Справа № 950/3667/23
Провадження № 1-кс/950/309/25
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

09 червня 2025 року м. Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про відвід судді Лебединського районного суду Сумської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000165, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-2 КК України,

сторони кримінального провадження:

обвинувачений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про відвід судді ОСОБА_4 . Обґрунтовуючи заявлений відвід, обвинувачений посилається на положення п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, указуючи на певні обставини, які викликають у нього сумніви в неупередженості судді.

Зокрема, обвинувачений зазначає про те, що суд «тиражує голослівні та незаконні ухвали протиправно відмовляється зняти арешт на ноутбук, намагається залучити до матеріалів справи недопустимі та фіктивні докази, які не мають відношення до справи, нічого не доказують… суд приховує правду і відмовляється ухвалити законні та обґрунтовані рішення за наслідками розгляду двох його клопотань про зняття арешту, про визнання доказів неналежними та недопустимими…». Зазначає, що суддя та прокурор умисно та усвідомлено відмовилися приймати участь у розгляді його заяви про відвід головуючого судді 24.05.2025, не пояснивши причини своєї відмови. Заявник указує, що без їх участі відводи будуть нескінченними, а у нього наявні причини побоюватись, що суддя ОСОБА_4 є небезстороннім.

У судовому засіданні обвинувачений свою заяву підтримав. Вказав, що при розгляді кримінального провадження суддя ОСОБА_4 не зазначає мотиви ухвалених ним рішень, порушує засади рівності сторін, не забезпечує права на захист, несвоєчасно надає копії судових рішень для їх направлення у реєстр, умисно порушує права і свободи обвинуваченого, що призводить до неповернення належного йому майна.

При цьому, в чому саме на думку обвинуваченого полягають такі дії судді, він не пояснив.

Суддя ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився. Прокурор ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, вважав, що заявлений відвід не підлягає задоволенню оскільки обвинувачений не навів переконливих доводів. Вважає, що обвинувачений зловживає своїми правами під час розгляду кримінального провадження з метою затягування його розгляду, в обґрунтування своїх заяв наводить одні й ті самі доводи.

Заслухавши обвинуваченого, дослідивши доводи поданої ним заяви, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Слід зазначити, що заявлений обвинуваченим ОСОБА_3 відвід містить доводи, аналогічні тим, що уже були розглянуті судом, про що постановлена ухвала від 23.05.2025.

У своїй заяві, як на підставу відводу, обвинувачений посилається на неповернення йому арештованого майна ноутбука. Також вважає, що докази, надані стороною обвинувачення є неналежними та недопустимими. Тобто обвинувачений не погоджується із ухваленими суддею рішеннями.

При цьому незгода з судовим рішенням не може бути розцінена як прояв упередженості суду, а тому не може бути підставою для відводу судді.

Щодо скасування арешту майна суд звертає увагу обвинуваченого на положення ч. 4 ст. 174 КПК України, відповідно до якого питання про скасування арешту майна вирішується одночасно з ухваленням судового рішення.

Щодо подання прокурором неналежних та недопустимих, на думку обвинуваченого, доказів, суд звертає його увагу на положення ст. 22 КПК України, частина перша та друга якої передбачають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Тобто в умовах змагального процесу сторона обвинувачення доводить, шляхом надання відповідних доказів, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. У свою чергу обвинувачений не позбавлений можливості висловлювати свої заперечення щодо допустимості наданих суду доказів.

Натоімсть відповідно до ч. 1 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Тобто ненадання оцінки певному доказу та невизнання його недопустимим до ухвалення вироку не є ознакою упередженості судді. Незгода із судовим рішенням після його ухвалення (на відміну від теперішньої стадії розгляду кримінального провадження) може бути висловлена в апеляційній скарзі, а саме рішення оскаржене у встановленому законом порядку.

Однак фактично обвинувачений намагається переглянути хід кримінального провадження в межах розгляду заяви про відвід головуючому судді до ухвалення вироку, що не може бути підставою для відводу судді.

За таких обставин, суд вважає, що заява обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 у справі № 950/3667/23 не містить належних та обґрунтованих підстав, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 75, 76, 80, 81, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді Лебединського районного суду Сумської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000165, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-2 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 12.06.2025 о 09 год. 00 хв.

Суддя ОСОБА_6