ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1656/25 Справа № 211/1777/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 24 лютого 2025 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з середньо-спеціальною освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий

визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 126 КК України до покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду, 06.02.2025 в денний час ОСОБА_8 перебував у парку неподалік залізничної станції «Кривий Ріг-Головний», що знаходиться по вул. Залізничників у Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, де побачив раніше йому знайомого ОСОБА_9 та покликавши останнього запросив поспілкуватися, сидячи на лавці. Під час спілкування, між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 стався словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_8 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків до ОСОБА_9 , виник умисел, спрямований на завдання побоїв, з метою завдання фізичного болю ОСОБА_9 . Розуміючи обстановку що склалася між ними, ОСОБА_9 залишив ОСОБА_8 та направився до місця зупинки маршрутного таксі. Одіразу після цього, ОСОБА_8 , перебуваючи за вищезазначеною адресою, реалізуючи свій протиправний намір, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись на відстані від ОСОБА_9 , підбіг до останнього та схопив його за ліву руку, після чого перебуваючи на відстані витягнутої руки безпосередньо перед ОСОБА_9 , який в цей момент повернувся обличчям до ОСОБА_8 , наніс йому відкритою долонею лівої руки 2 удари в область правої сторони обличчя потерпілого, від чого останній відчув фізичний біль.

Після чого, виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, припинив свої протиправні дії та залишив місце вчинення кримінального правопорушення. Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_9 заподіяно побої, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень..

На вказане рішення прокурором подана апеляційна скарга, в якій він просить вирок суду відносно ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначити у вступній частині вироку відомості про те що ОСОБА_8 судимий вироком Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 30.01.2025 року.

Просить на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 30.01.2025 р. за ч. 1 ст. 126 КК України у виді штрафу в розмірі 850 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень виконувати самостійно.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів приходить до наступного.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину та фактичні обставини справи ніким не оскаржуються, тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 374 КПК України у вступній частині вироку зазначаються прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання, заняття, освіта, сімейний стан та інші відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, в порушення наведених вимог закону не зазначив в анкетних даних обвинуваченого його судимість за вироком Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 30.01.2025 року за ч. 1 ст. 126 КК України.

Частиною 1 статті 71 КК України, передбачено, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного вiдбуття покарання вчинив нове кримiнальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повнiстю або частково приєднує невiдбуту частину покарання за попереднiм вироком. Положення вказаної норми є iмперативними, тобто обов`язковими для застосування.

Аналогiчнi вимоги встановленi у п.п. 25, 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримiнального покарання» № 7 вiд 24.10.2003 (iз подальшими змiнами): - «за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного вiдбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин». «Невiдбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, зокрема, невідбуту засудженим частину будь-якого основного покарання».

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 раніше засуджений вироком від 30.01.2025 року Саксаганським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 126 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.

У цьому провадженні ОСОБА_8 вчинив кримiнальне правопорушення, 06.02.2025 року, за ознаками ч. 1 ст. 126 КК України, тобто пiсля ухвалення вироку Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 30.01.2025 року, але покарання ним невідбуте взагалі.

Таким чином, суд першої iнстанцiї при призначенні остаточного покарання не врахував вирок Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 30.01.2025 року, чим неправильно застосував кримiнальний закон.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, відповідно до якої призначене покарання у виді штрафу за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконуються самостійно.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції допустив порушення КК України, що є підставою для скасування оскаржуваного вироку, з ухваленням нового на підставі ст. 420 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404-407, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

У вступній частині вироку зазначити відомості про судимість обвинуваченого ОСОБА_8 раніше судимий вироком Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 30.01.2025 року за ч. 1 ст. 126 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Вирок Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 24 лютого 2025 року відносно ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 126 КК України покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання призначену за попереднім вироком Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 30.01.2025 р. у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень та визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт та штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень виконувати самостійно.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набуває чинності негайно та може бути оскаржений безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді