММА не відноситься до олімпійських видів спорту, тому федерація спорту не може оформити йому документи, які б надавали підстави для виїзду за кордон, а йому, як тренеру, необхідно періодично разом із його вихованцями спортивного клубу приймати участь у різноманітних міжнародних спортивних змаганнях, йому потрібно виїжджати на короткі проміжки часу в країни західної Європи. Тому ОСОБА_5 шукав спосіб, щоб його випустили за кордон. Одним із таких способів є виїзд здійснюючи супровід близького родича, котрий має встановлену групу інвалідності. Саме з цією метою він вирішив укласти фіктивний шлюб із дівчиною, яка має вже встановлену 2-гу групу інвалідності. Тому ОСОБА_5 попросив свою маму допомогти йому знайти таку дівчину. Його мама ОСОБА_8 багато років товаришує із ОСОБА_9 , яка має доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котра є інвалідом ІІ-ї групи, у зв`язку з тим, що вона хворіє на рідкісне генетичне захворювання фенілкетонурія (нерозчеплення білка). ОСОБА_5 особисто із ОСОБА_6 до кінця січня 2025 року не був знайомий та ніколи раніше її не бачив. 27.01.2025 ОСОБА_5 разом зі своєю матір`ю пішли в гості до сім`ї ОСОБА_10 , які проживають в м. Калуші. Саме тоді ОСОБА_5 вперше познайомився із ОСОБА_6 та вперше її побачив. ОСОБА_5 разом зі своєю матір`ю переконали ОСОБА_6 допомогти йому виїхати за межі території України, а саме на спортивні змагання, в умовах дії правового режиму «воєнний стан», шляхом укладення з нею, як з особою, котра має оформлену ІІ-гу групу інвалідності, фіктивного шлюбу. ОСОБА_6 погодилася допомогти ОСОБА_5 виїхати з України та укласти з нею фіктивний шлюб, однак просила, щоб про це ніхто не знав, тому що вона має хлопця, з яким вже понад три роки підтримує романтичні стосунки та з котрим вони позиціонують себе як пара і йому б не сподобалися такі її дії. ОСОБА_5 погодився, що укладення даного фіктивного шлюбу залишиться в таємниці. За свою допомогу ОСОБА_6 не взяла з ОСОБА_5 жодних грошових коштів чи будь-якої іншої винагороди. Того самого дня, коли вони з ОСОБА_6 вперше познайомилися, тобто 27.01.2025 вони разом із нею пішли в Калуський РАЦС, розташований в АДРЕСА_1 , де написали заяву про те, що бажають укласти шлюб «за один день», тобто по скороченій процедурі, яка не вимагає чекати 30 днів з моменту подання заяви про шлюб. Всі послуги за укладення шлюбу оплачував ОСОБА_5 особисто. 31.01.2025 ОСОБА_5 вдруге в своєму житті побачив ОСОБА_6 та вони без будь-яких свідків пішли знову в Калуський РАЦС, де зареєстрували фіктивний шлюб, при укладені якого не було жодних свідків, вони не були нарядно одягнуті та не організовували жодних святкувань чи урочистостей. Після укладення цього шлюбу вони з ОСОБА_6 зробили всього дві фотографії на мобільний телефон, щоб показати прикордонникам. Після укладення цього фіктивного шлюбу, ОСОБА_5 продовжив жити своїм звичним життям, тобто проживати спільно зі своєю дівчиною ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якою підтримує романтичні стосунки три роки та з котрою вони спільно проживають два з половиною роки на спільній квартирі. ОСОБА_6 продовжила підтримувати романтичні стосунки зі своїм хлопцем. Тобто укладення даного шлюбу, не спонукало їх до жодних взаємних зобов`язань один перед одним, даний шлюб не спонукав їх до спільного проживання чи спільного ведення побуту. У ОСОБА_5 виникла необхідність взяти участь як тренер у спортивних змаганнях з «Комбат дзю-дзютсу», які мають відбутися з 02 до 06 травня 2025 року у Республіці Чехія. В даних змаганнях має прийняти участь його вихованець ОСОБА_12 , 2013 р.н. У зв`язку з організаційними питаннями, ОСОБА_5 повинен був виїхати на ці змагання заздалегідь, а його вихованець ОСОБА_12 разом з іншими учасниками змагань мав виїжджати на змагання автобусом 31.05.2025. Саме з метою участі у вище вказаних спортивних змаганнях, ОСОБА_5 вирішив поїхати в Республіку Чехія до 07.05.2025 і після цього повернутися в Україну. Тому він домовився із ОСОБА_6 , щоб вона поїхала разом із ним для безперешкодного перетину ним державного кордону України в умовах дії правового режиму «воєнний стан». Так співпало, що ОСОБА_6 , її матері і вітчиму, саме в цей період часу потрібно було поїхати в Польщу на хрестини до дитини її сестри. Вони домовилися, що їх відвезе вітчим ОСОБА_13 на своєму автомобілі марки «Фольксваген Тауран» з р/н НОМЕР_8 . 25.04.2025 близько 07:00 год. ОСОБА_5 разом зі своєю матір`ю, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_14 на його вище вказаному автомобілі виїхали і поїхали в міжнародний пункт пропуску через державний кордон України з Республікою Польща, розташований в смт. Нижанковичі Самбірського району Львівської обл. Однак, під час перетину держкордону, працівники прикордонної служби України запідозрили, що шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є фіктивним і стали їх окремо один від одного розпитувати про обставини укладення цього шлюбу та отримавши різні відповіді, переконалися що вони уклали фіктивний шлюб, після чого вони призналися в цьому працівникам ДПСУ та працівникам поліції. У мобільному телефоні ОСОБА_5 марки «Айфон» моделі 15 Промакс, який він видав працівникам поліції, збережено переписку із його дівчиною, з якої зрозуміло, що вони підтримують тісні романтичні стосунки.

Допитана в якості свідка ОСОБА_6 дала свідчення, які повністю співпадають із показаннями ОСОБА_5 .

Оскільки вилучений мобільний телефон марки «Apple iPhone» моделі «15 Рro.max» в корпусі темно-синього кольору з двома ІМЕІ-лами: 1) НОМЕР_5 та 2) НОМЕР_6 і з сім-картою мобільного оператора «Водафон» з номером НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_5 , зберіг інформацію, яка підтверджує той факт, що шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є фіктивним і був укладений саме з метою безперешкодного перетину держкордону ОСОБА_5 , в рамках цього кримінального провадження визнаний речовим доказом, тому необхідно забезпечити його зберігання у незмінному стані, шляхом накладення на нього арешту.

Враховуючи вищевикладене,для досягнення повноти та об`єктивності досудового розслідування, забезпечення зберігання вищевказаного телефону у незмінному стані, з метою недопущення знищення речового доказу, слідчий просить постановити ухвалу про накладення арешту наодин мобільний телефон марки «Apple iPhone» моделі «15 Рro.max» в корпусі темно-синього кольору з двома ІМЕІ-лами: 1) НОМЕР_5 та 2) НОМЕР_6 і з сім-картою мобільного оператора «Водафон» з номером НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_2 , котрий належним чином опечатано в спецпакет національної поліції з № 7049532 та з підписами понятих та присутніх осіб, який визнано речовим доказом і передано на відповідальне зберігання в камеру зберігання речових доказів ВнП № 1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області, яка розташована за адресою: м. Старий Самбір, вул. Л. Галицького, 41, Самбірського району, шляхом заборони ОСОБА_5 та будь-яким іншим особам відчужувати, розпоряджатися та користуватися вказаним мобільним телефоном.

Правова кваліфікація частина 1 статті 332 КК України.

В судове засідання слідчий не з`явився, у клопотанні просив розглядати без його участі та участі прокурора, а також без застосування технічних засобів фіксації інформації.

За заявленим клопотанням слідчого, клопотання про арешт майна розглядається без повідомленняособи, у володінні якої знаходиться телефон.

У відповідності до положень частини 1 статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 172 КПК України неприбуття вищевказаних осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, тому, вважаю за можливе розглянути таке за їх відсутності.

Застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження під час розгляду клопотання не здійснювалось відповідно до частини 4 статті 107 КПК України.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, ознайомившись із документами долученими до нього, дослідивши їх, встановив, що відділенням поліції №1 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 25.04.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000207, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 332 КК України.

Згідно з частиною 1 статті 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 11 статті 170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до частини 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно частини 1 статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів, долучених до клопотання, а саме: витягу з ЄРДР №0000207 від 25.04.2025, копії рапорту старшого інспектора-чергового ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_15 про вчинення правопорушення від 25.04.2025, копії протоколу огляду місця події від 25.04.2025, копії протоколу огляду від 25.04.2025 з додатками, копії постанови про визнання речовим доказом від 25.04.2025,копії протоколу допиту свідка ОСОБА_5 від 25.04.2025, копії заяви ОСОБА_5 від 25.04.2025, копії довідки №6/780 від 21.02.2025, копії витягу з Резерв+ та копії свідоцтва про шлюб, беручи до уваги те, що вищевказаний телефон є речовим доказом по справі, з метою забезпечення збереження речового доказу до завершення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, запобігання можливості його знищення, на переконання слідчого судді виправдає в цьому випадку ступінь втручання у право власності особи, а відтак клопотання слід задовольнити.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 219, 294, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000207 від 25.04.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 332 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на один мобільний телефон марки «Apple iPhone» моделі «15 Рro.max» в корпусі темно-синього кольору з двома ІМЕІ-лами: 1) НОМЕР_5 та 2) НОМЕР_6 і з сім-картою мобільного оператора «Водафон» з номером НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_2 , котрий належним чином опечатано в спецпакет національної поліції з № 7049532 з підписами понятих та присутніх осіб, який визнано речовим доказом і передано на відповідальне зберігання в камеру зберігання речових доказів ВнП № 1 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області, яка розташована за адресою: м. Старий Самбір, вул. Л. Галицького, 41, Самбірського району, шляхом заборони ОСОБА_5 та будь-яким іншим особам відчужувати, розпоряджатися та користуватися вказаним мобільним телефоном.

Звернути увагу прокурора, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням та/або особи, на зберігання якій передано майно, на необхідність забезпечення належних умов зберігання речових доказів.

Роз`яснити, що згідно частини 4 статті 100 КПК України у разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу особа зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 .

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1