Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження 1-кп/641/130/2025 Справа № 641/4137/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові об`єднані матеріали кримінального провадження, відомості про кримінальні правопорушення у яких внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001013 від 29.04.2018 року, № 0002828 від 10.12.2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не одруженого, має на утриманні малолітніх дітей, батьком яких офіційно не зазначений в свідоцтвах про їх народження, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого:

-17.04.2013 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст.185, ч. 3 ст. 187, 70, 71 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-27.11.2024 року Орджонікідзевським районний судом м. Харкова за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, військовозобов`язаного,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим за корисливі злочини проти власності, на шлях виправлення та перевиховання не став і знову скоїв злочин проти власності при наступних обставинах.

Так, 28.04.2018 приблизно о 18.00 ОСОБА_4 , проходячи повз будинок № 8 по вул. Танкопія в м. Харкові, побачив біля гаражів, розташованих навпроти вказаного будинку, припаркований автомобіль «ВАЗ

21074» д/н НОМЕР_1 , вартістю, згідно з висновком експерта - 33 830,10 грн., що належить ОСОБА_6 , та реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно, підійшов до вказаного автомобілю та фрагментом цеглини, що лежала на землі поруч, розбив скло задніх правих пасажирських дверей, через які проник до його салону, де діставши дроти замка запалювання та з?єднавши їх, завів двигун та почав рухатись заднім ходом в напрямку будинку N? 8 по вул. Танкопія в м. Харкові, тим самим незаконно заволодів ним.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, ОСОБА_4 , проїхавши кілька метрів на зазначеному автомобілі, не впорався з керуванням та зіткнувся з металевою дворовою огорожею, що унеможливило його подальший рух, чим спричинив автомобілю «ВАЗ 21074» д/н НОМЕР_1 механічні пошкодження (на суму, згідно з висновком експерта - 12 839,08 грн.). Після цього, ОСОБА_4 залишив пошкоджений автомобіль за вищевказаною адресою та з місця скоєння кримінального правопорушення зник, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 12 839,08 грн.

Крім того, ОСОБА_4 , 13.08.2019, точний час досудовим слідством встановити не надалось можливим, перебуваючи біля будинку 12-а по Садовому проїзду у м. Харкові, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок інших осіб, діючи умисно та протиправно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків від них, проник до підвального приміщення під?їзду № 3, вказаного вище будинку, звідки шляхом демонтажу таємно викрав вузол обліку ТЕ з тепло лічильником «Multical 402-ДУ-40», який належав КП «Харківські теплові мережі», чим спричинив матеріальну шкоду на суму 28569 грн. 61 коп.

Після цього, ОСОБА_4 , з місця вчинення кримінального правопорушення пішов та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив КП «Харківські теплові мережі» матеріальну шкоду на вказану вище суму.

Крім того, ОСОБА_4 , 24.09.2019, точний час досудовим слідством встановити не надалось можливим, перебуваючи біля будинку 150-Б по просп. Героїв Сталінграда у м. Харкові, діючи повторно, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок інших осіб, діючи умисно та протиправно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання негагивних наслідків від них, проник до підвального приміщення під?їзду № 1, вказаного вище будинку, звідки шляхом демонтажу таємно викрав вузол обліку ТЕ з тепло лічильником «Sonocal - ДУ-25», який належав КП «Харківські теплові мережі», чим спричинив матеріальну шкоду на суму 1650 грн. 00 коп.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_4 24.09.2019, точний час досудовим слідством встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку 150-Б по просп. Героїв Сталінграда у м. Харкові, діючи повторно, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок інших осіб, діючи умисно та протиправно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків від них, проник до підвального приміщення під?їзду № 1, вказаного вище будинку, звідки шляхом демонтажу таємно викрав вузол обліку ТЕ з тепло лічильником «Sonocal - ДУ-25», який належав КП «Харківські теплові мережі», чим спричинив матеріальну шкоду на суму 1650 грн. 00 коп.

Після цього, ОСОБА_4 , з місця вчинення кримінального правопорушення пішов та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив КП «Харківські теплові мережі матеріальну шкоду на загальну суму 3300 грн. 00 коп.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечував, при призначенні покарання покладалася на розсуд суду. Подав цивільний позов, в якому просив стягнути з ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 20000,00 грн., та моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Представник потерпілого КП «Харківські теплові мережі» в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечував, при призначенні покарання покладався на розсуд суду. Подав цивільний позов, в якому просив стягнути з ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 31869,61 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, визнав повністю, та підтвердив обставини вчинених ним кримінальних правопорушень-злочинів, як зазначено вище, розкаявся у скоєному, також визнав цивільні позови потерпілих в повному обсязі

Суд враховує той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Слід зазначити, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи та ним не оспорюються.

Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодились, що в такому випадку вони будь позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення, визнане судом повністю доведеним, ніким не оспорюється.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Так, вина ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушеннях в судовому засіданні доведена повністю.

Таким чином, скоєне ОСОБА_4 28.04.2018 року кримінальне правопорушення суд кваліфікує за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно; скоєне 13.08.2019 року кримінальне правопорушення, суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, скоєне 24.09.2019 року кримінальне правопорушення, суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчинене повторно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно зі ст.66 КК України, суд визнає, щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.

Вивчаючи відомості про особу обвинуваченого, суд встановив, що ОСОБА_4 офіційно неодружений, інвалідностей не має, офіційно не працевлаштований, має на утриманні малолітніх дітей, батьком яких офіційно не зазначений в свідоцтвах про їх народження, раніше засудженого: 17.04.2013 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст.185, ч. 3 ст. 187, 70, 71 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 27.11.2024 року Орджонікідзевським районний судом м. Харкова за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, військовозобов`язаного, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно.

Згідно ст.50, 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, а також дані, які всебічно характеризують особу винного. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Тільки з врахуванням та належним аналізом усіх цих обставин у своїй сукупності буде досягнуто необхідного балансу верховенства права та справедливості при вирішенні цього питання.

Такі вимоги кореспондуються з правовими позиціями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, а також приписами, зазначеними в ч.1 ст.1 КК України, ст.2 КПК України.

Також, визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Відповідно до розуміння правової природи та значення поняття щирого каяття, наданих у правових позиціях, викладених у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», щире каяття є сукупністю невід`ємних одне від одного складових, що характеризують об`єктивне ставлення винуватої особи до вчиненого злочину і полягають у повному визнанні своєї провини у вчиненні злочину, висловлюванні жалю з цього приводу та бажання виправити ситуацію, що склалася, а так саме й готовність нести відповідальність. Тобто, всі ці фактори правової поведінки обвинуваченого є невід`ємними складовими щирого каяття. Такої позиції додержується й Верховний Суд у своїх чисельних рішеннях (ВС ККС №759/7784/15-к від 22.03.2018 року; № 756/4830/17-к від 09.10.2018 року).

За таких обставин, для досягнення мети покарання визначеної ст. 50 КК України, беручи до уваги думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому ОСОБА_4 за ст. 289 ч. 2 КК України покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ст. 185 ч. 3 КК України у виді 4 років позбавлення волі, із застосування ст. ст. 70 КК України остаточно призначити покарання у вигляді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, думку обвинуваченого та його захисника, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для його виправлення, також попередження вчиненню нових злочинів, як обвинуваченим, так і іншими особами.

Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив кілька правопорушень, то при призначенні покарання, суд вважає необхідним застосувати ст. 70 КК України, визначивши йому остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання суд також вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено за сукупністю злочинів за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки після постановлення попереднього вироку Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27.11.2024, за яким він був засуджений за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, було встановлено, що обвинувачений винен ще і в інших кримінальних правопорушеннях, вчинених ним до постановлення попереднього вироку.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Оскільки, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, вчинені ОСОБА_4 до постановлення вищевказаного вироку, тому, при призначенні покарання, суд застосовує ч. 4 ст. 70 КК України, тобто призначає покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, та керується принципом часткового складання призначених покарань.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України та за правилами ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання час перебування його під вартою у період з 24 вересня 2019 року по 23 серпня 2022 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На переконання суду, призначення такого покарання обвинуваченому буде відповідати вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що відповідає положенням ст. 65 КК України.

Позовні вимоги ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, та моральної шкоди підлягають задоволенню частково, а саме: матеріальна шкода у розмірі 12839,08 грн., що підтверджується висновком автотоварознавчої експертизи №11529 від 17.05.2018 року, моральна шкода у розмірі 5000 грн.

Позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 31869,61 грн. підлягають задоволенню.

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової автотоварознавчої експертизи № 11529 від 17.05.2018 року у розмірі 3575,00 грн., судової дактилоскопічної експертизи № 797 від 17.05.2018 року у розмірі 1716,00 грн., товарознавчої експертизи № 13 від 13.12.2019 року у розмірі 471,03 грн., товарознавчої експертизи № 14 від 13.12.2019 року у розмірі 471,03 грн., відповідно до ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_4 .

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався, так як запобіжний захід обирався за іншим кримінальним провадженням.

Керуючись ст.ст. 368,370,373,374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна;

за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з конфіскацією майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27.11.2024 року, з назначеним покаранням за даним вироком, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць, з конфіскацією майна.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України та за правилами ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання час перебування його під вартою у період з 24 вересня 2019 року по 23 серпня 2022 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання з 26 липня 2024 року.

Позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 12839,08 грн. 00 коп., моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» матеріальну шкоду у розмірі 31869 грн. 61 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати, пов`язані із проведенням судової автотоварознавчої експертизи № 11529 від 17.05.2018 року в розмірі 3575,00 грн., за проведення судової дактилоскопічної експертизи № 797 від 17.05.2018 року у розмірі 1716,00 грн., за проведення товарознавчої експертизи № 13 від 13.12.2019 року у розмірі 471,03 грн., за проведення товарознавчої експертизи № 14 від 13.12.2019 року у розмірі 471,03 грн

Речові докази:

-Транспортний засіб «ВАЗ 21074», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ; дзеркало заднього виду з транспортного засобу «ВАЗ 21074», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , вважати повернутими останньому;

-Предмет зовні схожий на метальний ніж, що зберігається в камері схову СЛ та МТЗ ГУНП в Харківській області після набрання вироку законної сили знищити.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя - ОСОБА_1