Справа № 629/2409/25
Провадження № 1-кс/629/822/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Панютине Лозівського району Харківської області, громадянина України, неодруженого, не працюючого, з початковою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-03.10.2001 Слов`янським міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, звільненого за відбуттям строку покарання 20.06.2002;

- 24.11.2004 Слов`янським міським районним судом Донецької області за ч. 2 ст. 307 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців з конфіскацією майна, звільненого умовно-достроково 29.04.2008 на невідбутий строк 1 рік 9 місяців 7 днів;

-08.08.2013 Лозівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, звільненого за відбуттям строку покарання 24.04.2015;

-01.04.2016 Слов`янським міським районним судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки;

-09.11.2016 Слов`янським міським районним судом Донецької області за ч. 2 ст. 263 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік;

-10.03.2017 Лозівським міським судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1,4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, звільненого за відбуттям строку покарання 23.01.2020;

- 11.01.2021 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, звільненого за відбуттям строку покарання 20.11.2024,

встановив:

Слідчий СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 звернулась до суду з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначено, що 02.04.2025 близько 13 години 00 хвилин, більш точного часу в ході слідства не встановлено, ОСОБА_5 знаходився біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_7 , де у нього виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке знаходилось у будинку на території вищевказаного домоволодіння.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , розуміючи, що ОСОБА_7 за місцем мешкання відсутня, відчинив хвіртку та незаконно проник на територію домоволодіння.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди потерпілій та бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, діючи повторно, достовірно знаючи про те, що згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 було введено воєнний стан на всій території Україні та Указом Президента України від 14 січня 2025 року №26/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено його дію з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року строком на 90 діб, впевнившись, що ніхто зі сторонніх осіб за його діями не спостерігає, відчинивши двері, незаконно проник до будинку, звідки таємно викрав мобільний телефон марки «Nokia» моделі «150 TA-1582 DS» чорного кольору вартістю 798 гривень та планшет марки «Redmi Pad SE 8.7» сірого кольору вартістю 4087 гривень 26 копійок.

Після чого ОСОБА_5 , утримуючи при собі викрадене майно, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 4885 гривень 26 копійок.

24.04.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім цього, 03.05.2025 о 09-15 ОСОБА_5 перебував поблизу території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , та впевнившись, що на території домоволодіння господар та інші особи відсутні, у нього раптово виник кримінальний умисел на порушення недоторканності житла, шляхом незаконного проникнення до території вказаного вище домоволодіння, в якому проживає та яке перебуває у власності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою викрадення належного їй майна.

Діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки та бажаючи їх настання, маючи намір спрямований на протиправне порушення недоторканості житла особи, порушення гарантованого права, передбаченого ст. 30 Конституції України щодо недоторканності житла чи іншого володіння особи, ст. 12 Загальної декларації прав людини та ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на недоторканість житла, без добровільного дозволу власника чи вмотивованого рішення суду, діючи без законних на те підстав, з метою викрадення майна, ОСОБА_5 в той же день і час, відчинивши металевий засув, через хвіртку вторгся на огороджену суцільним дерев`яним парканом територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 .

Продовжуючи свою кримінальну діяльність, реалізовуючи свій кримінальний умисел на незаконне проникнення до житла особи, усвідомлюючи, що порушує його недоторканність, ОСОБА_5 в той же день і час, перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння, підійшов до житлового будинку і, відчинивши кватирку одного з вікон, проник в середину приміщення житлового будинку, тобто незаконно проник до житла ОСОБА_8 , яка є власником вказаного домоволодіння, з метою відшукання та дрібного викрадення чужого майна, чим грубо порушив ст. 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи.

08.05.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Прокурор у судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання, враховуючи встановленим існування ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник заперечувала проти клопотання, просила застосувати до її підзахисного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний не заперечував проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників справи, дослідивши докази, надані в обґрунтування клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності, належності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, тому слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для обрання щодо нього запобіжного заходу.

Слідчий суддя враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, згідно якої тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Окрім цього, для запобігання вищевказаним ризикам необхідно враховувати суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, у захисті особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вирішуючи питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, враховуючи те, що ОСОБА_5 неодружений, дітей не має, тобто у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, раніше неодноразово судимий, відбував покарання в місцях позбавлення волі, підозрюється у вчиненні у тому числі тяжкого корисливого злочину, за яке законом визначене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, ніде не працює та не має законних джерел доходу, а отже, усвідомлюючи можливість отримання реального покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, здійснити вплив на потерпілих та свідків, а також може вчинити нові корисливі злочини.

Враховуючи викладене, а також, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, слідчий суддя задовольняє клопотання слідчого та обирає запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою. При цьому враховується, що підозрюваний не є особою, щодо якої не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України.

Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи вимоги ст. 182 ч. 4,5 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

У зв`язку з викладеним суд вважає за необхідне визначити заставу у сумі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. 177,182,183,194,369-372,395 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на шістдесят днів включно, а саме до 06.07.2025.

Визначити суму застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 121120 гривень, які необхідно внести на розрахунковий рахунок UA0006674, , банк отримувача ДКС України м.Київ, отримувач ТУ ДСА України у Харківській області, до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, відповідно до ст. 194 ч. 5 КПК України, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію даної ухвали негайно вручити підозрюваному.

Копію даної ухвали негайно направити начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для виконання, слідчому та прокурору для відома.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня оголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_9