Справа № 201/8764/21
Провадження № 1-кп/201/365/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про дослідження технічного запису допиту свідка ОСОБА_3 , який він надавав попередньому складу суду під час розгляду кримінального провадження № 0000380 від 01.06.2021 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_4

захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпіла ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

Прокурором заявлене клопотання про дослідження технічного запису допиту свідка ОСОБА_3 , який він надавав попередньому складу суду, мотивуючи його тим, що вказаний свідок помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , але він був допитаний під час розгляду справи у попередньому складі суду під головуванням судді ОСОБА_9 , він не був безпосереднім очевидцем кримінального правопорушення, його показання не є вирішальними на підтвердження скоєння злочину ОСОБА_4 .

Потерпіла підтримала клопотання, проти якого всі інші учасники заперечили.

Вирішуючи вказане клопотання суд враховує неодноразово висловлену думку Верховного Суду про те, що відповідно до п. 16 ст. 7 КПК України безпосередність дослідження показань є загальною засадою кримінального судочинства, а ст. 23 цього Кодексу визначає, що показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відомості, що містяться в показаннях, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані доказами, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При цьому суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених КПК України.

Частиною 4 статті 95 КПК України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу.

Верховний суд звертає увагу на те, що ця вимога сформульована як принцип, яким має керуватися суд, приймаючи процесуальні рішення в конкретній ситуації, у тому числі рішення щодо допустимості або недопустимості доказів.

Принцип безпосередності дослідження доказів спрямований передусім на найкраще забезпечення права сторін уточнити показання особи та поставити під сумнів ті чи інші повідомлення або її репутацію.

Верховний Суд у постанові від 19 листопада 2019 року у справі № 750/5745/15-к (провадження № 51-10195 км 18) зазначив, що засаді безпосередності, як і будь-якій іншій загальній засаді, притаманна певна гнучкість при застосуванні в конкретних обставинах. В залежності від обставин ця засада реалізується в різних формах, оскільки суд має узгоджувати її з іншими засадами кримінального процесу та/або легітимними інтересами суспільства чи окремих осіб. Наприклад, принцип безпосередності зазнає певних легітимних обмежень у випадку допиту особи, до якої застосовані заходи безпеки або яка відсутня безпосередньо в залі судового засідання (ст. 232 КПК України), і такі легітимні обмеження не можна вважати порушенням принципу безпосередності. Також суди апеляційної інстанції в більшості випадків ґрунтують свої висновки на показаннях, які були надані в суді першої інстанцій, оскільки багаторазовий допит особи в судах різних інстанцій без вагомих причин не тільки був би обтяжливим для такої особи, учасників і суспільства, але й суперечив би самому змісту інстанційності.

Таким чином, Верховний Суд вважає, що положення "суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання" (ч. 4 ст. 95 КПК України), не може тлумачитися як безумовна заборона використання показань, які особа давала перед іншим складом суду у тій же справі.

Крім того, показання, які особа надавала під час першого розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції перед іншим складом суду, не можуть вважатися недопустимими доказами лише на тій підставі, що неможливо було забезпечити явку такої особи під час нового судового розгляду.

Тому враховуючи висловлену правову позицію Верховним судом, з огляду на те, що свідок ОСОБА_3 не був безпосереднім очевидцем кримінального правопорушення, його показання не є вирішальними на підтвердження скоєння злочину ОСОБА_4 , суд, керуючись 369-372 КПК України

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Дослідити технічний запис показань свідка ОСОБА_3 , які були надані ним під час розгляду кримінального провадження № 0000380 від 01.06.2021 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, попередньому складу суду під головуванням судді ОСОБА_9 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1